הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 52, 2022-05-09 09:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: ה-9 במאי 2022, היום אנחנו נעסוק בהצגת תוכנית העבודה של הרשות לקידום מעמד האישה ואני מברכת על הצטרפות מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה, עורכת הדין איילת רזין.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה רגע משמח לברך אותך קודם כול על התפקיד החדש.

עאידה תומא סלימאן: לראות אותך עוברת מהכיסאות שם, לידי, זה לא מעבר של סתם, זה מעבר מחברה אזרחית, מניסיון ללחוץ ולעשות לובינג ולעבוד מאוד קשה – ואת עבדת מאוד קשה איתנו גם בוועדה ובאופן כללי כנציגה של איגוד מרכזי הסיוע – למוקד קבלת ההחלטות, להיכנס לתוך העשייה, בואו נגיד הממלכתית והממשלתית, כדי לקדם את הנושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעומדים בפנייך הרבה אתגרים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מודעים לכל המכשולים שעלולים להיות בדרך.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתביאי איתך, וכבר מרגישים את זה, רוח חדשה לרשות, לנסות באמת לקדם את הדברים שהרבה זמן ניסינו ודיברנו וקיימנו דיונים על הצורך שיתקדמו בתוך הרשות.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה ומברכת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם היום בפתיחתו של מושב חדש של הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: נכון, חברת הכנסת נירה שפק?

נירה שפק: אני חגיגית.

נירה שפק: את לא רואה?

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאת חגיגית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם אנחנו נוכל להיות חגיגיים מעבר ליום הזה.

נירה שפק: אנחנו נהיה חגיגיים.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מהעובדה שאנחנו פותחות מושב חדש ואני מאוד מאוד מקווה שיהיה מושב שנוכל לשרת בו כמה שאפשר את הציבור ואת ציבור הנשים במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מאוד מקווה שאת הימים הקשים שעברנו בשבועות האחרונים גם כן נעבור.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני חושבת שכמה שאנחנו רוצים לשרת ולשנות בנושא העיקרי שעדיין משלמים עליו בדמנו, המשך הכיבוש, אנחנו לא מצליחות להשפיע כנראה בימים האלה להתקדם ולו בצעד אחד לסיום מעגל הדמים שמשלמים עליו מחיר מאוד כבד.

עאידה תומא סלימאן: אבל, גם כן עומדים בפנינו במושב הזה אתגרים רבים.

עאידה תומא סלימאן: בפגרה כולנו שמחנו על הידיעה שנתקבלה בקשתה של מדינת ישראל להצטרף לאמנת איסטנבול.

עאידה תומא סלימאן: כולן יודעות שבנובמבר שנה שעברה הוועדה קיימה דיון מיוחד בהשתתפות שלושת השרים הרלוונטיים: גם שר המשפטים, גם שר החוץ וגם שר השירותים החברתיים, ובישיבה הוכרז על זה שהממשלה קיבלה החלטה לבקש להצטרף לאמנת איסטנבול.

עאידה תומא סלימאן: זה תוצאה ופירות של עשייה ממושכת, גם של הוועדה הזו אבל בעיקר גם כן של התנועה הפמיניסטית, ארגוני הנשים, הארגונים שנאבקים באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: למי שלא יודע, זאת אמנה שהאיחוד האירופי פיתח כדי לפתח מדדים שכל מדינה שחותמת או מצטרפת לאמנה בעצם מתחייבת לעמוד במדדים האלה ולעבוד כדי להגיע למדדים האלה באיך נאבקים באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, במקום שהנושא יהפוך לנושא באמת חגיגי, שסוף סוף המדינה מכריזה מחויבות, גם ברמה הבין-לאומית למאבק באלימות נגד נשים, הפך לסוג של מתקפה של ארגונים רבים, כולל גם לצערנו חברי כנסת – האמת, בגלל שאני לא מצליחה להבין את הרציונל מאחורי המתקפה שהם מנהלים בימים האחרונים, אני לא מצליחה לנסח איך הם רואים את הנושא – חוץ מאשר גישה שהיא בעיקרה גישה שמתנכרת לזכות הנשים על עצמן ולחיים בלי אלימות, לחיים בעקרונות השוויון והחופש לקבל את ההחלטות על עצמן ועל חייהן, אני לא רואה שום היגיון.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שעומד מאחורי המתקפה הזו על ההצטרפות, לאומנות שרוצה להתנכר לכל הנשים שאינן שייכות לקבוצה לאומית אחת שהיא היהודית, הרצון לעמוד נגד כל אפשרות לסייע לנשים, או מהגרות או פליטות או מה שתגידו – לא שהמדינה עושה חיל בנושא הזה – אני חושבת שאין להם מה לדאוג, עד היום גם הממשלה הזו עומדת בצורה איתנה נגד זכויות של פליטות ומהגרות ומבקשות מקלט, אבל אני חושבת שאנחנו רואות, כמו שראינו בעבר, סוג של נסיגה בשיח של זכויות אדם, זכויות נשים בעיקר, ואנחנו חייבות להיות ערניות וחייבות להבין שהמתקפה הזו לא אמורה לעבור בשקט.

עאידה תומא סלימאן: תראו מה קרה בארצות הברית, ההחלטה של בית המשפט העליון לסגת מכל הנושא של מתן זכות להפלות לנשים הוא נושא שמסמן לאן הרוח נושבת גם בארצות הברית אבל יש לו השלכות בעולם כולו, ולצערי גם המתקפה הזו בנושא איסטנבול.

עאידה תומא סלימאן: יצא ממנה דבר אחד טוב.

עאידה תומא סלימאן: ראיתי באיזושהי כתבה שהכותרת הייתה: תומא סלימאן מצווה, או משהו כזה, וסער מיישם.

עאידה תומא סלימאן: הלוואי וזאת המציאות, תאמינו לי, המצב של כולנו היה הרבה יותר טוב.

עאידה תומא סלימאן: זאת לא המציאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מכבדת את השרים שקיבלו את ההחלטה להצטרף לאמנה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה על הפתיח הארוך, אבל לכו תדעו עוד כמה זמן אני אהיה פה ואוכל להגיד את הדברים שלי.

עאידה תומא סלימאן: לא?

נירה שפק: אל תדאגי, אנחנו בונים על קדנציה שלמה.

נירה שפק: תכיני את הדיון הבא ואת זה שאחריו, הכול בסדר.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני הכנתי הרבה דיונים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה לא על מה בונים, השאלה מה ריאלי.

עאידה תומא סלימאן: זאת השאלה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין איילת רזין, מנכ"לית הרשות, אנחנו ביקשנו לשמוע ממך איך את רואה את העשייה של הרשות תחת ניהולך ומה התוכניות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת כבר קיבלת לידיים שלך מסמך שהוכן לפני שאת נכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח לשמוע מה אתן מתכננות ואנחנו נגיב אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס גם למסמך, גם לביקורת שהייתה, אבל בואו נשמע, קודם כול תציגי לנו את התוכנית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

בית אור: קודם כול, תודה.

בית אור: תודה לך, היושבת-ראש, גם על המילים החמות וגם על השותפות לדרך, שהיא רק ממשיכה, וגם מצפה ומקווה שתעלה הילוך, וגם לכל החברות הנוכחות פה, שבאמת אמרתי את זה כבר, עם רובכן נפגשתי כבר בתפקידי הזה.

בית אור: כנראה שלא הייתי מקבלת על עצמי את התפקיד הזה אם לא הייתי יודעת שיש לי שותפות לדרך, מקצועיות, עם ניסיון, עם חיבור לשטח שאני מאוד מאוד מאמינה בו, לא הייתי יוצאת לדרך בלעדיכן ואתן לצידי שותפות, נדמה לי שכולכן יודעות את זה.

בית אור: גם חשוב לי שתכירו, רובן של חברות הצוות ברשות הן פה, חשוב לי שתדעו שאנחנו כתובת, כולנו, בשבילכן.

בית אור: לצידי סמנכ"לית אושרה פרידמן, אתמול נכנסה לצוות הרשות אורלי לאופולד, ראש המטה ברשות; לצידה סופי כהן, התקציבאית; סיגל אבנון סוויצקי, יועצת ברשות, ולא נמצאות כרגע: רות ומאיה ונעמי ומוחמד, שהוא בטח בזום, שגם הם חלק מהצוות ברשות ואנחנו כולנו לרשותכן וננסה להיות עד כמה שנוכל כתובת ומענה.

בית אור: אני יודעת שהזמן שלי קצוב ובעיקר באמת חשוב לי לשמוע אתכן.

בית אור: אני חייבת להגיד, עאידה, מספיק קשה לי לא לשבת שם, זה המקום הקבוע שלי, איפה שאת יושבת, מיכל, ופתאום אני מסתכלת ואני רואה את עצמי.

בית אור: יש פה איזה שיקוף סימבולי.

עאידה תומא סלימאן: תיאמתן את הצבעים?

בית אור: ברור, דיברנו הבוקר.

בית אור: אמרתי, שותפות, חברות.

בית אור: זה ממש ככה מטלטל לי להסתכל על עצמי שם.

בית אור: אני באמת אציג את עיקרי הפעילות והתוכנית לעתיד.

בית אור: היא מחולקת בהתאם להמלצות הוועדה הבין-משרדית, על פי החלטת ממשלה 2331.

בית אור: אני רוצה כבר לעשות סדר ואני יודעת שיש פה הרבה שבאו לומר את דברם על ההמלצות ועל התהליך ועל האופן שבו הם התקבלו.

בית אור: אני קשובה לכול, וכמובן מיום היכנסי לתפקיד אני שומעת התייחסויות לזה.

בית אור: אני רק רוצה לעשות רגע סדר כפי שאני רואה אותו.

בית אור: יש כמובן את החלטת האו"ם 1325, רובכן עוסקות בהחלטה בהיבטיה השונים.

בית אור: בעצם מה ש"מפעיל" – במירכאות – את הממשלה ומקנה לנו, לרשות, סמכות לפעול זו החלטת ממשלה.

בית אור: החלטת הממשלה היא 2331, ובעצם המלצות הוועדה מתייחסות להחלטת הממשלה.

בית אור: אני מבינה ואני אומר את זה כבר עכשיו, שהיה איזשהו פער בתהליך.

בית אור: אנחנו לומדות אותו, אנחנו שומעות אתכן ואני מקווה שנצליח להימנע מפערים דומים בתהליך.

בית אור: לגבי המהות, אני רוצה לומר שההמלצות של הוועדה – ישבו שם באמת מיטב נשות המקצוע, כמובן בשיח עם ארגוני חברה אזרחית – ההמלצות הן חשובות, ההמלצות בעצם נשענות על החלטת ממשלה מ-2014 שלא קוימה, ועם כל הביקורת, חשוב לא לשפוך את התינוק עם המים וכן להסתכל על חצי הכוס המלאה שההמלצות האלה מהוות ובעצם הן עיקרי הבסיס לתוכנית העבודה שאני מייד אציג.

נירה שפק: לפני שאת מתחילה אני רוצה להגיד משהו טכני אבל הוא מהותי, אני מרגישה בבית להעיר את זה כאן בוועדה.

נירה שפק: אנחנו כחברי כנסת מקבלים חומר מראש, לומדים אותו, מכינים אותו.

נירה שפק: אני אתמול עברתי על התיק, אני נערכתי, למדתי מחקרים.

נירה שפק: זה שמגיעה מצגת שאני רואה אותה פה ולא הייתה לי האפשרות – אין כאן סודות מדינה – אז במינהל תקין שמים ומאפשרים לי לעשות את הכלים הפרלמנטריים שלי.

נירה שפק: אני מרגישה, בטח מאיתנו, לדרוש את המקצועיות הזאת.

בית אור: את צודקת.

עאידה תומא סלימאן: את צודקת במאה אחוז, חברת הכנסת שפק ואני חייבת להגיד שגם בינינו היה שיח על הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי שאם זה לא היה דיון מאוד מיוחד על הרשות, בדרך כלל כשמגיעה מצגת ברגע האחרון אני לא מרשה, אני לא נותנת לקיים עליה דיון כי אני חושבת שזכותכם לקבל את המידע, ללמוד אותו ולהגיע מוכנות לדיון, אבל בגלל שזה דיון על הרשות לא יכולתי.

נירה שפק: אני מסכימה.

נירה שפק: הערתי את זה רק כי אנחנו מקצועניות, אז בואו נהיה עד הסוף.

עאידה תומא סלימאן: את צודקת במאה אחוז.

בית אור: גם אני אומרת שאת צודקת, זו לחלוטין אחריות שלי.

בית אור: אני כן אומר שמבחינתי זו תחילת הדרך כאן, והכול פתוח לביקורת, הכול חשוף, אני גם אשמח להעביר.

בית אור: זה לא היה מהמקום הזה.

נירה שפק: לא, ברור.

בית אור: בגלל שאני בתחילת הדרך הדברים ככה נבנים תוך כדי, המצגת התעדכנה עוד הבוקר בעקבות דיונים שהתקיימו אתמול ואני גם אספר עליהם מייד.

עאידה תומא סלימאן: איילת, את צריכה לשים לב שלכולנו יש ציפיות מאוד גדולות, במיוחד לאחר המצב הקודם של הרשות, וממך יש ציפייה ודרישות שאולי הרמנו ידיים בסוף הקדנציה הקודמת, אני לפחות הרמתי ידיים, אז עכשיו אני יודעת שממך אפשר לבקש עוד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

בית אור: (שקף: כיווני פעולה – אלימות נגד נשים).

בית אור: נושא ראשון, אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: תני לי להבין.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה הבין-משרדית הוקמה בנובמבר שעבר, ואני חייבת להגיד, גם ארגוני השטח לחצו כדי שתקום וגם אני כיו"ר הוועדה בזמנו וגם הגשתי שאילתה והבטיחה לי השרה מירב כהן שהיא תקים ועדה כזו, ואכן הוקמה הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: לאלה שהצטרפו עכשיו, כדי שיקבלו את הרקע.

עאידה תומא סלימאן: החלטת הממשלה 2331 הייתה ב-2014 וכבר הייתה שם החלטה להקים ועדה בין-משרדית שתבנה תוכנית, והכול מסתמך על 1325, נרצה או לא, הכול מסתמך על 1325, החלטת מועצת הביטחון.

עאידה תומא סלימאן: זה שנגזר ממנה מה שטוב לנו ומה שנוח לנו כנראה או לחלק מאיתנו מתוך המדינה, אבל ההחלטה שעומדת ברקע היא 1325.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה הבין-משרדית התחילה להתכנס בינואר או בנובמבר.

בית אור: לא.

בית אור: חודשה בעקבות החלטת הממשלה של 2014.

עאידה תומא סלימאן: חודשה, וצירפתם אליה גם שיח עם נציגות מהחברה האזרחית.

בית אור: כן.

עאידה תומא סלימאן: ועל סמך ההמלצות של הצוות הזה, שיש עליו ביקורת ותיכף נשמע על ההמלצות, אתם בניתם את מה שאת הולכת להציע.

עאידה תומא סלימאן: כן?

בית אור: יש פער אחד בכל התהליך שתיארת, אני כן חייבת לשקף לפחות את עמדת הממשלה.

בית אור: יש פער בין 1325 ל-2331 בהחלטה.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

בית אור: 2331 הוא חלק מסוים שבחרה הממשלה להתייחס אליו.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי.

עאידה תומא סלימאן: נגזר מ-1325 מה שהיה נוח למי שגזר בזמנו.

בית אור: זה כבר פוליטיקה שאני לא יכולה להתייחס אליה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, רוקנו את 1325.

עאידה תומא סלימאן: כשנסע מניו יורק לתל אביב, בדרך הוריד את הקונפליקט ואת הסבל של הנשים.

נירה שפק: הוא נסע לירושלים, לא לתל אביב.

עאידה תומא סלימאן: שדה התעופה בתל אביב.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

בית אור: שוב, אני מתייחסת לנדבכים בתוך 2331, זה התוצר שקיבלתי.

בית אור: אני אומר, זה לא מוגבל לזה, אני לא מציגה עכשיו את המלצות 2331, אני מציגה את חזון הרשות, תוכניות העבודה של הרשות וחלק מהפעילויות שכבר מתקיימות.

בית אור: לגבי אלימות נגד נשים אני אומר שהנושא של אלימות במשפחה – אתם לא תראו פה בעצם אלימות במשפחה, הנושא של אלימות במשפחה כולו מובל על ידי משרד הרווחה, בעצם הוא מתכלל את העבודה ועובד בשיתוף עם כל המשרדים, אז ההובלה היא שלו.

בית אור: הרשות, גם מכוח חוק, גם מכוח אג'נדה מובנת, עוסקת בהיבטים הרחבים של אלימות נגד נשים בהקשר ובשיתוף עם כל המשרדים, בוודאי משרד הרווחה.

בית אור: אני מתייחסת לכמה תוכניות שיש לנו.

בית אור: אחת, בהמשך לוועדת מדז'יבוז', שישבה והגישה את ההמלצות שלה, אנחנו בעצם פועלות ליישם את ההמלצות לגיבוש תוכנית למאבק בתופעת הטרדות מיניות במקומות עבודה.

בית אור: אני מניחה, מקווה, שראיתן כולכן את הקמפיין שבעצם התייחס לעומדים מנגד, עומדות מנגד.

בית אור: יש כאן תמונה, תזכורת שבעצם מציגה כל מיני סצנות של הטרדה והיא בעצם פונה ל-Bystanders, שזה משהו שהוועדה זיהתה כאמצעי משמעותי שלא נגעו בו עדיין, שיכול להיות מאוד רלוונטי במאבק באלימות והטרדות במקומות עבודה ואלימות מינית במקומות עבודה.

בית אור: יש לנו גם תקציב ואנחנו נרחיב את הקמפיין הזה.

בית אור: יש את הנושא של הכשרות, הכשרות ל"סוכני איתור" במקומות העבודה לליווי ומתן מענה מותאם של נפגעות אלימות, שוב, בכל ההיבטים.

בית אור: חשוב לומר שזה לא בהכרח אותן יועצות או ממונות, זה אותם אנשים, נשים, פונקציונרים בתוך מקומות העבודה שאנחנו רוצות להעביר אותם הכשרות, כשיש הבנה שיש להם את ה-capability, את היכולות הרגשיות, האינטליגנציה הרגשית – מקומות העבודה אמורים לזהות אותם ואנחנו נעביר אותם את ההכשרה הזאת, בשיתוף הארגונים וגורמים נוספים בממשלה כדי לדעת להושיט יד בצורה מותאמת.

עאידה תומא סלימאן: יהיה כאילו תפקיד חדש חוץ מהממונה?

בית אור: זה לא תפקיד.

בית אור: זה ארגז כלים, זה להוסיף עוד אנשים.

בית אור: יש את הממונה ויש את אחראית משאבי אנוש, זה גורם נוסף בתוך מקום העבודה.

נירה שפק: זה נע"ת?

נירה שפק: זה נוסף על תפקיד?

בית אור: אני אגיד את זה בצורה הכי פשוטה.

בית אור: יש את האנשים האלה, את הנשים האלה במקום העבודה שמסביבן הכול קורה, אליהן פונים, שהן לא נושאות בתפקיד.

נירה שפק: אז זה נוסף על תפקיד.

נירה שפק: יש להן תפקיד ואתם נותנים להן - - -

בית אור: זה לא נוסף על תפקיד במובן שהן נושאות בתפקיד רשמי.

בית אור: זה כמו שאנחנו רוצים להכשיר מורים לדעת שיהיו להם את המשקפיים הרגישות, שידעו להושיט יד.

בית אור: אני לא רוצה לקרוא לזה נע"ת כי זה לא תפקיד, זה מין תפקיד מוסרי ערכי – אם אני מזהה, חושדת, חושבת.

בית אור: זה מתחבר גם ל-Bystanders שדיברתי עליהם קודם.

עאידה תומא סלימאן: זה קצת מבלבל כי בעצם החוק דורש ממונה.

בית אור: זה לא סותר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה איכשהו ייצור איזשהו בלבול ובעייתיות במקום העבודה של למה לפנות לאדם ההוא או האישה ההיא במקום הממונה, ומה הסמכויות ומה זה יכול לעשות ומה זה יכול לעשות ואיך החלוקה.

בית אור: קודם כול, האינפוט שלך כמובן הוא מאוד מאוד חשוב וכשנצא לתהליך אנחנו נשמח שתיתני, את בוודאי מכירה את המאטריה היטב מן השטח.

בית אור: זה לא ממונה על מניעת הטרדות מיניות במקום העבודה.

בית אור: הכוונה היא לתת ארגז כלים למי שממילא נמצאת במקום הזה שהכול מגיע אליה.

בית אור: יש את הנושא של הכשרות לאנשי מקצוע ממערכת אכיפת החוק והמשפט.

בית אור: שוב, הכותרת היא אלימות נגד נשים בכל ההיבטים שאינם ספציפית נוגעים באלימות במשפחה.

בית אור: אני אומר שגם הנושא של הדרה נכנס שם וגם הנושא של היכרות עם הנושא של נשים בזנות, זה עוד דגש בהקשר הזה של הכשרות.

בית אור: ממש בפסח יצא קול קורא לרשויות המקומיות בשיתוף משרד הרווחה, שכותרתו: נאבקות באלימות נגד נשים.

בית אור: מדובר ב-5 מיליון שקלים שבעצם חוזרים לציבור להיות מושקעים בתוכניות שיציעו הרשויות בנושאים מאוד מאוד נקודתיים שעוסקים באלימות נגד נשים.

בית אור: אני גם אעשה ספוילר, בקרוב תהיה תוכנית דומה – זה לא שלי להכריז עליה, אבל גם סכום מאוד מאוד משמעותי שיחזור לציבור בדמות קול קורא לקידום נשים, ואני לא אוסיף.

עאידה תומא סלימאן: לא ממש קלטתי.

בית אור: יש פרויקט נוסף, קול קורא נוסף כזה שאמור לצאת בקרוב, בסכום מאוד משמעותי, גם כן שיופעל באמצעות הרשויות המקומיות, שמיועד לקידום נשים.

נירה שפק: נשמע עליו כשהוא יוכרז.

בית אור: זה לא שלי להכריז עליו עדיין, אנחנו ליווינו מקצועית.

עאידה תומא סלימאן: אם הרשות תהיה מופקדת עליו, זה שלכם.

עאידה תומא סלימאן: זה שלך.

בית אור: היא לא.

בית אור: אנחנו ליווינו מקצועית.

בית אור: יש את הנושא של הטרדות מיניות באקדמיה, אני יודעת שאנחנו נקיים פה דיון בנושא הזה בקרוב.

בית אור: אנחנו, ביחד עם המוסדות השונים, עובדים על טיוב פלטפורמת הדיווח.

עאידה תומא סלימאן: עדיין?

בית אור: עדיין.

עאידה תומא סלימאן: כבר טייבנו אותו.

בית אור: אז יש לנו דרך לעבור, חד-משמעית, ובגלל זה אנחנו בשיח.

בית אור: קיימנו דיון פה בשבוע שעבר או לפני שבועיים.

בית אור: כן, צריך לטייב אותו כי באמת אנחנו קשובות לדברים שעולים מתוך השטח.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקיימות עוד דיון גם כן.

ענבר בזק: אני רואה שכתוב אקדמיה ולא כתוב מערכת החינוך.

ענבר בזק: מה עם כל הנושא של הטרדות מיניות בתוך מערכת החינוך, תלמידים?

ענבר בזק: אני שואלת כי אני אומרת שרשום אקדמיה ואין התייחסות למערכת החינוך, בתי ספר.

ענבר בזק: זה משהו שאתם מתעסקים איתו, כל הנושא של הטרדות מיניות בבתי ספר, או שזה לגמרי משרד החינוך, לא בסמכותכם?

בית אור: לא קנינו סמכות כי לפי חוק, המוסדות צריכים לדווח לנו ולוועדה ולגורם שלישי.

עאידה תומא סלימאן: מוסדות אקדמיים.

ענבר בזק: משרדים כן, אבל מה עם מערכת החינוך, בתי ספר, לא?

עאידה תומא סלימאן: לא.

- שייב: סליחה, הדיווח אליכם הוא רק על בגירים?

עאידה תומא סלימאן: הדיווח הוא על מוסדות אקדמיים.

עאידה תומא סלימאן: לפי החוק, הדיווח של המוסדות האקדמיים צריך להיות גם לוועדה, גם לרשות וגם למשרדים הרלוונטיים.

נירה שפק: המשרד הממונה, הרלוונטי.

ענבר בזק: זאת אומרת שכל מערכת החינוך, היא בכלל לא קשורה אליכם, זה ישירות משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: כן.

בית אור: לא קנינו סמכות בחוק, אבל זה בהחלט חלק.

ענבר בזק: אבל נגיד הכשרות, הכשרות למורים.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

בית אור: לא בהקשר הזה.

בית אור: אני אגיע לזה תיכף.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם הרשות, זה התפקיד שלה להתחיל לעשות הכשרות.

עאידה תומא סלימאן: אני, יש לי דעה אחרת בנושא, אני לא חושבת שהרשות צריכה להתחיל עכשיו לעשות הכשרות.

עאידה תומא סלימאן: גם מה שנאמר על בתי משפט.

בית אור: למען הסר ספק.

בית אור: לא אני אעמוד ואעביר את ההכשרה.

עאידה תומא סלימאן: לא מדובר עלייך, ברור.

בית אור: לא אני ולא חברותיי לצוות.

בית אור: אנחנו מבקשות תקציב, או שיש לנו תקציב, תלוי באיזה הקשר, ואנחנו נוציא מכרז או קול קורא או באיזו קונסטלציה משפטית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שתפקידה של הרשות כן לפקח על העבודה של המשרדים, לדאוג שהמשרדים יעשו את ההכשרות שהם צריכים לעשות, להטמיע את החשיבה המגדרית, להטמיע את הנושאים שאנחנו חושבים ולדאוג שזה יפעל, ולא להפוך לסוג של, כי זה סתם יעמיס על הרשות.

עאידה תומא סלימאן: ככה אני תופסת.

נירה שפק: אני רוצה להעיר לשיח שנאמר כאן, ושוב, סליחה שאני באה מהריבוע אבל ככה אני רגילה.

נירה שפק: יצא חוק, חוק הרשות לקידום מעמד האישה ב-1998, מוגדר שם בדיוק מה תחומי הפעולה ומה התפקידים.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

נירה שפק: בין התפקידים, כתוב בפירוש: לייעץ למשרדי ממשלה, לעקוב אחרי מילוי המלצות של מבקר המדינה ולקיים מעקב ובקרה לגבי פעילות משרדי הממשלה בנושאים שבתחומי פעילות הרשות.

נירה שפק: לכן, גם פה, שוב המלצה, בטח פעם ראשונה שמגיעים, לבוא וקודם כול לספר לכולנו כאן כי אולי לא כולנו מלווים את המקום הזה כל הזמן ויש לא מעט שמקשיבים – נעים מאוד, זה הרשות, זה הייעוד שלה, זה התפקידים שלה וזו עכשיו תוכנית העבודה שאנחנו עושים, שמוגדרים.

בית אור: אני מקבלת את ההערה.

בית אור: אני רק אומר שיש הרבה החלטות ממשלה, יש כ-20 החלטות ממשלה שהן נוספות על מה שכתוב בחוק.

נירה שפק: נכון.

נירה שפק: לגמרי.

נירה שפק: אבל כשמדברים על הסמכות בסוף – בכל החלטת ממשלה מדברים על הסמכות – עאידה אמרה קודם, אני לא רוצה לקחת את הזמן אבל את תכתיבי כמה היא תהיה משמעותית, כמה זה חשוב.

נירה שפק: אני לא חברה בוועדה הזאת אבל הנושא הזה הוא בליבי, אני חושבת שאני פה יותר מהרבה חברות ועדה.

עאידה תומא סלימאן: את חברת כבוד.

נירה שפק: אני חברת כבוד.

נירה שפק: ככל שיהיו תכנים שהם יותר רלוונטיים, יותר נבוא לכאן ולא נראה משהו שהוא לא רלוונטי ואז, אוקיי, נקרא את הסיכום אחרי.

נירה שפק: ופה זה את, זאת טביעת האצבע שלך.

עאידה תומא סלימאן: כדי שנוכל באמת להתקדם, בעצם ההערה שלך, חברת הכנסת שפק, היא גם כן מצטרפת להערה שהערתי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חושבים על הרשות בצורה מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס כשתסיימי, בואו ניתן לאיילת להציג את שאר התוכנית אבל קצת יותר בזריזות כדי שנפתח את הדיון.

בית אור: אני אשתדל להתייחס ברמת הכותרות, אם תרצו אני ארחיב.

בית אור: יש את הנושא של אלימות מגדרית פוליטית, זה נושא שאנחנו נעסוק בו, ונעסוק בו הרבה, בעיקר לקראת הבחירות המוניציפליות הקבועות בקרוב.

בית אור: זה מהווה חסם עבור נשים להתמודדות וזה משהו שאנחנו נעסוק בו, גם בהקשרים של תוכניות מנהיגות, גם בהקשר של ממש מיפוי התופעה וגם צעדים מניעתיים ואכיפתיים.

בית אור: הדרה, ציינתי קודם, זה נושא גדול; קידום חקיקה רלוונטית.

בית אור: אני מצטרפת כמובן לכל הדברים שאמרת בהקשר של אמנת איסטנבול.

בית אור: אנחנו, מהמקום המקצועי שלנו והניסיון שלנו מזהות שזה הכלי האפקטיבי ביותר שאנחנו מכירות כרגע לקידום המאבק באלימות נגד נשים ואנחנו תומכות בו כמובן; אלימות כלכלית; התיישנות; חוק האפוטרופסות.

בית אור: עכשיו במקביל יש דיון של חוק שאנחנו מאוד מעורבות בו, של חיסיון מטפל-מטופל, כל הנושאים האלה כמובן.

בית אור: (שקף: ייצוג הולם).

בית אור: אני עוברת לנדבך של ייצוג הולם.

בית אור: אנחנו – שוב, לפי חוק – מקבלות נתונים מהמגזר הציבורי, אוספות בעזרת דוחות חשובים שארגוני חברה אזרחית גם מנפקים, נתונים אודות ייצוג נשים בכל העמדות – גם בתפקידים, גם בוועדות, גם במוקדי קבלת החלטות – ואנחנו מתוך זה גוזרות מדיניות.

בית אור: יש לנו מאגר נשים מומחיות, יש בו למעלה מ-2,000 נשים שעומדות בתנאי סף.

בית אור: חשוב לי כן להרחיב בכל זאת בדקה על המאגר כי חשוב לי שתכירו אותו גם אתם.

בית אור: זה מאגר שנולד בעצם לקידום נשים לתפקידים בכירים בתוך הממשלה, אבל אנחנו מזהות שזה פשוט אוצר הדבר הזה ואנחנו מתכוונות להשקיע באוצר הזה, גם להרחיב אותו וגם באמת להכשיר אותו.

עאידה תומא סלימאן: זה טוב, אני מכירה את הרעיון.

עאידה תומא סלימאן: השאלה עד כמה באמת יש במשרדים שימוש במאגר הזה.

בית אור: לא מספיק.

בית אור: לא מספיק.

בית אור: זה מה שרציתי להגיד.

עאידה תומא סלימאן: איך מתכנסים שיהפוך אותו רלוונטי באמת?

נירה שפק: זה רק למשרדים?

בית אור: הוא נולד בשביל המשרדים, בשביל לקדם נשים לתפקידים בכירים בממשלה.

בית אור: כך זה היה, ואלה גם תנאי הסף.

בית אור: הם היו מאוד מאוד מותאמים לתנאים של הנציבות.

בית אור: אבל, כמו שאמרתי, הבנו שיש בידינו אוצר, אנחנו מתכוונות להשקיע באוצר הזה, א', בהכשרות שלו, ב', בשגרור שלו גם לתקשורת וגם לפאנלים.

בית אור: תמיד אומרים לנו, רצינו נשים אבל לא היו נשים להייטק או לנושאי ביטחון.

נירה שפק: אני יודעת שפורום דבורה למשל, בכל פעם שעולה נושא, בכל הקבוצות יש קדימה רשימת מומחיות ומתקשרים.

נירה שפק: תניה מתקשרת ממש תוכנית תוכנית בטלוויזיה ומעמידה, ואנחנו רואים את התוצרים, אבל זה צריך להיות מנוהל.

נירה שפק: זה צריך להיות מנוהל.

בית אור: נכון.

בית אור: וזה מוכיח את עצמו.

עאידה תומא סלימאן: אבל בואו נזכור, אני שוב אומרת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהרשות, יש בידיים שלה את הסמכות יותר מארגוני חברה אזרחית.

עאידה תומא סלימאן: היא גוף ממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: צריך שתהיה יותר עבודה איך באמת המאגר הזה ינוצל על ידי גופי הממשלה כדי לקדם נשים באמת כי אם ימשיכו לעבוד כמו שהם עובדים היום, המאגר יהיה מלא בנשים מדהימות אבל אף אחד לא יתייחס אליו.

עאידה תומא סלימאן: צריך לחשוב לעומק מה צריך מבחינת תקנות ומבחינת נוהלים, שהמאגר הזה יהפוך רלוונטי לכל מכרז, לכל משרה שנפתחת בשירות הציבורי.

בית אור: זה נכון, וגם את העבודה הזאת אנחנו נעשה מול המשרדים, מול המנכ"לים, מול סמנ"כלי כוח אדם.

בית אור: זה בהחלט משהו שאנחנו מתכוונות למנף אותו וגם להרחיב אותו.

בית אור: זה מתקשר גם לנושא של ייצוג נשים בתקשורת, אני אומר שהדגש שלנו הוא על אוכלוסיות גיוון ונשים מבוגרות.

בית אור: אנחנו בונות כרגע את התוכנית וקידום חקיקה גם בהקשרים האלה – אני לא אכנס כי זה עוד לא בשל.

בית אור: (שקף: הטמעת חשיבה מגדרית).

בית אור: יש את הנושא של הטמעת חשיבה מגדרית, גם זה מוגדר על פי חוק שאנחנו צריכות לעסוק בהקשר של דברי חקיקה.

בית אור: אני אומר שאנחנו תופסות את התפקיד שלנו בצורה רחבה יותר מתוך החלטות הממשלה – אפרופו הערתך, חברת הכנסת שפק.

בית אור: אז באמת הנושא של הטמעת חשיבה מגדרית קודם כול בממשלה כמעסיקה הגדולה במדינה.

בית אור: יש לנו תקציב פיילוט לעשרה משרדי ממשלה של ליווי מקצועי להטמעת חשיבה מגדרית בהקשר של תקציב.

בית אור: הסנונית הראשונה, התנענו את התהליך מול משרד התחבורה, התחלנו תהליך מרתק, אני בטוחה שיהיו לו גם תוצאות מאוד משמעותיות.

בית אור: נקודת המוצא – אומנם זה פיילוט וזה משהו שהוא מאוד מוגבל – אבל ברגע שיש כבר את ארגז הכלים הזה, you can't go back.

בית אור: יש כבר את המשקפיים רגישות המגדר האלה וזה כבר משליך על כל קבלת ההחלטות בכל העולמות.

עאידה תומא סלימאן: במה זה שונה מהתוכנית הקודמת שהייתה בעצם?

עאידה תומא סלימאן: כי היה ליווי של מרכז אדוה דרך הרשות לכמה משרדי ממשלה בעבר.

עאידה תומא סלימאן: נכון?

אושרה פרידמן: אני אשמח להרחיב בנושא הזה.

אושרה פרידמן: נכון, את צודקת לגמרי.

אושרה פרידמן: ההבדל הוא שבעצם למדנו מתוך ניתוח תקציב מגדרי שנעשה בתוך המשרדים מספר תובנות.

אושרה פרידמן: אחת מהן זה שגם אם משרד באמת רוצה לעשות ניתוח, הוא לא באמת יודע איך לעשות את זה הלכה בפועל, שלא נדבר על זה שהניתוח צריך להיות בעיקר על תוכניות ליבה, וככל שנקדים לעשות את זה ככה נוכל גם לדון בזה בהיבטים של התקציבים ההמשכיים, ולכן התהליך הזה הוא בעצם ללוות אותם ממש אחד לאחד כדי לבחור את התכנים, לעשות את הניתוח נכון ולהציג את הממצאים בצורה יותר סדורה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אחרי כמה שנים וכמה תקציבים היינו צריכים להיות כבר מעבר לזה.

אושרה פרידמן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: משרדי הממשלה בתקציב האחרון עשו בעיניי צחוק מכל המושג של תקצוב מגדרי, ומשרד האוצר משום מה השתלט על הנושא הזה והוא זה שכיוון, ואני חושבת שאם מתכננים לעשות עוד תקציב, אין שום סיבה שעדיין יתעסקו בפיילוטים.

עאידה תומא סלימאן: יש החלטת ממשלה שכל משרדי הממשלה צריכים לכתוב, לנתח את התקציב ולהגיש אותו מנותח תקציב מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היו אמורים כבר להיות מעבר לזה.

עאידה תומא סלימאן: טוב שיש פיילוט, אבל לצערי אני חושבת שהממשלה מחליטה החלטות ולא נותנת שום כלים ליישום.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אמור להיות פיילוט, אנחנו כבר צריכים להיות מעבר לזה.

נירה שפק: אני אגיד רגע אמירה כחברת ועדת כספים.

נירה שפק: הרי ישבתי בהצגה גם אצלך וגם בוועדת כספים.

נירה שפק: כשמשרד מגיע אני שואלת אותו.

נירה שפק: אני לא חושבת שזאת בעיה רק של משרדי הממשלה, זו בעיה בכלל.

נירה שפק: זה כמו שכל משרד צריך להציג תוכנית מוכנות לחירום והם לא מציגים.

נירה שפק: זה תלוי מה סדר העדיפות שמוגדר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני אחראית על תקצוב מגדרי, אני אדבר על זה.

נירה שפק: נכון.

נירה שפק: ולכן אני מסכימה איתך שלא צריך להיות פיילוט, יש מספיק כבר, יש אנשי מקצוע, ודי כי כל פעם כשנותנים פיילוט זה נותן עוד פעם – בסדר, בואו נישאר בתחום האפור.

נירה שפק: לא.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה כאשר נותנים פיילוט, אני אמרתי, טוב תמיד להכשיר צוותים כדי שיעסקו בתקצוב מגדרי אבל מבחינתי זה גם שהממשלה מחליטה על תקציב לפיילוט, לא באה ואומרת, החלטנו שכולם עושים תקצוב מגדרי, עכשיו כולם נכנסים תוך חודשיים לתהליך למידה וכאשר מכינים את התקציב גם בודקים אותו בעין זו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא באה בטענות אלייך ולא אליה, לצערי הרב זה הממשלה צריכה להחליט.

עאידה תומא סלימאן: או שהיא כן עומדת בהחלטות שלה לעשות תקצוב מגדרי ולהקפיד כאשר מביאים את התקציב הזה שהוא יהיה כזה, או שלא.

עאידה תומא סלימאן: ראינו בתקציב האחרון שהם לא הקפידו והם לא ניסו אפילו לעשות את זה.

נירה שפק: לכל משרד ממשלתי יש ועדה בכנסת שאחראית עליו.

נירה שפק: ניקח את התקשורת בכלכלה, לא משנה מה.

נירה שפק: אם תהיה מודעות לזה, בסוף יש לנו גם מעבר לממשלה, כנסת, וכנסת יש לה כלים לעבוד.

נירה שפק: ואני לא פוסלת רגע ממה שאמרת אבל יש לנו כלים.

בית אור: אני רוצה להגיד בהקשר הזה, שוב, אנחנו רק בתחילתה של הדרך, התחלנו מול משרד התחבורה, אנחנו בקשר גם עם גורמים באגף התקציבים לעבור איזשהו תהליך, עם המשרד לשוויון חברתי, גם בבית אנחנו מתניעות את התהליך הזה.

בית אור: אנחנו זוכות לשיתוף פעולה וקשב רב.

בית אור: אני בטוחה שזה קשור גם לדרישה הולכת וגוברת מצד הכנסת, מצד ארגוני חברה אזרחית, לקדם את הדבר הזה.

בית אור: אני מרגישה שיש לנו שיתוף פעולה מלא.

בית אור: שוב, אנחנו בתחילתה של דרך, אבל זה כן בשורה מבחינתנו.

בית אור: חוות הדעת המגדריות, גם כן חובה על פי חוק של הרשות.

בית אור: סיגל אצלנו תהיה אמונה על הנושא הזה ואנחנו לומדות אותו, אני חייבת לומר, ואנחנו נהפוך יותר ויותר כתובת למשרדי ממשלה.

בית אור: אנחנו כן רוצות לעבור גם תהליך עם החברה האזרחית ולהנגיש את אותם גורמים שעוסקים בכתיבת חוות דעת מגדריות לחברות, גם לממשלה אבל גם – זה יותר התפקיד שלנו, אני אומר, אבל הכול פתוח – אבל בעיקר למגזר הפרטי, וכבר עשינו כמה חיבורים.

בית אור: הדבר הזה הוא בשורה חשובה, זה חלק ממש מנושא הליבה של הרשות, שרק הרשות עוסקת בו וזה חשוב.

בית אור: גלי מנעמ"ת – שנמצאת איתנו – אמרה לי ואני אוהבת את הביטוי הזה, שחינוך זה החיסון ולא האנטיביוטיקה אז אני שמחה נורא לדבר על זה, ונמצאת גם שותפתנו אושרה לרר ממשרד החינוך.

בית אור: יש פיילוט ב-77 גנים לחינוך לשוויון מגדרי בגיל הרך.

בית אור: הושלמה ההכשרה של הצוותים ועכשיו בעצם זה ממש מוטמע בגנים ביחד עם הכשרות.

בית אור: יש תנאים מאוד מאוד סדורים וקפדניים איך לעבור את התהליך הזה, לעבור הטמעה ולא רק לסמן וי על הדבר הזה, ממש, כולל תקציב לאביזרים ולספרים וכל המעטפת.

בית אור: זה פרויקט שאני מאוד נרגשת להיות חלק ממנו ואני גם מאוד מאוד מאמינה בו כי בסוף כמו שאמרתי, זה החיסון ולא האנטיביוטיקה.

ענבר בזק: זה נעשה גם בחברה החרדית והערבית?

בית אור: עוד לא.

בית אור: אנחנו בפיילוט, 77 גנים.

אושרה פרידמן: בחברה הערבית יש.

בית אור: בחברה הערבית כן, סליחה.

בית אור: לצערי, עוד לא.

בית אור: אנחנו ביקשנו תקציב להרחיב את זה לכל הגנים, אני מקווה גם ליסודי.

עאידה תומא סלימאן: אבל הבחירה של הפיילוט הייתה יכולה להיות שבתוך ה-77 זה יהיה מגוון מלכתחילה.

עאידה תומא סלימאן: למה לא?

ענבר בזק: דרך אגב, בחברה החרדית הגנים מעורבים בכלל?

בית אור: אושרה אולי תתייחס.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

ענבר בזק: אני יודעת, פתחתי נושא חדש.

ענבר בזק: סליחה.

ענבר בזק: סתם אני סקרנית.

עאידה תומא סלימאן: זה עלול להגיע לדיון מאוד רחב.

בית אור: אתם לא רואים בציור אבל אנחנו ביקרנו בגן, זו הייתה באמת חוויה מבחינתי מכוננת, אני אשמח להזמין גם את הוועדה לביקור בגן כזה, זה באמת עושה טוב על הנשמה ואני מאוד מאמינה בזה.

בית אור: אני לא אעבור על כל הסעיפים אבל בהקשר הזה יש לנו הרבה טקטים שקשורים לחינוך, לחינוך לשוויון הזדמנויות מגדרי – בארגונים ותנועות נוער, במוזיאון בית התפוצות, מה שנקרא היום "אנו" – אז אנחנו גם בדגש הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

עאידה תומא סלימאן: מסלול נשים פורצות דרך ביהדות ובציונות?

בית אור: כן.

בית אור: זה פרויקט משותף שלנו עם משרד התרבות והספורט.

נירה שפק: את לא רשומה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא שם, לא.

בית אור: נשמח להזמין גם לשם.

בית אור: זה מרתק.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהרשות צריכה לעסוק בנשים באופן כללי במדינת ישראל ולא בקבוצות ותת קבוצות, במיוחד שזה לא רק היהדות אלא גם הציונות.

עאידה תומא סלימאן: יש פה גם נושא אידיאולוגי, זה להיכנס יותר ויותר לנישה שהיא אידיאולוגית פוליטית ולא רק בעניין של נשים באופן כללי, על כל גווניהן.

בית אור: זה המוזיאון.

עאידה תומא סלימאן: את לא חייבת לענות על הכול, איילת.

בית אור: צודקת.

עאידה תומא סלימאן: יש דברים שירשת ויש לי גם את הזכות הירושה לבקר.

בית אור: נכון.

בית אור: אני אתייחס בכותרות לשקף האחרון: קידום נשים בשוק התעסוקה.

בית אור: יש את כל הנושא של הטמעת חשיבה מגדרית בשוק הפרטי.

בית אור: יש לנו פיילוט עם משרד המדע, אנחנו שמנו תקציב משותף כדי לעשות איזושהי תוכנית Tailor made לחברות הייטק להטמעת חשיבה מגדרית.

בית אור: זו דריסת רגל כמעט ראשונה בשוק הפרטי מצד הרשות כמובן.

נירה שפק: למה רק בהייטק?

בית אור: זה היה שיתוף פעולה עם משרד המדע.

בית אור: שוב, זו דריסת רגל ראשונה.

נירה שפק: אה, זה שת"פ עם המשרדים.

נירה שפק: אוקיי.

בית אור: זה שת"פ עם משרד המדע.

בית אור: אני רק אומר שכהחלטה ככה אסטרטגית, ההתמקדות היא בעיקר קודם כול במשרדי הממשלה.

בית אור: ברור, גם חברת הכנסת שפק הקריאה, מן החוק, אנחנו חושבות שצריך באמת לעשות שם איזושהי סטנדרטיזציה, איזושהי רגולציה לגבי כל הנושאים שדיברתי עליהם, ורק אז נוכל בעצם גם לבוא בדרישות החוצה, אבל גם יש כל מיני פרויקטים מן הסוג הזה.

בית אור: אני אסכם.

בית אור: יש מהלך גדול מאוד שמוביל המשרד, השרה, כמובן בשיתוף הרשות, בשיתוף משרד הכלכלה, זרוע העבודה שותפתנו, לכל מה שקשור להתאמת שוק העבודה למשפחה, לא רק לנשים.

בית אור: כמובן שהתוצר הוא גם קידום נשים ואפשרות שלהן להתקדם, גם להיות אמא וגם להיות אשת קריירה שמגשימה את רצונותיה ויכולותיה, ויש לזה כל מיני היבטים – גם כל מה שקשור לחופשת לידה לאבות ומה שקשור לשעות עבודה גמישות ועבודה היברידית ומעבר משעות לתפוקות וכל הדבר הזה – אנחנו כרגע בתהליך של למידה, בניית אסטרטגיה, תוך היתכנות של מה אפשר לקדם בקונסטלציה הנוכחית.

בית אור: זה ככה בגדול.

בית אור: לא דיברתי על מעורבות שלנו בכל הנושא של פליטות שמגיעות מאוקראינה, על נשים בזנות, על צווארון ורוד, שעוד מוקדם לדבר על זה אבל אנחנו כן מאוד מאוד שם, הנושא של סייעות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחר מקיימות דיון על הנושא הזה.

בית אור: אלה כל הדברים שעוד לא דיברנו, יש עוד אבל חלק מהדברים שעוד לא דיברתי.

בית אור: זהו.

בית אור: לא זהו, יש עוד הרבה, אבל חשוב לי בעיקר לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, איילת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהעשייה הזו באמת תצא לדרך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלרשות יש סמכות ותפקיד שלא קיים אצל שום גורם אחר, לא בכנסת ולא בחברה האזרחית, שהינו באמת לנסות להחדיר את הראייה המגדרית ואת העשייה המגדרית, את ההבנה המגדרית לתוך משרדי הממשלה איפה שמתקיימת בעצם הפעילות האינטנסיבית של המדינה כלפי האזרחיות שלה.

עאידה תומא סלימאן: החלקים שקשורים למשל בחוות דעת מגדריות על החוקים שמחוקקים במדינה כבר שנים, התפקיד החשוב הזה של הרשות לא התקיים כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לתת לזה משאבים וחשיבה ועבודה מאוד אינטנסיבית כי בסופו של דבר בחוקים האלה אפשר לשפר המון ואפשר לגרוע המון.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים שיש ניסיונות, והרבה ניסיונות, ופתחתי בזה, להחזיר את הגלגל אחורה ולנסות לפגוע במה שהשגנו לאורך שנים כארגוני נשים וכתנועה פמיניסטית, וחשוב מאוד שהרשות תהיה על המשמר ושחוות הדעת המגדרית שלה לוועדת השרים לחקיקה תהיה בעלת משקל, ולא עניין של אולי נגיש, אולי לא נגיש ולא עניין של אולי ניקח את חוות הדעת הזו ואולי לא, כי בסופו של דבר הרשות צריכה להיות סמכות בנושא הזה ואסור שמשרדים ינסו לקדם חוקים שיפגעו בנשים והרשות לא תהיה שם, סליחה, כלב השמירה שמונע את זה או החסם האמיתי להדוף בהתחלה כי בסופו של דבר אתם יכולים לשבת בוועדות האלה, אנחנו לא יכולים לשבת ואני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב גם כן לנסות ולקדם את היעדים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אומנם, אנחנו נתייחס שוב לעניין של המלצות הצוות הבין-משרדי ועד כמה הוא באמת קרוב בסופו של דבר בתוכנית שיצאה לרוח הדברים של 1325.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהבעיה נובעת מזה ש-2331, כאשר נתקבלה ההחלטה הזו, היא הייתה עם פער רציני מרוח 1325, אבל חשבנו שהצוות אולי יצמצם את הפערים.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת נירה שפק, רצית להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: אומנם התייחסת תוך כדי אבל באופן מתומצת.

נירה שפק: קודם כול, אני מברכת, מברכת את השרה שבאמת עושה פעילות, נפגשתי איתה לא פעם בנושא הזה שהוא באמת במהותי, ואני חושבת שזה לא מהותי כי אני אישה, זה במהותו של כל אחד אמור להיות, וגם שרת הכלכלה שעוסקת בזה לא מעט, את הזכרת כאן את זרוע העבודה ואתכם, ויש כאן הרבה עבודה.

נירה שפק: אני מדברת מניסיון אישי קודם כול, לפני שאני נמצאת במקום שאני נמצאת בו היום.

נירה שפק: בסוף, כאלוף משנה במילואים היום, שפרצה ארבעה תפקידים כאישה ראשונה בצה"ל שמתוכם שניים נשארתי גם האישה היחידה, ואני כבר משוחררת עשר שנים, זה לא כיף להגיד את זה.

נירה שפק: אני לא אומרת את זה כי אני פרצתי אלא הדרך שעברתי ומסלול המכשולים והתלאות והצורך לגדל את הדור הבא, זה משהו שאסור שיחוו, ואני רואה שזה קורה ולא רק בצבא.

נירה שפק: ולכן, יש כאן תפקיד מאוד מהותי, גם ביצירת המראה וגם ביצירת הדחיפה, שעאידה, הזכרת אותה עכשיו, בכל הוועדות והכול.

נירה שפק: אני חושבת שיש כמה דברים שחייבים לדבר עליהם.

נירה שפק: פעם אחת, מאגרים.

נירה שפק: מאגר מבחינתי זה לאגור.

נירה שפק: לא, אני רוצה מרלו"ג, אני רוצה מרכז הפצה, והתפיסה צריכה להפסיק לדבר במאגרים.

נירה שפק: אני תכלס, לא רוצה להתאגר, לא רוצה שישימו לי נפטלין.

נירה שפק: זה דבר אחד, זו תפיסת העולם שלי.

נירה שפק: זה נושא שאין בו קואליציה ואופוזיציה ולכן כולנו בו, כולנו בו.

נירה שפק: לא רואה סיבה שח"כ או ח"כית או שר או שרה מקואליציה, אופוזיציה, לא ירצו שיהיה קידום, לא להורים שלהם, לא לילדים שלהם ולא לחברים שלהם ולשכנים שלהם ולכולם, וזה הנושא.

נירה שפק: כל נושא שהוא, אם זה כזה לוגי למה זה לא קורה, זה מה שאנחנו צריכים לטפל בו.

נירה שפק: בהקשר הזה, גם לא מדברות.

נירה שפק: עושות.

נירה שפק: אני רוצה שיותר ויותר נשים בעלות השפעה, ויש מלא כאלה, קיימות נשים.

נירה שפק: כל הזמן שמעתי על לגדל, לגדל, לגדל.

נירה שפק: איפה אלה שנמצאות?

נירה שפק: איפה אלה שנמצאות על השולחן, ולגייס אותן.

נירה שפק: לא ראיתי תוכנית שמביאה אותן גם החוצה, אני מאוד רוצה לראות את זה.

נירה שפק: אנחנו מספיק שנים מקום המדינה וגם לפני ואחרי, כל התחומים יכולים לבוא ולעשות, אז אני באמת מבקשת שנעשה.

נירה שפק: אני חושבת שתת הייצוג הזה ביחס לשיעור שלנו באוכלוסייה הוא משני תחומים מבחינתי.

נירה שפק: פעם אחת – את מכירה את תפיסתי "נשים על השולחן", כבר הצגתי אותה מזמן – הגיע הזמן שיותר ויותר נשים יגידו: זוזו, זה המקום שלי.

נירה שפק: זוזו, זה המקום שלי.

נירה שפק: לא להתבייש להגיד את זה.

נירה שפק: הבדיחה שכולם אומרים, תמיד משווים בין גבר ואישה, הגבר רואה דרישת תפקיד, מסתכל על הרשימה, אומר: יש כאן נושא אחד שאני מכיר, מגיש קורות חיים.

נירה שפק: אישה רואה את עשרת הדברים, יש כאן נושא אחד שאני לא מכירה, אני אוריד.

נירה שפק: גם את זה צריך להוריד מסדר-היום.

נירה שפק: הבדיחה הזאת היא בדיחה שיש לה זקן, אני שמעתי אותה בתור ילדה בבית ספר יסודי, אז הגיע הזמן שנפסיק לעשות את הדברים האלה.

נירה שפק: גם על השולחן פה.

נירה שפק: אנחנו נורא מרוצות אבל תסתכלו כאן, רק נשים.

ענבר בזק: לא, יש פה איזה גבר אחד.

נירה שפק: וצדיק בסדום, שניים, שלושה.

נירה שפק: מה קורה פה?

נירה שפק: זה לא בעיה.

נירה שפק: כל אחד וכל אחת צריך לבוא ולהגיד לבן זוג שלו, למנהל שלו, לפקוד שלו – סליחה שלפעמים בורח לי הצבא – לבוא ולהיות על השולחן, להיות על השולחן ולבדוק למה.

נירה שפק: כן, בעלי קצין משטרה, ניהלתי איתו הרבה שיחות מה קורה עם קידום נשים אצלך, מה קורה, ולמדתי גם משם הרבה דברים.

נירה שפק: האויב של הטוב מאוד זה המצוין.

נירה שפק: מספיק לשפר, לשפר, לשפר.

נירה שפק: עאידה, אני מתחברת למה שאמרת.

נירה שפק: בסדר, נעשה משהו, יש לטייב – סבבה, בואו נפעיל את זה ואז נמשיך לטייב.

נירה שפק: אי אפשר כל הזמן לחכות, זה מתחבר לעשרה דברים שיש ואחד אני לא מתאימה אז בואו נשפר ונחכה.

נירה שפק: לא, יש משהו.

נירה שפק: הדבר שאני רוצה להתייחס אליו, מעבר לקנס האימהות והמס הוורוד וכל הנושאים שאנחנו מדברים עליהם, זה הנושא של הבחירות.

נירה שפק: אנחנו לפתחן של בחירות – לא ארציות, לא להתבלבל – בחירות לרשות המקומית עוד שנה וקצת, ואני אומרת, מה קורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לשתוק עכשיו.

נירה שפק: כן, מאושר לך.

נירה שפק: אני חושבת שכל מי שעברה, ואני עברתי בחירות, אותו קמפיין "תתמודדי" – שלא דיבר אליי; תתמודדי, מה?

נירה שפק: מי שכבר החליטה להיות תהיה, מה עשינו כדי לגרום להן תתמודדי?

נירה שפק: – וניסיתי את ההכשרות, כולל של עמותת כן, ויש לי את הביקורת על מה שהיה שם.

נירה שפק: אנחנו צריכים לטפל בזה עכשיו.

נירה שפק: החוק שלי עומד למושב הזה על תקנה 12 שמדברת על שליש מהסיעה שיהיו בה נשים, יקבלו תוספת תקציבית, זה לא חל על מועצות אזוריות.

נירה שפק: אני, כאחת שהתמודדה במועצה אזורית, אמרתי: יופי, אני מאה אחוז.

נירה שפק: איזה מאה אחוז, איזה נעליים?

נירה שפק: הכול שילמתי לבד.

נירה שפק: מה קרה?

נירה שפק: למה?

נירה שפק: כי זה לא סיעה.

נירה שפק: אבל כשיש לרשות סיעת בודד זה נספר.

נירה שפק: כשבסיעה רשומים שניים זה נספר.

נירה שפק: נטפל בזה, צריך את כולנו פה, ולא רק ארגוני נשים.

נירה שפק: ביקשתי דוח מהממ"מ לקראת יום ההשתלמות שהשתתפת בו ועשיתי בפברואר אם אני לא טועה, על קידום נשים במגזר הציבורי, זה משהו שאפשר למדוד אותו.

נירה שפק: מעבר לנתונים המטורפים שקיבלנו שם, דיברתם על תקשורת?

נירה שפק: אז מה קורה כשבתוך התקשורת רק 20% נשים, ולא פלא שכשעושים חקר כמה מסוקרות בתקשורת, 80% מסוקר גברים.

נירה שפק: אז כל הדברים האלה זה נושאים שצריך לטפל בהם.

נירה שפק: ואני רוצה באמת באמת לא לראות מצגת.

נירה שפק: אני יודעת, את באת רק להציג וברכות.

נירה שפק: תכלס, מה עושים בשלושה חודשים הקרובים, בחצי שנה הקרובה, בשנה הקרובה, ולקבוע יעדים.

נירה שפק: אם בחירות ברשויות המקומיות זה יעד, אז אנחנו היום – לא, אתמול היינו צריכים לטפל בו – והמון בהצלחה, אנחנו זקוקים לזה כולנו.

בית אור: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

נירה שפק: אני מצטערת, יש לי ועדת חוץ וביטחון.

נירה שפק: אנחנו צריכים לשמר את הייצוג הנשי גם שם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת ענבר בזק, בבקשה.

ענבר בזק: תודה.

ענבר בזק: קודם כול, גם אני רוצה להגיד תודה לאיילת על ההצגה.

ענבר בזק: את חדשה בתפקיד, המון המון בהצלחה.

ענבר בזק: מהיכרות שלי איתך מתפקידים קודמים אין לי ספק שתצליחי ותכניסי הרבה מאוד אנרגיה.

ענבר בזק: מצטרפת גם לדברים שאמרה חברתי נירה שפק על השרה שלך שמאוד ככה חדורת מטרה.

ענבר בזק: מצד שני, נירה פה אמרה על אין קואליציה ואופוזיציה וכולנו צריכים לקדם נושאים שקשורים לנשים.

ענבר בזק: אני חייבת להגיד פה בטיפת תסכול שאני לא חווה את זה כרגע ככה.

ענבר בזק: גם לי יש כמה הצעות חוק שקשורות לקידום נשים ונחסמות כרגע.

ענבר בזק: מאוד מתסכל.

ענבר בזק: אני אומרת, יש פער מאוד גדול בין הכוונות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אומנם אני אוהבת הרבה מהדברים שנירה אומרת, אבל אני חושבת שזה אילוזיה להגיד משפט כזה, שכולנו פה מסכימים על קידום.

עאידה תומא סלימאן: לא.

נירה שפק: אמרתי שכך צריך להיות.

עאידה תומא סלימאן: בבית הזה לא כולם מסכימים על קידום נשים - -

ענבר בזק: בדיוק.

ענבר בזק: יש הרבה אופוזיציה לקידום נשים.

עאידה תומא סלימאן: - - ולא כולם מסכימים על מאבק באלימות נגד נשים.

נירה שפק: הצעתי את עצמי להיות חברת כנסת בש"ס, אני מוכנה לעזוב את יש עתיד.

נירה שפק: לא באמת.

ענבר בזק: דרך אגב, יש הרבה אופוזיציה לקידום נשים גם בקואליציה, נגיד את זה על השולחן.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

ענבר בזק: אני חווה את זה גם עם הצעות חוק שאני הגשתי שקשורות לקידום נשים וממש נחסמות.

ענבר בזק: אני חווה את זה בדיונים בוועדות, גם בהצעת חוק שהגשתי וגם בהצעות חוק שפשוט נכחתי בוועדות שקשורות להטרדות.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות, ככה זה כשיש קואליציה לא הומוגנית מבחינה רעיונית.

ענבר בזק: לא, בואי נגיד.

ענבר בזק: אנחנו יושבות משני צידי מתרס של קואליציה אופוזיציה.

ענבר בזק: בואו נפרגן לקואליציה הזאת שזה לא היא המציאה.

עאידה תומא סלימאן: את יכולה.

ענבר בזק: אני אומרת, זה לא היא המציאה, זה הרבה מאוד ממשלות והרבה מאוד קואליציות לפנינו שלא נתנו את הדגש המספיק לנושא הזה של קידום נשים.

ענבר בזק: שוב, יש הצהרות, יש רשות, בפועל אנחנו עדיין רואים.

ענבר בזק: שוב, מאז שאני פה ואני חברת כנסת חדשה, אני רואה את דרך החתחתים שכל הצעת חוק שקשורה לקידום נשים צריכה לעבור, בין אם זה בקידום נשים גם בנושא המוניציפלי, בין אם זה בנושא הטרדות מיניות.

ענבר בזק: אני חייבת להגיד שזה מאוד מתסכל, אז היה לי חשוב להגיד שיש לנו עוד דרך.

ענבר בזק: באמת רק לגבי המצגת, היא הייתה מאוד תמציתית.

ענבר בזק: היה חסר לי פה טיפה יותר בשר, אולי סכומים, לא שמעתי ממך.

ענבר בזק: את אומרת, יש תקציב, יש תקציב.

ענבר בזק: אתם סבבה?

ענבר בזק: התקציב מספיק לכל הפעילויות?

בית אור: לא, לא, שלא יצא - - -

עאידה תומא סלימאן: איילת, תרשמי כי נרצה להתקדם.

ענבר בזק: זה בסדר, רק באמת רציתי לוודא.

ענבר בזק: את כל הזמן אומרת, יש לנו תקציב לזה, יש לנו תקציב לזה.

ענבר בזק: אני רוצה לוודא שאתם מתוקצבים כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: הם לא.

בית אור: התשובה היא לא.

בית אור: אנחנו לא מתוקצבים, אפילו לא בחסר.

בית אור: אנחנו לא מתוקצבים.

ענבר בזק: משפט אחרון לגבי מה שנירה אמרה.

ענבר בזק: אני חושבת שגם נירה, גם אני וגם יו"ר הוועדה שנמצאות פה, כולנו יודעות שנשים יכולות להצליח גם בלי כל החקיקה הזאת אבל צריך להיות אישה מאוד מיוחדת עם מרפקים מאוד חזקים וכתפיים מאוד רחבות, ורוב הנשים, באמת החסמים שיש היום – גם במגזר הציבורי וגם בכלל כדי להתקדם – הם עדיין מאוד גדולים ויש לנו פה עוד הרבה עבודה וטוב שהוועדה הזאת קיימת ובועטת.

עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שחושבים שהיא בועטת יותר מדי.

ענבר בזק: לא, לא.

ענבר בזק: בועטת בדיוק במידה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הדיון לנציגות ונציגים שנמצאים איתנו.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין נטע לוי מאיתך מעכי, ואתן יודעות כבר את הכללים.

עאידה תומא סלימאן: שלוש דקות, מתומצת, ישר לעניין.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נטע לוי: אני אתחיל בקצרה בתודה רבה, עאידה, ותודה רבה איילת, ומזל טוב.

נטע לוי: כולנו גם שמחות מאוד על הצטרפותך, וגם תודה רבה לאושרה שהובילה את המהלך הזה של הוועדה.

נטע לוי: אני רוצה להתחיל בדקה להשלים על הדברים שלך, עאידה, על המסגרת ועל המקור של 1325 ל-2331.

נטע לוי: יושבת כאן לצדי ענת טהון אשכנזי שהובילה את קידום ההחלטה הזאת בשנת 2014, ודברי ההסבר של ההחלטה אומרים במפורש שההחלטה הזאת בעצם נשענת על 1325, וכשישבנו כאן בנובמבר בוועדה שלך יום לפני הדיון הראשון של הוועדה הבין-משרדית, בעצם המנכ"לית לשעבר של הרשות אמרה: כן, זאת ועדה לגיבוש תוכנית פעולה ליישום 1325.

נטע לוי: ולא רק זה, הממשלה מציגה גם בפני "סידאו" את 2331 בתור צעד בדרך ליישום 1325.

עאידה תומא סלימאן: לא רק, המדינה מתפארת שהינה המדינה הראשונה בעולם - -

נטע לוי: שיישמה בחקיקה.

עאידה תומא סלימאן: - - שיישמה את ההחלטה והכניסה אותה, הטמיעה אותה.

נטע לוי: את הרכיב של הייצוג בתיקון החקיקה, בתיקון 4 לחוק שיווי זכויות האישה משנת 2005, ובעצם ישבנו בדיון הזה, ארגוני הנשים ככה באו עם המון המון ציפיות.

נטע לוי: אחד הדברים שעשינו במהלך הזה אל מול באמת מה שאנחנו ראינו כמהלך היסטורי שבירכנו עליו, היה לנו חשוב לקיים שיח רחב של ארגוני נשים ועשינו מהלך שבעיניי חשוב מאוד לשים אותו כאן על השולחן ולהביא אותו, שיח של ארגוני נשים יהודיות ופלסטיניות אזרחיות ישראל שמקדמות את עקרונות 1325 כבר הרבה מאוד שנים.

נטע לוי: ניהלנו שלושה מפגשים עם עשרות משתתפות וגם ענינו ביחד על הקול הקורא שהוציאה הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: ועדה בתוך רשות.

נטע לוי: הוועדה הבין-משרדית, כן.

נטע לוי: והמסר שלנו היה, בואו ננצל את ההזדמנות ההיסטורית הזאת כן לעשות.

נטע לוי: לא להתעלם, לא לטשטש.

נטע לוי: אנחנו כארגוני נשים עוסקות בכל הנושאים, בהרבה מאוד צרכים ששעה וחצי כמובן לא יספיקו כדי לקדם אותם ושנוגעים לצרכי נשים, אבל 1325, הליבה שלה זה נשים, שלום וביטחון, ונשים באזורי קונפליקט, זה בהחלט רלוונטי מאוד לישראל ולחברה בישראל ולכן גם היה לנו חשוב מאוד לקיים שיח משותף של נשים יהודיות ופלסטיניות אזרחיות ישראל.

נטע לוי: הובלנו אותו יחד עם אלטופולה ונבילה אספניולי שנמצאת בזום – אני מקווה שהיא כבר הצטרפה – וביחד ניהלנו את השיח גם מול אושרה.

נטע לוי: חשוב לי לציין.

נטע לוי: אושרה ככה שיתפה אותנו גם בהרבה מאוד שיחות, גם הזמינה אותנו לדיונים, גם נענתה להזמנה שלנו לבוא לדיון עם עשרות ארגוני נשים וזה היה צעד מבחינתנו, צעד קדימה בהקשבה, הקשבה של הרשות לארגוני נשים, וארגוני נשים מגוונות.

נטע לוי: אבל, אז קיבלנו לידינו את התוצאה, ושם מבחינתנו הייתה, אני אגיד פגיעה, מבחינת תחושה של התעלמות, התעלמות מבחינת התכנים, התכנים והצרכים שעלו מהרבה מאוד נשים.

נטע לוי: כפי שאמרנו בנייר המסכם, אחד הדברים הבולטים זה התעלמות מצרכים שעלו מארגוני נשים פלסטיניות אזרחיות ישראל שהגיעו לדיונים עם הממשלה ודיברו על נושא תפוצת הנשק ודיברנו על נושא הריסת בתים ובכלל על המציאות של אישה בחברה הערבית בישראל במציאות הנתונה.

נטע לוי: קיבלנו לידינו את הטיוטה ובסופו של דבר גם את התוצאה, והתכנים האלה לא קיימים.

נטע לוי: כן היה למשל את הסעיף בתוצאה הסופית שמתייחס לכך שעכשיו תוקם ועדה חדשה ליישום 1325, זאת אומרת בעצם כן הקשבה לקריאה הזאת שלנו העקרונית, אבל החשש שהביעו הארגונים זה שבעצם שוב פעם – אנחנו בהחלט התגייסנו עשרות ארגונים למהלך הזה שראינו בו חשיבות רבה וחשנו שבעצם הייתה התעלמות מהתכנים שהבאנו, ולכן אנחנו רוצות להצטרף למהלך חדש שיהיה קונקרטי, שיתייחס ל-1325, אבל חשוב לנו שיהיו מנגנונים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת תהליך חדש יותר קונקרטי?

עאידה תומא סלימאן: זה היה אמור להיות ה-תהליך.

נטע לוי: כן.

עאידה תומא סלימאן: ההחלטה הייתה להקים את הוועדה הבין-משרדית.

עאידה תומא סלימאן: זאת ההבטחה שקיבלתי מהשרה אז, זה מה שהוכרז עליו בישיבה שהתקיימה פה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה הוועדה, אחרי שקיבלה את המנדט, ממליצה להקים עוד ועדה שתדון בזה.

נטע לוי: אז חשוב לי להגיד.

בית אור: אני אתייחס.

עאידה תומא סלימאן: בסוף.

עאידה תומא סלימאן: תרשמי לך.

נטע לוי: אני רק אומר עוד דבר כי אני לא אוכל להתייחס לכל הדברים, העברנו גם נייר עמדה שעלה לאתר.

נטע לוי: חשוב לי לומר שבעצם אחת הביקורות שהעלינו גם מהמענה שלנו לקול הקורא הייתה ביקורת בעצם על להוציא החוצה את הניהול של כתיבת התוכנית לחברת הייעוץ, שניכר שבאמת לא הייתה לה – כך ניכר מבחינת התוצאה – מומחיות בתחום של שוויון מגדרי, שלא לומר 2331 או 1325, וזה בהחלט ניכר.

עאידה תומא סלימאן: הם ליוו את התהליך?

נטע לוי: כן, מכון צפנת.

נטע לוי: בישיבות שאנחנו השתתפנו הם היו.

קריאה: רק בסוף.

נטע לוי: ברובן, לא בישיבה הראשונה, אבל אני רק אומר שבעינינו כחברה אזרחית זה משהו שבהחלט הוא בידיים ובמומחיות של הרשות לקידום מעמד האישה ובידי החברה האזרחית.

נטע לוי: הסעיף הזה שנוסף של לעשות עכשיו ועדה נוספת שתעסוק ספציפית ב-1325, לזה אני התייחסתי, זה בעצם הסעיף שהתווסף בעקבות הביקורת שלנו על הטיוטה.

נטע לוי: בפגישה האחרונה שניהלנו יחד עם נבילה אספניולי ואיתך מעכי וארגונים רבים מהחברה האזרחית היו קולות שאמרו – שוב פעם אנחנו נביא את כל הקולות שלנו ואת הצרכים ולא יהיה לכך ביטוי, ולכן אנחנו מבקשות כן להצטרף וכן לתת רוח גבית גם לרוחות החדשות אבל לעשות את זה בצורה שתבטיח שהתכנים שאנחנו מעלות ייכנסו ולא יזכו שוב להתעלמות מצד הממשלה.

נטע לוי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חמוטל גורי, נשים למען שלום וביטחון, ואחריה הדס בן אליהו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חמוטל.

חמוטל גורי: שלום ותודה ליושבת-הראש וברכות לנציבה החדשה.

חמוטל גורי: אני כאן בשני כובעים, אני גם מטעם מכון קיברשטיין, מכון פמיניסטי שמושבו בירושלים, ומטעם קבוצת אימהות נגד אלימות.

חמוטל גורי: האמת היא שלא ציפיתי שאני אדבר כל כך מוקדם ורשמתי לעצמי דברים בהנחה שייאמרו דברים לפניי, אבל אני בכל זאת אומר.

חמוטל גורי: אני יושבת כאן באיזה תערובת של התרגשות מאוד גדולה מצד אחד, ותסכול מאוד גדול מצד שני.

חמוטל גורי: מצד אחד, אני מסתכלת על הנשים המדהימות שיושבות שם, שהגעתן מהחברה האזרחית ושיש כאן פתח באמת לאיזושהי שותפות אחרת שמבוססת על הרבה כבוד לידע ולניסיון ולתובנות וליכולות של ארגונים פמיניסטיים מהחברה האזרחית, וזה היה קול שהיה לי חשוב להשמיע אותו שוב ושוב ושוב בדיונים גם עם הוועדה הבין-משרדית.

חמוטל גורי: מצד שני, אני חושבת, יש איזשהו תסכול מאוד גדול שהמצגת הזאת במידה מסוימת מבטאת מקום שאנחנו היינו בו, החברה האזרחית, לפני 20 שנה.

חמוטל גורי: ג'נדר מיינסטרים, כבר התחלנו להתווכח עם עצמנו אם אנחנו עוד חושבות שזה נכון או לא נכון, אם כשאנחנו אומרות ג'נדר מיינסטרים אנחנו מכרסמות בליבה של החשיבה הפמיניסטית שלנו.

חמוטל גורי: אז יש פה איזשהו תסכול מאוד גדול מהפער הזה וכן איזושהי שאיפה לשותפות, וזה חוזר על העניין של לשכור מכוני מחקר פרטיים וכו', שיש כאן איזשהו לדעתי חוסר שימוש לטובה באמת בידע, בניסיון, בנכסי הידע של הארגונים הפמיניסטיים, כולל מאגרי ידע וכו', ועם איזושהי קריאה והזמנה, בגלל הנפשות הפועלות שיושבות כאן, לשותפות שמבוססת על הכבוד הזה, כבוד הדדי כמובן.

חמוטל גורי: אני חושבת על זה, פתאום נזכרתי, לפני המון שנים, אז עבדתי בקרן החדשה לישראל, עאידה הייתה אז המנכ"לית המייסדת של נשים נגד אלימות והיא נסעה בתוכנית מיוחדת של הקרן לארצות הברית שנקראה Women's Voices כי ההנחה אז, לפני כמעט 30 שנה אני חושבת, זה שהכי חשוב זה שקולות של נשים יישמעו.

חמוטל גורי: ופתאום אני יושבת פה והווריד הפולני ככה קצת פועם לי ואני אומרת, אנחנו בשלב שאנחנו כבר לא רוצות להישמע, אנחנו רוצות להשפיע, ואנחנו רוצות שמה שאמרנו לפני שמונה שנים והשנה ובעוד נייר עמדה ועוד נייר עמדה, יבוא לידי ביטוי.

חמוטל גורי: ויש לי הרבה אמון והרבה כבוד לשתיכן, לאושרה ולאיילת, שאתן תעשינה את זה ואני מניחה שאנחנו נמשיך to show up אבל באמת לא רק כדי להישמע אלא כדי להשפיע.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חמוטל.

עאידה תומא סלימאן: הדס בן אליהו ואחריה ענת טהון אשכנזי.

הדס בן אליהו: בוקר טוב ותודה רבה.

הדס בן אליהו: אני אשתדל לא לחזור על מה שנאמר לפניי על ידי נטע ועל ידי חמוטל, שאני מסכימה ומצטרפת לכל מה שהן אמרו, אז אני אגיד שלושה דברים.

הדס בן אליהו: אני חושבת שאחרי כל כך הרבה שנים יש איזה סוג של אומץ לב שנדרש ממי ששותפות ושותפים לוועדה כזאת, לשים את הנושא של הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת הפרספקטיבה הפמיניסטית ביחס לזה, במוקד של עשייה ממשלתית לקידום שוויון מגדרי.

הדס בן אליהו: ואני חושבת שהתוצאות במסמך ההמלצות של הוועדה, אומץ הלב הזה לא בא שם לידי ביטוי, ואני אומרת את זה בכאב מאוד גדול ומתוך הבנה של הקושי לעשות את זה.

הדס בן אליהו: אבל בלי אומץ הלב הזה אנחנו פשוט נשארות כל הזמן באותו מקום.

הדס בן אליהו: אין שורה בהמלצות האלה שאני לא מסכימה איתה, אין נושא מיותר ולא חשוב, הכול חשוב וחיוני ואפילו בא שם לידי ביטוי הנושא של מניעה והתמודדות עם אלימות כלכלית, שזה דבר חדש שהממשלה שמה על סדר-היום, אבל עולם שלם של החיים שלנו, חלק שלם מהחיים שלנו לא נמצא שם כי אנחנו כנשים מושפעות באופנים אחרים וייחודיים כתוצאה מהסכסוך.

הדס בן אליהו: שמעתי הבוקר שנפטרה פאתן זינאתי, ואני חושבת שביום כזה וכשיש את הדיון הזה, הקול שלה וההשפעה שלה הם דוגמה למה קורה לנו כנשים ומה צריך לעשות כדי שאנחנו כנשים נוכל לחיות חיים הרבה יותר בטוחים והרבה יותר צודקים ולאפשר לנו בכלל להגיע למושג הזה של שוויון הזדמנויות, ואפשר ללמוד מהעשייה שלה על זה ומהדברים שהיא ניסתה והצליחה לקדם ומהדברים שגם היא וגם כולנו עוד לא הצלחנו.

הדס בן אליהו: את 1325 עוד לא הצלחנו.

הדס בן אליהו: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ענת, המכון לדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ענת טהון אשכנזי: קודם כול, אני גם רוצה לפתוח בברכות ובהצלחה רבה מאוד לך איילת, ולך ברכות אושרה, וגם תודות לוועדה הזאת שבעצם עוקבת כל כך הרבה שנים אחרי יישום 1325 וגם כמובן לאיתך מעכי, נבילה אספניולי, נשים עושות שלום, ון ליר, ובאמת כל השותפות שהן חלק מהמהלך.

ענת טהון אשכנזי: אני רוצה לומר ש-1325 במובן מסוים מתוך ההמלצות כן נוכח והוא בעצם האסטרטגיה של לכרוך באופן הוליסטי את ההיבטים של הגנה, ייצוג, הטמעת חשיבה מגדרית, שאני חושבת שזה קריטי וזה מהלך חשוב.

ענת טהון אשכנזי: יחד עם זאת, כמובן אני מאוד שותפה לתפיסה שהרוח הגדולה והחשובה, עצם חוט השדרה של 1325 שעוסקת בספירה של נשים, שלום וביטחון בתוך אזורי סכסוך, לא קיימת ואני אולי יכולה להיות אופטימית ביחס להקמת צוות בנושא אבל אני חושבת שכזה מהלך צריך להיות גם הוא עם לוח זמנים מאוד הדוק וברור כדי להשלים את המלאכה.

ענת טהון אשכנזי: אני אגיד יותר מזה, שמתוך החלטת הממשלה יש תשתית לעסוק בהיבטים כפי שחברתי נטע אמרה, דברי ההסבר נותנים תשתית חוקית לעסוק בכל ההקשר של 1325, ויותר מכך, ללא ההיבטים של 1325, ללא התייחסות לתפוצת הנשק, ללא התייחסות לייצוג נשים בהיבטים של משא ומתן לשלום, בספירות של ביטחון, לא תהיה גם השלמה, גם של הנושאים שההמלצות עוסקות בהם, ולכן זה לא רק איזשהו קונטקסט כללי אלא זה הכרחי כדי להשלים את המהלך שההמלצות מדברות עליו.

ענת טהון אשכנזי: היבט נוסף, למעשה המילה המלצות, המלאכה עוד לא הושלמה במובן הזה, זאת לא תוכנית פעולה.

ענת טהון אשכנזי: למדנו מתוך תוכניות הפעולה בעולם שכדי להפוך אותה לתוכנית פעולה צריכים להיות מספר מפתחות קריטיים ליישום, קודם כול למיפוי של כל גורמי הממשלה – הרשות היא מניעה והיא גורם חשוב מאוד אבל חסרים פה כל גורמי הממשלה שהם אלו שאמורים להניע את המהלך ומיפוי של הגורמים הללו, וגם הממדים להצלחה, מדדים להצלחה שהם קריטיים מתוך תוכניות הפעולה השונות שלמדנו מהן, ששם טמון בעצם המפתח להצלחה של התוכנית כולה.

ענת טהון אשכנזי: המדדים להצלחה שהם תוכניות, זה לא מדד להצלחה, התפוקה של תוכנית לא יכולה להיות מדד להצלחה אלא צריכים להיות פרמטרים מאוד מאוד ברורים שכוללים אחוזים של ייצוג נשים, אחוזים של הפחתה או מיגור של אלימות, שזה קריטי להפוך את התוכנית לתוכנית פעולה.

ענת טהון אשכנזי: אני רוצה להתייחס לדבר האחרון שבעצם עלה פה אני חושבת כחוט השני.

ענת טהון אשכנזי: זה מנגנון, הוא נכלל בהמלצה, אני חושבת שזאת המלצה קריטית שצריכה להיות, כבר היום יש כלים להפוך אותה ליצירת מנגנון היוועצות עם החברה האזרחית.

ענת טהון אשכנזי: העובדה שהחברה האזרחית הייתה חלק זה מהלך משמח - - -

עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן להקים את ועדת ההיגוי של הרשות סוף סוף.

ענת טהון אשכנזי: שהיא קבועה בחוק, הוועדה המייעצת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה בחוק.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו כבר שנים לא קיימת.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן.

בית אור: חוק הרשות לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי עבר ועדת שרים ואני מקווה שיגיע לוועדה הזאת.

ענת טהון אשכנזי: הוועדה המייעצת של הרשות היא בוודאי משהו הכרחי כדי למנף את הרשות כפי שאנחנו רוצות, וגם מנגנון מסודר של חברה אזרחית.

עאידה תומא סלימאן: זה לא קשור לחוק, איילת.

עאידה תומא סלימאן: זה כבר קיים בחוק.

ענת טהון אשכנזי: בהקשר הזה אני לא רוצה לפגוע באף עבודה.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: דווקא השינוי שהכנסתם בהצעת החוק בעניין הוועדה המייעצת הוא לא מקובל, אנחנו ניאבק בו, אני רוצה להגיד, בעניין הוועדה המייעצת, כי מצמצמים אותה שם והופכים אותה למשהו שהוא חסר כל יכולת השפעה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, ענת, שקטעתי אותך.

ענת טהון אשכנזי: באמת המנגנון חייב להיות מאוד מסודר, מאורגן, כדי שלא רק יישמע הקול אלא תהיה לזה השפעה ראויה.

ענת טהון אשכנזי: בהקשר הזה אני חושבת שיש פה מספיק מומחיות כדי לא בהכרח להסתמך על חברות פרטיות אלא באמת לראות את החדר הזה כפי שאתן בוודאי מכירות אותו היטב ולהיעזר בו.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו – גם אני במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה – כמובן לרשותכם בהקשר הזה.

ענת טהון אשכנזי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין מיכל גורן.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה המצטרפת, חברת הכנסת גבי לסקי.

גבי לסקי: תודה רבה.

מיכל גורן: שלום, תודה ליושבת-ראש.

מיכל גורן: עורכת דין מיכל גורן מהמרכז הרפורמי לדת ומדינה.

מיכל גורן: אנחנו גם מברכות ומאחלות בהצלחה לכניסה הזאת לתפקיד.

מיכל גורן: דובר כאן על שיתוף פעולה עם החברה האזרחית ואנחנו שמחות שכבר נערכו מפגשים עם הארגונים.

מיכל גורן: אני אוריד אותנו רגע מהדברים המאוד יפים שאמרו כאן חברותיי לרמה מאוד פרקטית, רציתי גם להגיד על זה משהו קודם.

מיכל גורן: במפגש שהתקיים עם ארגונים בחודש שעבר נכחה המנכ"לית שלנו, עורכת דין אורלי ארז לחובסקי, ודיברה בין היתר על החשיבות של הכשרת שופטים.

מיכל גורן: אני חושבת שזה כן חלק מהקמפיין הציבורי שמדבר על אי החוקיות שקשורה להדרת נשים ולקידום של חוק איסור אפליה, קשור גם לאופן שבו שופטים לא יודעים לכמת כמו שצריך, לא באופן ראוי ולא באופן הולם, את הנזק שנגרם מדבר כזה, שהוא לא נזק ממוני הרבה פעמים.

מיכל גורן: אני חושבת שזה כן דבר שמאוד מאוד חשוב לעשות ואני מאוד שמחה שהחוק כן מאפשר לרשות את הדבר הזה, ואנחנו מאחלות שוב המון בהצלחה ומאוד מאוד שמחות.

מיכל גורן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר טובה בנסקי.

ד"ר טובה בנסקי: לפני שאני אציג את עצמי אני באמת גם רוצה לברך את איילת לכניסה לתפקיד, את אושרה ואת עאידה, על היוזמה הזו הברוכה ועל המפגש הזה.

ד"ר טובה בנסקי: אני פה יושבת בשני כובעים: בנשים עושות שלום אני רכזת שותפה של צוות 1325, ואני גם נציגה היום של האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים ולחקר המגדר, ואני רוצה לומר שהתהליך שאנחנו שותפות לו עכשיו – ואני אומרת שותפות כי אני מקווה שזה יהיה שותפות אכן אמיתית גם בתכנים – הוא תהליך מאוד מאוד חשוב, בעיקר לאור התהליכים של התנגדות לשוויון מגדרי שהולכים ומתעצמים היום בעולם המערבי וגם בישראל, ולכן זה מאוד חשוב, כל צעד שאנחנו נעשה לקידום שוויון של נשים.

ד"ר טובה בנסקי: אבל יחד עם זאת, יש כמה נקודות שאני רוצה לציין.

ד"ר טובה בנסקי: ראשית, אני רוצה להזכיר שמדינת ישראל כחברה באו"ם מחויבת להכנת תוכנית לאומית ליישום 1325 ולהצטרף כך ל-98 מדינות שכבר היום יש להן תוכנית ליישום החלטה 1325.

ד"ר טובה בנסקי: רק להזכיר מיידע אישי, באיסלנד עכשיו בימים אלו מנסחים את הסבב הרביעי של ההחלטה, זאת אומרת כל פעם הם עוד משפרים את ההחלטה ועכשיו הם בסבב הרביעי.

ד"ר טובה בנסקי: אני רוצה גם לומר שאנחנו בנשים עושות שלום וגם באגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר השתתפנו בכל המפגשים של החברה האזרחית ובכל המפגשים גם עם הרשות ואנחנו הצטרפנו לכל התהליך הזה בהתלהבות רבה ובציפיות ובתקוות מאוד מאוד גדולות, שאכן הינה עכשיו אנחנו נכין יחד תוכנית ליישום 1325 בארץ.

ד"ר טובה בנסקי: כשראינו את התוצרים, מצד אחד הייתה שמחה כי בכל זאת יש התייחסות לשוויון, יש התייחסות לאלימות כלפי נשים, יש התייחסות להרבה מאוד נושאים שהם חלק מ-1325, וכדברי עאידה, התקווה שלנו הייתה שאכן יצומצמו הפערים בין 2331 ל-1325 בעבודה של הוועדה הבין-משרדית, אבל נראה שלא כך היה, וההצעה שהוגשה על ידי הרשות לקידום מעמד האישה לממשלה ביום האישה הבין-לאומי ב-8 במרס, בעינינו היא לא הצעה וטיוטה לתוכנית לאומית ליישום 1325.

ד"ר טובה בנסקי: היא חשובה, יש בה נושאים מאוד מאוד חשובים, אבל לא תוכנית ליישום 1325.

ד"ר טובה בנסקי: אנחנו בנשים עושות שלום ובאגודה – נשים עושות שלום היא תנועת שטח שמחויבת ל-1325 ואנחנו נמשיך לקדם את התוכנית ולסייע בכל האמצעים הלגיטימיים שלרשותנו, ואנחנו מבקשות מכל נציגות ונציגי ונבחרות הציבור שיושבות כאן ומכל החברות של ארגוני החברה האזרחית לסייע כמיטב יכולתן בקידום תוכנית לאומית כזאת.

ד"ר טובה בנסקי: להזכיר, אנחנו 22 שנה אחרי שההחלטה הזו התקבלה.

ד"ר טובה בנסקי: אנחנו חיות באזור סכסוך, עד מתי אנחנו נמשיך לחיות כך?

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: באופן חריג אני רוצה להגיד שמעכשיו והלאה, זהו, סיימנו השתתפויות דרך הזום.

עאידה תומא סלימאן: אני מודיעה שאני לא אתן ואנחנו גם נפסיק להעלות את הישיבות, לא יהיו קישורים.

עאידה תומא סלימאן: מי שירצה לצפות בישיבות, יצפה דרך האינטרנט.

עאידה תומא סלימאן: זה היום האחרון ואני באופן חריג היום אתן לנבילה אספניולי להשתתף בדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני הודעתי שאני לא נותנת אבל קודם כול, נבילה – כמובן אנחנו יושבות היום בישיבת הוועדה וזו פעם ראשונה שאנחנו משתתפות לאחר פטירתה של אחותך, האלה אספניולי.

עאידה תומא סלימאן: אני מציינת את זה פה כי גם דובר על האבידה של פאתן זינאתי היום, אישה מובילה מאוד פעילה בלוד, מנהלת את כל המתנ"סים הערביים בלוד, אישה פורצת דרך.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר האלה אספניולי היא אישה פורצת דרך בכל מה שקשור בחקר החינוך הערבי במדינה, היא גם חקרה המון את הנושאים המגדריים במערכת החינוך, במיוחד בשפה הערבית, השאירה את חותמה גם כפעילה פמיניסטית מאוד ידועה ומכובדת ומוערכת והיא אחת מהנשים שגם עבורי מהווה השראה ופרצה דרך לכולנו.

עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו גם משתתפות בצערך, נבילה, ולכן גם אפשרתי שתשתתפי דרך הזום.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ד"ר נבילה אספניולי: תודה, עאידה, תודה על התנחומים ותודה על האפשרות.

ד"ר נבילה אספניולי: אני מצטערת שלא יכולתי להיות היום בגלל ביקור אצל רופא, אבל תודה.

ד"ר נבילה אספניולי: אני רוצה להוסיף לכל מה שנאמר בעניין הברכות, ראשית לאיילת על הכניסה החדשה לתפקיד, וכולנו תקווה שעם כניסתה של איילת נראה שינוי משמעותי ברשות.

ד"ר נבילה אספניולי: אני כל הזמן אומרת, הרשות זה מקום שנוצר על ידי נשים ועל ידי התנועה הפמיניסטית.

ד"ר נבילה אספניולי: הדרישות והמאבק של התנועה הפמיניסטית לקיום הרשות הוא בזכותנו, בזכות המאבק שלנו יש לנו רשות ולכן גם כן יש לנו ציפיות ויש לנו דרישות.

ד"ר נבילה אספניולי: וכיום, עם כל הביקורת שיש לנו וששיתפנו בה בניירות העמדה שהגשנו, שמלאים בהצעות קונקרטיות וספציפיות לעניין מימוש 1325, אנחנו רואות וחושבות על העתיד וחשוב לנו להיות שותפות, אבל שותפות אמיתית, וחשוב לנו שתהיה איזושהי הסכמה מראש שמה שמביאה החברה האזרחית, הדברים שאנחנו מביאים הם הדברים הקשורים ל-1325 וקשורים לשטח, וחשוב לתת להם מקום ולא רק לשמוע אותנו אלא גם להכניס את השיח שלנו ואת הדרישות שלנו ואת הנושאים שאנחנו מעלות, לתוכנית ב-1325.

ד"ר נבילה אספניולי: אני מסכימה עם מה שנאמר שכל מילה שהוצגה אלה דברים חיוביים אבל הם לא מהווים תרגום ל-1325 והם לא מאפשרים התייחסות ייחודית להשפעת המשך הכיבוש והמשך הסכסוך על החיים של הנשים.

ד"ר נבילה אספניולי: דובר על נושאים שהם ביומיום שלנו כנשים פלסטיניות אזרחיות המדינה.

ד"ר נבילה אספניולי: אם אנחנו מדברים על הריסת בתים, אם אנחנו מדברים על הזכות לדיור וזכות לקיום, אנחנו מדברות על הזכויות הבסיסיות שהן נפגעות כתוצאה מהמדיניות שממשיכה ומעדיפה את המשך הכיבוש, את המשך הסכסוך, על השלום.

ד"ר נבילה אספניולי: לכן אני חושבת, לנו מאוד חשוב להיות שותפות אבל אנחנו כן דורשות שיהיה איזשהו הסכם שכל מה שאנחנו מביאות, הוא יוכנס גם לתוכנית, גם אם בסופו של דבר הממשלה לא תסכים אבל הרשות חייבת להביא את הקולות שלנו, ואנחנו שם בשביל להשפיע ובשביל להביא את הקולות של השטח.

ד"ר נבילה אספניולי: והקריאה של הנשים וההשתקפות של הנשים, אם באמת יש רצון, חייבים להבטיח שהקול לא רק יישמע אלא גם ישפיע וישאיר את החותם שלו בתוכניות המוצעות לגבי 1325.

ד"ר נבילה אספניולי: ולהזכיר, 1325 מדבר על הסכסוך ומדבר על תפקידן של נשים בזמן הסכסוכים ובזמן הכיבוש, ולנו יש חשיבות להביא את ההשפעות גם לביטחון האנושי של הנשים וחשוב שההבטחה שתהיה מהרשות שהקולות האלה כן ייכללו בתוכנית 1325.

ד"ר נבילה אספניולי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, נבילה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שגם פניתי אתמול לראש הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אתן מדברות כל הזמן על תפוצת הנשק יותר בקונטקסט שהועלה על ידי הנשים הפלסטיניות אזרחיות המדינה בדיונים בגלל העניין של הפשיעה והנשק הבלתי חוקי, אבל הפנייה שלי הייתה גם כן, והצטרפתי לקריאה שיצאה מארגוני הנשים בכל העניין של ההקלות במתן רישיונות לנשק וגם להפיץ את הרעיון של קחו את הנשק שלכם למרחב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אני פניתי לראש הממשלה והזהרתי מהגישה הזו, שהיא קודם כול גם מפריטה את האחריות על הביטחון האישי של הציבור, של האזרחים, ונותנת את זה לידיים של אזרחים שיעשו מה שבא להם, וכולנו מכירים באווירה מתוחה איך היד יכולה להיות קלה על ההדק.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, זה פוגע גם כן בנשים עצמן, שצריכות מעכשיו והלאה ככל שיש נשק יותר לחיות בצל הטרור הקיים הזה שיש נשק בתוך בית שעלול להיות גם כן בית שמתקיימת בו אלימות.

עאידה תומא סלימאן: אני פניתי לראש הממשלה וביקשתי שירסן את הגישה הזו והוא בעצמו יחזור בו מהאמירה בעיניי האומללה שהוא אמר – מי שיש לו נשק, שמעכשיו יסתובב איתו – ולקחת אחריות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בעד שכולם ירגישו בטוחים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לראות עוד אנשים שמשלמים מחיר בדם שלהם על הסכסוך הקיים.

עאידה תומא סלימאן: להתעלם מהסכסוך זה לא יפתור את הבעיות, לחמש את האזרחים זה לא יפתור את הבעיה, ולקחת את 1325 ולנטרל את החלק של הסכסוך זה לא יפתור את הבעיה גם כן.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת גבי לסקי.

גבי לסקי: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה לברך את עורכת דין איילת רזין בת אור על התפקיד החדש.

גבי לסקי: חשוב מאוד שיש מישהי שבעצם באה מהשטח בתפקיד החשוב הזה, ועם האמירה הזאת אולי באמת ממש בקצרה כי אחרי שנבילה ויושבת-ראש הוועדה כבר דיברו אז בעצם אני רק אחזור כדי להדגיש את הדברים ממש בקצרה.

גבי לסקי: קודם כול, כמי שהייתה שותפה להעביר לראשונה את החלטה 1325 בעירייה בעולם, שזה היה בעיריית תל אביב, יחד עם חברותיי פה, עורכת דין טהון ועורכת דין לוי, בעצם אני מכירה את הקשיים של הרצון הטוב מצד אחד, ומצד שני, היישום האמיתי של מה שכתוב.

גבי לסקי: ומילים יפות, אין לנו צורך יותר, עייפנו מזה, אנחנו רוצות בעצם לראות תוצאות, ומה שיש זה לא בדיוק 1325.

גבי לסקי: מצד שני, הדבר המאוד חשוב, שהדברים האלה חייבים לבוא בהידברות עם החברה האזרחית, דבר שאני יודעת שנעשה, אבל אם זה רק הידברות ואין יישום של המסקנות שעלו מהשטח, אז אין אפילו צורך שוב במילים היפות, במפגשים, וכיף לנו להיפגש אבל הדבר הזה, אין לו היתכנות אמיתית אם אנחנו לא מיישמות את מה שבא מהשטח.

גבי לסקי: ודבר אחרון, אנחנו באזור סכסוך, באזור של קונפליקט, וזה החלק העיקרי של 1325, לא רק שהקול שלנו יישמע אבל במה יישמע.

גבי לסקי: ופה יש לנו מצב ייחודי שיש ארגונים מאוד פמיניסטיים, מאוד מכירים את 1325, יש קול פלסטיני, נשי פמיניסטי מאוד מאוד חזק ולא יכול להיות שהקול הזה לא ייכנס, לא רק אל תוך הדיונים אבל אל תוך המסקנות.

גבי לסקי: אני באמת מבקשת ואני יודעת שזה אפשרי, שהדברים האלה יתוקנו, שאנחנו ניכנס עוד פעם בהתכנסות לכיוון יישום 1325 כמות שהוא.

גבי לסקי: זה צריך לבוא לידי ביטוי תוך שותפות של הארגונים בשטח, אבל שותפות שהיא לא רק הוצאת קיטור או העלאת המלצות אלא ממש יישום ההמלצות של הארגונים בשטח בפועל, וככה באמת אנחנו נוכל להתגאות ולהגיד, סוף סוף גם במדינת ישראל אנחנו מיישמות את 1325.

גבי לסקי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הדס מרוח נשית, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מזכירה, שלוש דקות.

הדס צמח סננס: תודה רבה וברכות.

הדס צמח סננס: אני רק לא יכולה שלא להתחבר לכל מה שנאמר בחדר בקשר ל-1325 ולהגיד שאני הדס, ובטוחה בשם קולות נוספים בעמותה, לגמרי מתחברת וחושבת שהנושא הוא כה חשוב ויש לו גם השלכות ישירות ועקיפות על מה שאנחנו עושות בעמותה, אבל אני כן אגיד אולי ממש קול קצת אחר.

הדס צמח סננס: בתור עמותת רוח נשית שעוסקת בשיקום כלכלי של נשים נפגעות אלימות, אנחנו מברכות את המסמך שכן יצא וכן מכיל הרבה מההמלצות ומהבקשות שלנו שייכללו בתוכנית העבודה של הרשות, בין היתר הנושא של הכשרות כמובן, הנושא של נשים בתעסוקה, ואולי מעל הכול אנחנו שמחות לראות שם את ההתייחסות לנושא החקיקה של האלימות הכלכלית.

הדס צמח סננס: אנחנו יותר נשמח אם ההמלצות האלה תצאנה סוף סוף אל הפועל.

הדס צמח סננס: אנחנו, מי שיודע, מנסות לקדם את הנושא של הצעת חוק אלימות כלכלית מזה שנים רבות, נתקלות במחסומים שונים לאורך כל הדרך.

הדס צמח סננס: הפעם, באותו יום, בהצהרה החגיגית על ההצטרפות שלנו, הרצון להצטרף לאמנת איסטנבול, הכריז שר המשפטים על הרצון לקדם את הצעת חוק אלימות כלכלית, לצערנו לא זה ובינתיים לא זה, חסמים שונים עומדים לנו בדרך, קולות חדשים-ישנים מתחילים להישמע שוב, גם הנושא של המלחמה באלימות הכלכלית.

הדס צמח סננס: אנחנו נשמח לרוח גבית ועשייה משמעותית גם בתחום הזה, וסיוע.

הדס צמח סננס: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: טל הוכמן, משדולת הנשים.

טל הוכמן: דבר ראשון, באמת ברכות.

טל הוכמן: זה מרגש לראות אותך פה יושבת בצד השני ולראות באופן כללי את הרשות כשותפה יד ביד בתוך כל הסיפור הזה של בדרך לשוויון מגדרי.

טל הוכמן: אני כמובן משתתפת באמירות של חברותיי, שהמהות של 1325 לא יושבת פה בתוכנית ואני לא חושבת שיש צורך לעשות עוד ועדה ועוד ישיבות, אני חושבת שדי ברור מה הכיוון ומה צריך לעשות.

טל הוכמן: אני כן אתייחס באופן קונקרטי לדברים שאנחנו היינו רוצות להדגיש בתוכנית, שמעבר לנושא בשוק התעסוקה, פערי השכר המגדריים, יש צורך להגביר את הפיקוח על פערי השכר בשוק הפרטי ולפעול לצמצום פערי השכר בשירות המדינה, שרק גדלים.

טל הוכמן: נאמר פה, אני לא אכביר במילים, בנוגע לצמצום תבחיני הנשק האזרחיים, אני חושבת שאנחנו באמת נמצאים בנקודה שהיא מאוד מפחידה, של כולנו, אגב לא רק נשים אבל בהחלט עוד יותר כשזה נמצא בבית וזה נכנס אלינו.

טל הוכמן: דובר גם על חוות דעת מגדרית.

טל הוכמן: אני חושבת שחשוב מאוד להוסיף גם חוות דעת מגדריות על החלטות ממשלה ולא רק על חקיקה, אז היינו שמחות לקדם את זה ביחד.

טל הוכמן: וכמובן, אני מצטרפת למרכז הרפורמי בנוגע לתופעות של הדרה, השחתת שלטים, ועוד.

טל הוכמן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין בת שבע, אל הלב.

בת-שבע שני כץ: תודה.

בת-שבע שני כץ: קודם הייתה כאן גם עדי וימר, מנכ"לית אל הלב, שהייתה צריכה לצאת.

בת-שבע שני כץ: אני אתחיל מלברך אותך, איילת, ולאחל לך הצלחה רבה.

בת-שבע שני כץ: אנחנו מחזקות אותך ובאמת מאחלות את כל הברכות ושמחות שאת שם בתפקיד.

בת-שבע שני כץ: גם אני אהיה זריזה ואתייחס למצגת וממש לתכלס של התוכנית שהוצגה.

בת-שבע שני כץ: מאוד מאוד שמחנו שהשקופית הראשונה עסקה באלימות נגד נשים כי זה ממש בלב העניין.

בת-שבע שני כץ: ההערה המרכזית שלי היא באמת שיש הרבה מאוד סעיפים ותוכניות אבל חסרה הפריזמה של מניעה ראשונית.

בת-שבע שני כץ: אם אמרת שחינוך זה חיסון – וזה נכון, גם אנחנו מצטרפות לזה – מניעה ראשונית זה בעצם להכניס את העניין של רפואה מונעת כדי להיאבק בנגע הזה של אלימות נגד נשים.

בת-שבע שני כץ: זה קצת כמו משקפיים מגדריות, שברגע שמסתכלות דרך הפריזמה הזאת הכול משתנה, ברגע שאומרות איך אנחנו ניגשות, מה אנחנו עושות כדי למנוע אלימות מלכתחילה, הכול מסתדר.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל צריך לשים לב.

עאידה תומא סלימאן: זה לא האחריות והם לא הגוף שמטפל בנושא של אלימות, בואו נשים את הדברים בפרופורציה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לבקש מהרשות כאשר המשרד לשירותים חברתיים הם אלה האחראים על כל הנושא של האלימות.

בת-שבע שני כץ: בהחלט, אבל מדובר בסופו של דבר בביטחון אישי ובמניעת אלימות מגדרית שמשפיעה גם על שוויון מגדרי, בכל התחומים.

בת-שבע שני כץ: זה משהו שאני מאמינה שהוא כן קרוב לליבה של הרשות לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: קרוב לליבנו כולנו.

עאידה תומא סלימאן: ההערה שלי לא הייתה בגלל שאני נגד.

בת-שבע שני כץ: בהחלט.

בת-שבע שני כץ: ולכן אני מציעה להחזיק גם את זה קרוב ללב ומציעה את שיתוף הפעולה שלנו בנושא.

בת-שבע שני כץ: אני גם אגיד, שמחתי לראות שההטמעה של חשיבה מגדרית מערבת עבודה צמודה עם משרד החינוך, אז גם מהכיוון הזה אפשר לעבוד עם משרד החינוך כדי למנוע אלימות מגדרית.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נשארו שתיים שביקשו זכות דיבור, ואני מאוד מבקשת, תקפידו על הזמן, מקסימום שלוש דקות כי אני צריכה גם לתת לאיילת לענות על כל מה שהיה ואני לא אתן יותר מחמש דקות, ואחר כך אני אסכם, אז בואו נקפיד.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין קרן בר יהודה.

קרן בר יהודה: תודה.

קרן בר יהודה: אני רוצה לנצל באמת את זה שאיילת פה כדי חוץ מלברך אותה גם להגיד מה הציפייה שלי מהרשות ומהתפקיד שלה, וכמו שאמרה קודם חברת הכנסת שפק, מה שעומד בבסיס זה חוק הרשות, שנותן לרשות את הסמכות ואת האחריות להוביל את משרדי הממשלה בתחום החשיבה המגדרית וגם לפקח על המשרדים, ועם הסמכות הזאת באה אחריות וצריך להטיל את האחריות על המקומות הנכונים, כמו שהיושבת-ראש אמרה לפני רגע, יש משרדים שאמונים על הדברים וצריך להפעיל אותם ולדאוג שהם עושים את עבודתם.

קרן בר יהודה: אם יש סימן מתחום העשייה שלי שמדאיג אותי בתוכנית הזאת זה כל מה שקשור במניעת הטרדה מינית, והקמפיין החדש וההתמקדות בסוכני איתור וב-Bystanders, כשאנחנו כאילו שמים בצד את העובדה שהחוק מטיל אחריות על המעסיק למניעת הטרדה מינית מתוך הבנה שמי שעומד בראש, יש לו את הכוח, שהרבה פעמים ה-Bystanders נתונים באותן מערכות כוח שמופעלות גם על המוטרדת עצמה, ואני רוצה להשתמש בזה כסמל גם לדבר הזה.

קרן בר יהודה: המקום הזה שעליו צריכה להיות אחריות והציפייה שלי מהתפקיד של הרשות זה למצוא את משרדי הממשלה, את נקודות החולשה שלהם, להצביע עליהם ולחייב אותם לעשות את השינוי מבפנים, מכוח הסמכות לפקח, לדרוש מידע ולשתף את הוועדה ואת הציבור בכשלים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין אורית להב, מנכ"לית מבוי סתום, ממש מברקית.

אורי מקלב: אני גם מצטערת, הגעתי חולה, בעיקר כי באמת חשוב לי גם לברך אותך על הכניסה לתפקיד וגם להגיד שהנושא הזה של נשים עגונות ומסורבות גט זה נושא כאוב, קיים, שקורה תחת חסותה של מדינת ישראל, ובתור מי שעומדת בראש רשות ממשלתית שפועלת מכוח חוק, אי אפשר להמשיך להסתכל הצידה ולהתעלם מהבעיה הזאת שנשים, נשללת מהן החירות הכי הכי בסיסית במסגרת מדינת ישראל.

אורי מקלב: עם כל הכבוד לכל הנושאים האחרים החשובים שעלו פה על השולחן, ואני לא מזלזלת בהם, צריך לתת את הדעת גם לתופעה הזאת.

אורי מקלב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: איילת, את תרצי להגיב לחלק מההערות?

בית אור: כן.

בית אור: אני אהיה ממש קצרה כי שוב, אני פשוט בשיח מול כולכן אני חושבת, ומי שלא, אז אני מייד משגרת את הטלפון שלי ואת המייל שלי.

בית אור: אני בתחילתה של דרך מהמקום הזה, אתן כבר – ואמרה את זה חמוטל, חבל שהיא יצאה כי מאוד התחברתי לדברים שלה – אתן כבר מסתכלות עלינו, ואני מסכימה אתכן, הממשלה והחברה מפגרת מאחור.

בית אור: אבל, אני רוצה להסתכל על חצי הכוס המלאה כי קודם כול חייבות להחזיק את התקווה, אחרת איך נשרוד, אבל, כי באמת קורים דברים ואי אפשר להתעלם מהם.

בית אור: זאת אומרת, דיברנו על אלימות כלכלית, שעברה משוכה אחרי שנים שהייתה תקועה; דיברנו על אמנת איסטנבול, שעברה גם כן משוכות ואני מקווה שנשלים את המהלך; אפילו ענת התייחסה לזה, גם בתוך 2331 שזורים אלמנטים מאוד משמעותיים כן מ-1325, למרות שזו לא החלטת הממשלה אבל זה מוטמע בפנים.

בית אור: גם כבוד היושבת-ראש התייחסה לזה בהקשרים של הטמעת חשיבה מגדרית של מה חדש, כבר שמענו על זה.

בית אור: אבל זה חדש.

בית אור: בממשלה זה חדש.

בית אור: לפחות אני חווה את זה כחדש, או לא חדש אלא מתחדש.

בית אור: ויש הרבה קשב והרבה היענות.

בית אור: חשוב גם לזכור את הדבר הזה ואני משקפת לכן את זה כשותפות חברה אזרחית, שזה הישג שלכן.

בית אור: הוא הישג שלכן כי אתן פה ולא מרפות, וזה גם קצת שלי כשהייתי שם, כי אתן פה ולא מרפות וממשיכות לדבר ולדבר ולדבר, ובסוף זה מוטמע והנה דברים קורים.

בית אור: אז לא המאה אחוז שקיווינו וציפינו אבל 60%, 70% וזו כבר כברת דרך שלא היינו בה.

בית אור: אני חייבת להגיד שיש גם תופעות שאנחנו הולכות אחורה בהן, שגם מטרידות אותי מאוד.

בית אור: דובר פה קודם על הדרה.

בית אור: שני דברים ובזה אני אסיים כי יש המון מה להגיד.

בית אור: בהקשר של 1325, באמת אנחנו בתהליך של א', איתור הנושאים שבהם שיקפו לנו שיש פער, ובהמשך, מציאת אותם גורמי מקצוע מתוך משרדי הממשלה שיידעו לשבת יחד איתנו ועם גורמי חברה אזרחית כדי להשלים את הפער.

בית אור: עלה פה הנושא של דיור למשל, משרד השיכון לא היה חלק מהתהליך, הוא צריך אולי להיות חלק מהתהליך.

בית אור: זה דוגמה שאני ככה משקפת, אלה דברים שיובשלו בתקופה הקרובה – שוב, בשיח עם הארגונים.

בית אור: אני גם אומרת, אמרה גם חמוטל, אנחנו לא רוצות להשמיע, אנחנו רוצות להשפיע.

בית אור: זה מבחינתי תמצית התפקיד שלי, זו המחויבות האישית שלי כלפיכן – אם לא להשמיע באמצעותי, שזו האופציה הפחות טובה מבחינתי, להשמיע ולהשפיע, אז באופן ישיר, אני וצוות הרשות רתומות לפתוח את הדלתות.

בית אור: אני חייבת להגיד, בעשייה מול הממשלה הנוכחית אני מרגישה שיש לנו המון המון שיתוף פעולה, אני גם יכולה להגיד שהשרה מאוד minded לזה ואני גם מרשה לעצמי להגיד שזו אחת הסיבות שבגינה נבחרתי לתפקיד, בגלל החיבור שלי לחברה האזרחית, בגלל החיבור שלי אליכן, ואתן איתי.

בית אור: לא סתם אמרתי את זה, אתן יודעות את זה, אני מדברת עם רובכן אולי אפילו כמה פעמים ביום.

בית אור: אתן איתי, ואם אתן לא ממש פיזית אז אני מדברת, אני והצוות, מדברות אתכן.

בית אור: וחשוב לי גם שתשקפו כשאתן מרגישות שזה לא, כמו שעלה כאן, ואנחנו נעשה מה שנוכל כדי לצמצם את הפער הזה.

בית אור: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, שברור שחובת ההוכחה היא עליי, אני אעשה כל מה שאני יכולה כדי לעמוד בחובה הזו ובזכות הזו, ויחד אתכן, כשאתן איתי.

בית אור: ותודה לכן.

עאידה תומא סלימאן: תודה, איילת.

עאידה תומא סלימאן: אני אתחבר בדיוק לחלק האחרון מהדברים שלך כשאני מסכמת את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה, אנחנו פתחנו בזה שאת עברת בישיבה שלך מהצד השני של השולחן כנציגת חברה אזרחית לצד הזה, והמעבר הוא לא רק עניין סימבולי ולא עניין של איפה יושבים בחדר אלא באמת יש פה מעבר שאני לא יודעת כמה מאיתנו, שהיינו חלק מהחברה האזרחית או מהתנועה הפמיניסטית, יכולות לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, זה לא פשוט.

עאידה תומא סלימאן: זה שינוי מאוד רציני, אבל בגלל המעבר הזה ולמרות הקושי שאולי את חווה בתוכך איך תסתגלי למקום החדש שאת נמצאת בו, זה מעורר הרבה ציפיות לא רק אצל חברות הכנסת שהכירו אותך כלוחמת למען זכויות נשים, ועקשנית ומגיעה לכל ישיבה ומתעקשת על הדברים שלך, אלא גם של החברה האזרחית, שהכירו אותך, הן מסתכלות עלייך ורואות אחת משלהן יושבת במקום הזה, ולכן הציפיות הן גדולות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד גם שהתפקיד שלך קצת מאתגר מעל תפקיד ממוצע כזה בכל מקום אחר כי מוטלת עלייך האחריות לשקם את התדמית של הרשות ואת האמון שלנו ברשות, ואלה שני דברים מאוד מאוד חשובים ואמורים להיות ממש בסדר עדיפות מאוד גבוה אצלך, ואני יודעת שהם שם, אבל זה מחייב הרבה עבודה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד ומתנצלת שאני אומרת את זה בצורה הכי בוטה.

עאידה תומא סלימאן: התהליך שנעשה בוועדה הבין-משרדית לא עוזר לך, לא בשיקום התדמית ולא בבניית האמון.

עאידה תומא סלימאן: למה אני אומרת את זה?

עאידה תומא סלימאן: כי כולנו חיכינו לוועדה הזו, ואני יודעת שאת לא אחראית על ההחלטות של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: את נכנסת, קיבלת נדוניה כזו, אז הדברים יכוונו לשרה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לשרה בעניין ואני אבקש את התערבותה כדי להבטיח את זה כי זה יפגע ביכולת שלך להמשיך.

עאידה תומא סלימאן: הארגונים באו בלב חפץ באמת לבנות תוכנית ואני נלחמתי פה כדי לקבל את ההחלטה של השרה שהיא מקימה את הוועדה, שכבר מ-2014 לא עשתה את מה שמוטל עליה, כדי לבנות תוכנית שקשורה להחלטת ממשלה 2331 שמסתמכת על 1325.

עאידה תומא סלימאן: הדברים עלו בתוך הדיונים, והארגונים הביאו את הנושאים שקשורים אבל משום מה זה הושמט.

עאידה תומא סלימאן: סיפור שלם שקשור לתכנים של 1325 לא נמצא בהמלצות האלה, חוץ מההמלצה שנקים עוד ועדה שתדון בזה, ואני חושבת – אולי הן היו עדינות ואני בטוחה – אני חייבת להגיד, איילת, אם הדיון היום היה מתקיים ויושבת במקומך מנהלת אחרת, זה לא היה כל כך עדין.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהחברות יודעות שאת גם כן נכנסת לתפקיד אחרי, אבל גם יודעות שהציפיות ממך הן אחרות.

עאידה תומא סלימאן: אבל, זה לא ממעיט מהפגיעה שנעשתה בתהליך הזה גם למטרות שלמענן הוקמה הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה, הסמכות שלה הייתה לבנות את זה והיא כשלה בזה כאשר דחקה הצידה את התכנים שהובאו על ידי החברה האזרחית שמדברים על 1325, ואני חושבת שדווקא בימים כאלה אי אפשר לא לזכור שאנחנו חיים בקונטקסט – תקראו לזה סכסוך, אני אקרא לזה המשך כיבוש, מה שתרצו – אבל אי אפשר להתנער מהעובדה הזו או להכניס את הראש שלנו בחול ולחשוב שהכול ילך בסדר.

עאידה תומא סלימאן: ולכן, אני קוראת לשרה לחזור לבדוק את התהליך הזה.

עאידה תומא סלימאן: החומרים נמצאים שם, הארגונים העלו את הצרכים ואני חושבת שצריך לזרז את החלק הזה של התוכנית ולבדוק לעומק איך זה משתלב בתוך.

עאידה תומא סלימאן: הרשות לא אמורה להפוך לגוף מבצע, אנחנו רוצים שהרשות תעשה מה שכתוב בחוק.

עאידה תומא סלימאן: כתוב בחוק: לפקח, לשלב, להמליץ, לייעץ.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים את זה כי אנחנו מרגישים, מרגישות, שיש אובדן כיוונים ומדיניות לא ברורה במשרדי הממשלה בכל מה שקשור, ושם אתן נחוצות.

עאידה תומא סלימאן: אתן נחוצות.

עאידה תומא סלימאן: בעניין 1325 אנחנו עדיין מתעקשות.

עאידה תומא סלימאן: התוכנית הזו לא שייכת ל-1325.

עאידה תומא סלימאן: היא תובא, אני לא מדברת כאילו אני חס וחלילה אומרת לזרוק את זה, אבל אי אפשר להתעלם מהנושא של 1325 וההשלכות שלו והצורך.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, זה לא קל לשכנע גם ארגוני נשים, ארגונים פמיניסטיים, להגיע לתהליך עם משרדי הממשלה, ועוד יותר קשה לשכנע ארגוני נשים פלסטיניות אזרחיות המדינה להגיע לתהליכים כאלה עם משרדי ממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אני את שלי אמרתי ועודדתי, ואמרתי – תלכו, תנסו, תלחצו, תשפיעו, תביאו את ה-say שלכן – אבל ההרגשה היא שהם באו ועשו והביאו את ה-say, והתעלמו מהן שוב, וזה קשה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם אפנה לשרה ואבקש שמייד יהיה מינוי לוועדה המייעצת לרשות ולהפעיל את הוועדה הזו.

עאידה תומא סלימאן: זאת הוועדה שאמורה להביא את המעורבות גם של חברה אזרחית, גם נשות האקדמיה, גם ציבור באופן כללי, לעשייה של הרשות.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות, זאת עבירה על החוק שלא מכנסים את הוועדה הזו ואני חושבת שהגיע הזמן לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמנסים – תביאו את החוק החדש – עד שיהיה החוק וכו', הוועדה אמורה להתקיים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד לקחת ברצינות את ההערות שהיו למשתתפות, גם בעניין המדדים והקריטריונים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס לעניין תפקידה של החברה האזרחית והידע והניסיון הטמון.

עאידה תומא סלימאן: אם לא הרשות לקידום מעמד האישה, שדוגלת – ואני יודעת שאת באופן אישי, איילת, כן מאמינה בזה – בידע הטמון בארגוני החברה האזרחית ובמיוחד בארגוני הנשים ובתנועה הפמיניסטית, אם לא הרשות תיקח בחשבון שכל מכרז שיוצא ממנה, יהיה בו קריטריון מאוד ברור שנותן קדימות לארגוני נשים שעוסקות בנושא, על כל גוף אחר, ובמיוחד לחברות הפרטיות ולכל מיני גופים פרטיים שעושים עסקים בנושא, וגם שיהיה קריטריון ברור מי מנהל את הגוף שזוכה במכרז ומה הייצוג של הנשים בתוך הגוף שמנהל את הארגון, כלומר שיהיו קריטריונים ברורים במכרזים דווקא של הרשות.

עאידה תומא סלימאן: אם אתן רוצות לדחוף את זה במשרדים האחרים, תהוו את המודל.

עאידה תומא סלימאן: תהוו את המודל, תשימו שם קריטריונים מאוד ברורים.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות ששוב ארגונים שאין להם שום נגיעה בזכויות נשים, יכתבו לנו תוכניות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה גם כן לשרה בנושא הזה כדי גם לבנות על הידע והניסיון המצטבר בארגוני הנשים וגם כדי להוות מודל למשרדים האחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב אומרת, מחכים לך אתגרים לא פשוטים, איילת, אבל אנחנו בטוחים שהניסיון שצברת והעמידה האיתנה שלך לפני שנכנסת לתפקיד בנושאים שקרובים ללב של כולנו, יעזרו לך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם כן נעזור ולפעמים נבקר – לא ביקור.

עאידה תומא סלימאן: ביקורת.

בית אור: גם וגם.

עאידה תומא סלימאן: גם נבקר וגם נעזור וגם נתמוך כשצריך, אבל אני שוב אומרת, אי אפשר להמשיך להתעלם מהרוח הבסיסית, מעמוד השדרה של 1325.

עאידה תומא סלימאן: "סידאו" קיים.

עאידה תומא סלימאן: לא היה צריך לעשות עוד החלטה אילולא התוספת של מה עובר על נשים שנמצאות באזורי סכסוך וסכסוך מזוין.

עאידה תומא סלימאן: בלי זה לא היה צורך ב-1325, היינו נשענות על "סידאו" וזהו, או אמנת איסטנבול וזהו.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נחזור לעיקרון.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לשרה בעניין הזה, אני חושבת שצריך לחזור ולבדוק את התהליך הקודם, לקחת ממנו את החלק שקשור ב-1325 ולהוציא את זה לתוכנית פעולה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכן ובהצלחה, איילת.

בית אור: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה.