ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 202, 2022-03-06 09:00

אורי מקלב: אני מברך את כולם בבוקר טוב, שבוע טוב ואפילו חודש טוב, אנחנו בראש חודש אדר.

אורי מקלב: ביום שישי לא ישבנו ואני חושב שאנחנו הוועדה הראשונה שפותחת את השבוע בשעה מוקדמת יחסית ביום ראשון, על אף שזה לא ימי הפעילות של הוועדות, אבל התבקשתי על ידי יושב-ראש הוועדה הקבוע, מיכאל ביטון, למלא את מקומו.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה והנהלת הוועדה עשו מאמץ לקיים את הדיון הזה היום.

אורי מקלב: זה השבוע האחרון של מושב החורף כך שיש לחץ גדול מאוד על הוועדה, אבל רק בגלל חשיבות הנושא הוועדה מצאה זמן מוגבל כדי שנוכל לשבת, בעקבות דיון מהיר שביקשו כמה חברים בכנסת, ואני אחד מהם, בנושא המרב"ד (המכון הרפואי לבטיחות בדרכים).

אורי מקלב: אקרא בפניכם בקצרה את הבקשה, שמשקפת חלק מן הדברים, או נקודות מרכזיות שרצינו היום לדון בהן.

אורי מקלב: אני מקדם בברכה את כל מי שיושב על יד השולחן – משרד הבריאות, משרד התחבורה שעשה מאמץ להגיע לכאן.

אורי מקלב: אני מבין שיש גם מצגת קצרה של משרד הבריאות.

אורי מקלב: ככל שיתאפשר הזמן אנחנו נעשה מאמץ לשמוע את כולם.

אורי מקלב: זה גם תלוי, אם כולנו נדע לקצר ולתמצת ולמקד את הדברים שלנו.

אורי מקלב: ביקשנו לכנס את ועדת הכלכלה לדיון מהיר בעקבות כך שיש תורים ארוכים והתנהלות כושלת של המכון הרפואי לבטיחות בדרכים במשרד הבריאות.

אורי מקלב: דברי הסבר: "התמקדנו בנהגי אוטובוס – היום חסרים במשק אלפי נהגי אוטובוסים ומשאיות.

אורי מקלב: תנאי הכניסה לקורסים להכשרת נהגים מקצועיים הם שהמועמד יעבור בדיקה במכון הרפואי לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: היום התור הוא כ-150 ימי עבודה ותוצאות הבדיקות נשלחות לאחר זמן, לעיתים לאחר חודשים רבים.

אורי מקלב: התנהלות זו גורמת לכך שאדם שמעוניין בהכשרה להיות נהג משאית, אוטובוס או מורה נהיגה צריך להמתין כשנה עד שהוא רשאי להתחיל את הלימודים, כאשר בזמן הזה חלק גדול מן המועמדים מתייאשים ומוצאים עבודה אחרת.

אורי מקלב: גם לגבי נכים, קשישים ונהגים רגילים שנדרשים לאישור המרב"ד, הם נאלצים להמתין זמן רב כדי לקבל תור לבדיקה, ותקופה ארוכה נוספת כדי לקבל את תוצאות הבדיקה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים גם על זמן המתנה ארוך לתור וגם אחרי שכבר נבדקו הם צריכים להמתין זמן רב לתוצאות הבדיקות.

אורי מקלב: בנוסף, התקשורת עם המרב"ד קשה ומסורבלת.

אורי מקלב: אין מענה זמין בטלפונים.

אורי מקלב: תוצאות הבדיקה נשלחות בדואר רגיל ולא במייל.

אורי מקלב: בשנים האחרונות ועדות הכנסת ערכו דיונים רבים בנושא.

אורי מקלב: הובטחו הבטחות אך המצוקה רק הולכת ומתעצמת.

אורי מקלב: אני מבקש את הכינוס של הוועדה.

אורי מקלב: " הקראתי את זה כדי למצות את הנקודות שאנחנו ביקשנו לדון בהן.

אורי מקלב: ביום 24 בפברואר, לפני כשבוע, חברת הכנסת קטי שטרית, חבר הכנסת איתמר בן גביר, חבר הכנסת אבי מעוז, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ואני שלחנו מכתב לשר הבריאות ולמנכ"ל משרד הבריאות, שאנחנו דורשים לבצע שינויים באופן התנהלותו של המכון הרפואי.

אורי מקלב: "לא ייתכן שמרכז ציבורי בעל חשיבות כה רבה נמצא בזמינות אפסית לקביעת ועדות טיפול והתייחסות לפניות מן הציבור ומחברי כנסת כאחד.

אורי מקלב: " במכתב הרחבנו אודות אותו "המכון האמון על כשירות הנהיגה למבקשים להוציא רישיון לרכב ציבורי ומשא כבד, ונמצא בעומס, עד כדי חוסר תפקוד מוחלט.

אורי מקלב: צריך לתעדף לקביעת הוועדות ולטיפול בפניות אזרחים אשר פנו למרב"ד בעקבות פציעה או נכות זמנית הנוהגים בדרכים באופן קוהרנטי ובכך מהווים סכנה למשתמשי הדרך, ומי שהתלו את רישיונם, ונהגי רכב ציבורי שמבקשים למטרה עתידית ולא להשפעה עכשווית על אורח חיים אותו הם רגילים לקיים," ועוד ועוד, לא אלאה אתכם בכל המכתב הזה.

אורי מקלב: רבותי, לא צריך להרחיב על מי שמשתמש ומי שצריך להגיע לשירותים ולטיפול של המרב"ד – אנחנו יודעים שיש מגוון אנשים ממגוון אוכלוסיות שצריכות להגיע.

אורי מקלב: בראשונה נזכיר את הזריזים והחרוצים שהגיעו לפה, זה אנשים בעלי צרכים מיוחדים, בעלי מוגבלויות, שהן בפעם הראשונה והן בהמשך צריכים לקבוע את הזכאות לרכב.

אורי מקלב: זאת ועדה אחת, שיכולים להמתין לה זמן רב, ואחרי זה, כפי שאמרנו, יכולה להיות גם ועדה שממתינים חודשים רבים עד שיודעים איזה רכב הם זכאים לקבל.

אורי מקלב: לאחר מכן אותם אנשים צריכים ללכת לעוד ועדה לכשירות נהיגה – איזה סוג של כשירות, מה הם צריכים, אילו אביזרים, איך הם יכולים לנהוג, מה הם יכולים לבצע ברכב.

אורי מקלב: וגם אם לא צריך ועדה לזכאות הרכב אז עד שאדם מקבל תשובה על זכאות לרכב זה לוקח זמן רב.

אורי מקלב: אנחנו שואלים שאלה פשוטה: למה לא לחבר ביחד את הוועדות?

אורי מקלב: למה שאדם שמגיע מרחוק והוא צריך ועדות, למה הוא לא יכול להגיע לוועדה א' בשעה 9 ובשעה 9:15 לוועדה ב'?

אורי מקלב: כל אדם עם מוגבלות יש לו הרבה קשיים להגיע ומאמץ להגיע.

אורי מקלב: כפי שנעשה במקומות אחרים – בביטוח הלאומי אדם מגיע לוועדה אחת על הכול.

אורי מקלב: זו הצעת ייעול פשוטה מאוד, אם קצת יודעים לנהל את הדברים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כמה מקומות בארץ שבהם יש – בתל אביב, בחיפה של פמי פרימיום.

אורי מקלב: מי שחושב שלצרכים כל כך רבים, מדובר על קרוב ל-50,000 אנשים שצריכים להגיע לשירותים של המרב"ד זה מספיק?

אורי מקלב: יש לנו עוד שירות שמקבלים במקום אחד בארץ, ובתל אביב במקום כזה עמוס?

אורי מקלב: היעלה על הדעת?

אורי מקלב: זה מתן שירות שצריכים לתת לעשרות אלפי אנשים שמבקשים את השירות, במקום אחד בארץ או במקום וחצי?

אורי מקלב: וגם אם זה בחיפה – אגיד לכם למה אני מדבר על מקום וחצי.

אורי מקלב: שאלו אותי מה רע בחיפה, אז אקרא לכם מכתב שקיבלתי משלמה.

אורי מקלב: בחודש מאי, לפני כמעט שנה, הוא ביקש להוציא רישיון נהיגה על אוטובוס זעיר.

אורי מקלב: הוא נשלח למכון פמי פרימיום לבדיקה רפואית.

אורי מקלב: כמה הוא שילם?

אורי מקלב: קרוב ל-1,000 שקלים, 987 שקלים.

אורי מקלב: זה עוד נושא, המחירים.

אורי מקלב: הבדיקה התקיימה ב-6 במאי.

אורי מקלב: לאחר ארבעה חודשים – לאחר כמה זמן סביר שהוא יקבל תשובה ממשרד ממשלתי על הבדיקה שהוא ערך?

אורי מקלב: ארבעה חודשים.

אורי מקלב: מה התשובה שהוא קיבל?

אורי מקלב: העברנו את התיק שלך למרב"ד.

אורי מקלב: דהיינו, אנחנו שלוחה, אנחנו אולי קיבלנו זיכיון אבל יש דברים שאנחנו לא יודעים לעשות.

אורי מקלב: מאיזו סיבה?

אורי מקלב: למה לא?

אורי מקלב: למה התיק שלו היה צריך לעבור למרב"ד?

אורי מקלב: הוא לא קיבל את התשובה מפמי פרימיום.

קריאה: הם לא קיבלו סמכויות.

אורי מקלב: אני מניח, תיכף אנחנו נשמע.

אורי מקלב: אז הוא שילם אגרה, הוא חיכה ארבעה חודשים לתשובה, והתשובה היא ברוב ששון שהוא צריך להגיע למרב"ד, ואין נימוק.

אורי מקלב: המרב"ד הזמין אותו לבדיקה ל-9 בדצמבר, כלומר לאחר ארבעה חודשים.

אורי מקלב: ביקשו ממנו עוד פעם לשלם אגרה.

אורי מקלב: למה אדם ששילם אגרה אחת צריך לשלם עוד אגרה?

אורי מקלב: ביקשו ממנו עוד 987 שקלים.

אורי מקלב: הוא לא יודע מדוע הוא נשלח, למה הוא צריך לשלם פעמיים, למה הוא צריך להיטלטל לחיפה ואחרי כן צריך להגיע לתל אביב.

אורי מקלב: הוא רוצה לעבוד בעבודה שכל כך נצרכת – ונמצא כאן אפי רוזן, אני חושב שחשוב מאוד שהוא יחזק את דברינו על המחסור הגדול שיש לנו בנהגים לרכבים ציבוריים, מחסור של אלפי נהגים.

אורי מקלב: זה לא דבר של אקסטרות להיות נהג ציבורי, זה צורך שמבחינתנו הוא מעבר רק למחסור שמתבטא בסוג של סחבת או בזמן רב יותר.

אורי מקלב: זו שאלה של חיים, שאין נהגים, שנהגים נאלצים היום לעבוד הרבה יותר שעות מאשר הם צריכים, החברות מנסות עם כל נהג לנצל את מקסימום היכולת שלו לנהוג.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים במצב שנובע יותר מרק פקקים או עיכובים, הרבה יותר מכך.

אורי מקלב: בוקר טוב חברת הכנסת קטי שטרית, אחת מיוזמות הדיון.

אורי מקלב: אדם שחושב שהוא ילך להיות נהג, הוא לא יודע כמה זמן זה ייקח לו, הוא לא יכול לקחת עבודה אחרת בגלל שהוא צריך רק לחכות לדעת אם הוא יכול או לא יכול, ואחרי כן גם לעבור את ההכשרה עצמה, שהיא הכשרה ארוכה.

אורי מקלב: לכן נשאלת השאלה האם באמת צריך לכל הדברים האלה, בשביל להיות נהג באוטובוס זעיר, הדרך היחידה שאדם יוכל ללמוד היא רק בדיקה ארוכה של המרב"ד?

אורי מקלב: אין אישור רופא שהוא יכול להתחיל ללמוד, או בדיקת עיניים?

אורי מקלב: אני לא מדבר על הרבה מעבר לכך, אני לא מדבר על הקמת מכונים פרטיים, שאין ספק שזה מה שצריך להיות בסופו של דבר, רפורמה.

אורי מקלב: כפי שידענו להוציא את הטסטים, את המבחנים המעשיים ואת המבחנים התיאורטיים למכונים פרטיים, כמו עוד הרבה דברים שידענו להוציא החוצה, למשל טסטים שנתיים לרכבים, אנחנו צריכים גם פה לעשות את זה.

אורי מקלב: לא מובן.

אורי מקלב: זה אולי השירות הלקוי ביותר שיש היום במדינה, אני לא מכיר עוד שירותים כאלה.

אורי מקלב: אני מתעסק כבר שנים רבות בפניות ציבור.

אורי מקלב: הדיון הראשון שקיימתי כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור היה על המרב"ד.

אורי מקלב: תנחשו מתי זה היה?

אורי מקלב: ב-2009, לפני 13 שנים.

אורי מקלב: אנשים שנולדו אז הם כבר אחרי בר-מצווה.

אורי מקלב: 13 שנים ואנחנו נמצאים באותן נקודות.

קטי קטרין שטרית: יותר גרוע.

אורי מקלב: באותן נקודות שעלו לדיון וגם הרבה יותר גרוע בהרבה דברים.

אורי מקלב: אני חושב שהכנסת עצמה, אם זה הוועדה לענייני ביקורת המדינה, אם זה ועדת הכלכלה, אם זה הוועדה לפניות הציבור, כבר דנה לכל הפחות תשע ישיבות על המרב"ד.

אורי מקלב: התחלפו מנהלים, התחלפו אחראים מאז, לפעמים מסיבות שאני לא יודע מה הן, לאחרונה התחלף מנהל מסיבות שאנחנו מצטערים שהן הסיבות שהוא נאלץ לעזוב.

אורי מקלב: אני מבין שיש היום ממלא מקום למנהל המרב"ד.

אורי מקלב: מי הוא?

קריאה: ירון סחר.

עידית חנוכה: הוא נמצא בזום.

אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב על הדבר הזה אבל כשיש בירוקרטיה וכשיש קשיים אז כולנו יודעים שהמבוא לשחיתות או לחשדות הוא שיש קשיים גדולים מאוד ויש בירוקרטיה גדולה מאוד ואז אנשים מנסים בכל דרך שהיא לעקוף את הבירוקרטיה הזו.

אורי מקלב: זו עוד סיבה למה אסור לנו שיהיה דבר כזה מבחינה אמיתית.

אורי מקלב: בשל כל הסיבות שאמרנו אבל גם בשל סיבות של יושרה ושל שקיפות או היעדר שקיפות.

אורי מקלב: אני רוצה לרכז את הדברים ולהתכנס אל תוך הדברים האלה.

אורי מקלב: לא שמנו דגש על אנשים שנאלצים לעבור את המבחן של מרב"ד בעקבות אירוע רפואי או נפשי שהם עברו.

אורי מקלב: עדיין זה לא אומר שהם לא כשירים אבל מכיוון שהם עברו איזה אירוע אנחנו צריכים לבדוק את זה.

אורי מקלב: יש סיכוי גדול מאוד שהם כשירים, רק הם צריכים לעבור בדיקה.

אורי מקלב: אנחנו גם צריכים לדעת אם אנחנו לא יכולים בדבר הזה להקל.

אורי מקלב: אביא את הדוגמה של אלימות בנהיגה.

אורי מקלב: הסיכומים שתשעה מתוך עשרה מקבלים את הרישיון, אנשים שבאים לבקש להיות נהגי רכב ציבורי, אם זה משאיות, אם זה מורי נהיגה, אם זה נהגי מוניות, אם זה נהגי אוטובוסים.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על חשש מובנה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

אורי מקלב: להתחיל רק ללמוד עם אישור מסוים – למה אנחנו לא יכולים לתת את זה?

אורי מקלב: קח אישור מסוים, תגידו מה אתם רוצים.

אורי מקלב: אתם רוצים לבקש אישור כזה – שיביא אישור כזה ויתחיל ללמוד, שאדם ידע לאן הוא הולך.

אורי מקלב: אדם לא יעזוב עבודה, והוא לא יכול להתחיל שום עבודה אחרת, כאשר הוא צריך לחכות.

אורי מקלב: אילו אנשים יחכו כדי לקבל אישור ללמוד להיות נהגים ציבוריים כאשר האופק מאוד מאוד לא ברור וההמתנה כל כך ארוכה?

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים בדיוק, אנחנו רוצים לשמוע על הקריטריונים על אלה שנפסלו.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש נכי צה"ל שגם רוצים להגיד פה דברים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שכל מי שיש לו רישיון צה"לי צריך לעבור את המרב"ד לכשירות בהתאמה לאזרחי.

אורי מקלב: גם זה לוקח זמן רב.

אורי מקלב: אנחנו ניגע בעוד דברים.

אורי מקלב: לא נקיף הכול בגלל שאני רוצה לתת גם לאנשים עצמם אפשרות להתבטא ולדבר.

אורי מקלב: הוועדה הגבילה אותנו בזמן לדיון, בשעה 10:30 יש ישיבה נוספת בוועדה, כך שאנחנו צריכים להתכנס, שכל אחד מן הדוברים יתכנס לזמן קצר, ניתן שלוש דקות לכל דובר.

אורי מקלב: נתחיל בדבריה של חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: אתה אופטימי בסקירה שלך.

קטי קטרין שטרית: אני עדיין לא מדברת על מי שנפסל, אני מדברת על זימון, לזמן את האדם.

אורי מקלב: אמרתי שבעקבות אירוע רפואי, כדי לקבל את הרישיון שהיה להם אנשים צריכים לפנות למרב"ד.

קטי קטרין שטרית: אומר ואגיד שאנשים מחכים – האופטימי ביותר זה חצי שנה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על פרנסה של אנשים, אנחנו מדברים על כך שאנשים צריכים לקבל תשובה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על תפוח שצריך לקבל אישור, שאותו אדם, שכבר כשיר וזה בסדר, אבל הוא צריך את התפוח.

קטי קטרין שטרית: כמה זמן צריך לחכות?

קטי קטרין שטרית: יותר מתשעה חודשים כדי לקבל אישור על תפוח?

קטי קטרין שטרית: יש דבר אבסורדי כזה עלי אדמות?

קטי קטרין שטרית: אני לא ראיתי, לא נתקלתי בכזאת חלמאות.

קטי קטרין שטרית: זה מכון שצריך לסגור אותו.

קטי קטרין שטרית: אסור שהוא ימשיך להיות ואני אעשה הכול כדי לסגור אותו.

קטי קטרין שטרית: אנחנו עושים בלי סוף רפורמות כאלה ואחרות, ודבר כל כך אלמנטרי, כל כך פשוט – גורמים לאישה לא לעבוד יותר משמונה חודשים בגלל שהיא צריכה לקבל תפוח.

קטי קטרין שטרית: היא אומרת לעצמה: אם אתקין את התפוח מבלי לקבל אישור ואתפס על ידי שוטר – טראח, שלילה במקום, כי זו עבירה על החוק.

קטי קטרין שטרית: שמונה חודשים היא לא עובדת.

קטי קטרין שטרית: בגלל מה?

קטי קטרין שטרית: בגלל תפוח.

קטי קטרין שטרית: לא ראיתי, לא שמעתי על כזו חלמאות, כזו אכזריות.

קטי קטרין שטרית: לכן אין פתרון אחר אלא לסגור.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אתה ועוד הרבה חברים יקרים בכנסת הזו מכנסים ועדות עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם ושום דבר לא משתפר, שום דבר לא נעשה.

קטי קטרין שטרית: שמעתי אפילו על דברים חמורים מאוד, הרבה יותר, אבל את זה אמשיך הלאה עם השר לביטחון פנים על מה שנעשה במכון הזה, על סדרי עדיפויות של איך מבקשים מאנשים להגיע.

קטי קטרין שטרית: בואו נדבר על דבר אלמנטרי: מענה.

קטי קטרין שטרית: אין גם מענה.

קטי קטרין שטרית: אם אני רוצה לברר מה הסטטוס של הפנייה שלי – נייט, אף אחד לא ירים אפילו את הטלפון.

קטי קטרין שטרית: לא פיזית, לא בטלפון, לא באמצעות מייל, לא באמצעות פניית ציבור.

קטי קטרין שטרית: החצופים האלה, שמקבלים ממדינת ישראל את התשלום שלהם, אפילו לא טורחים להרים את הטלפון.

קטי קטרין שטרית: אני שואלת את עצמי: מה הם עושים כל היום אם לוקח כל כך הרבה זמן לענות למייל או לשיחת טלפון?

קטי קטרין שטרית: אני כבר לא מדברת על זימון להגיע.

קטי קטרין שטרית: עצם העובדה שממלא מקום המנהל לא טרח להגיע לכאן, זה מתחיל כבר מזה.

קטי קטרין שטרית: זה הזלזול בעיניי.

קטי קטרין שטרית: מתחילים בזה שלא מכבדים את המקום הזה.

קטי קטרין שטרית: אני מבטיחה לאותו ממלא מקום, לצערי הרב אני לא אשאר בכל הדיון כי אני צריכה לרוץ לדיון אחר, אבל אני מבטיחה לו שבכל פעם שאני אעלה לדוכן המליאה אני אזכיר גם את המכון וגם את מי שעובד שם.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לראות שזה לא יגיע לאוזן קשבת.

קטי קטרין שטרית: פניתי גם בכתב לשר הבריאות ושאלתי אותו מה מצבו של המכון, כיצד הוא מטפל באנשים האומללים האלה שנזקקים בסך הכול להחזיר את הרישיון שלהם.

קטי קטרין שטרית: אני לא מתערבת בשיקולים המקצועיים, הכול טוב.

קטי קטרין שטרית: עבדתי בשני משרדים גדולים מאוד, גם במשרד החינוך וגם במשרד התחבורה, אני מכירה את כל הכללים.

קטי קטרין שטרית: אני גם מכירה את גורמי המקצוע, אני מכירה את כל השיקולים, הכול טוב ויפה.

קטי קטרין שטרית: לא מתערבים בשיקולים המקצועיים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על הדרך, על התהליך.

קטי קטרין שטרית: לא הגיוני, לא סביר שההתנהלות הזאת תמשיך.

קטי קטרין שטרית: היא חייבת להיפסק.

קטי קטרין שטרית: במתכונת הנוכחית זה לא עובד.

קטי קטרין שטרית: אם משהו לא עובד צריך לשנות אותו.

קטי קטרין שטרית: חלה חובה עלינו כחברי כנסת לעשות הכול כדי למנוע פגיעה אזרחית וכדי למצוא פתרונות, להעניק מענה הכי יעיל, הכי מהר שאפשר לפניות הציבור, כי זה לא יכול להימשך.

קטי קטרין שטרית: הכוח והעוצמה שנתנו למכון הזה כדי להיות אמון על כשירות הנהיגה של מי שמבקש להוציא רישיון נהיגה, העוצמה הזו היא כנראה עוצמה משחיתה.

קטי קטרין שטרית: לא הגיוני שנתנו כל כך הרבה כוח למכון מסוים להחליט על גורל של אנשים, על הפרנסה שלהם, על מצבם הבריאותי.

קטי קטרין שטרית: אני לא מדברת על המצב הבריאותי אם כן אפשר או לא אפשר אלא על התסכול שמתפתח כתוצאה מכך שאדם יושב בבית ומחכה לאישור המיוחל.

קטי קטרין שטרית: אגיד לכם את האמת, גם זה לא מגיע.

קטי קטרין שטרית: זה מגיע אחרי הרבה עינויים, הרבה מכתבים מעורכי דין.

קטי קטרין שטרית: כמה מאמללים את אותו אדם שבסך הכול מחכה לזימון?

קטי קטרין שטרית: זימנתם אותו – תנו לו תשובה אם כן או לא.

קטי קטרין שטרית: בלתי אפשרי בעיניי, לא ייתכן שדבר כזה לוקח כל כך הרבה זמן כדי לתת לו תשובה, האם הוא כן יכול להמשיך לנהוג או לא יכול להמשיך לנהוג.

קטי קטרין שטרית: אני כאן מתחייבת להמשיך את הטיפול בנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: אני עוקבת אחרי המכון הזה.

קטי קטרין שטרית: לא ארפה עד שהדבר הזה ייפתר.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שהאומללות והפגיעה הנוראית והבלתי הפיכה באזרחי ישראל, שמשלמים את המיסים שלהם, שהם אזרחים הגונים, שבסך הכול רוצים מגורם המקצוע הזה תשובה.

קטי קטרין שטרית: לא הייתי קוראת לו גורם מקצוע, הייתי קוראת לו גורם מכשיל.

קטי קטרין שטרית: אני מצפה מהם לעשות את הדברים כפי שצריך.

קטי קטרין שטרית: והיה ולא, אני בעצמי אגיש הצעת חוק לפיזור המכון הזה.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים, שמבטאים את הקושי הגדול שיש לרבים שפונים אלינו.

קטי קטרין שטרית: עשרות ומאות פניות.

אורי מקלב: איזה קושי, איזו התייחסות, אבל בעיקר גם פגיעה.

אורי מקלב: אדם שביקר אצל רופא בנושא נפשי מיד מועבר השם שלו.

קטי קטרין שטרית: הבנתי שגם המשנה לשר הבריאות נמצא כאן.

קטי קטרין שטרית: זה במשמרת שלכם, זה במשמרת של משרד הבריאות.

אורי מקלב: הגיעה אלינו פנייה, משהו טרי מעכשיו, תושב בית שמש כתב לנו מכתב לפני קצת יותר משנה: "אני חולה אונקולוגי ואחרי ניתוח של כריתת רגל שמאל דרך פרק הירך.

אורי מקלב: אני צריך להגיע לרכב עכשיו, אני בוודאי צריך.

אורי מקלב: " היה לו רישיון והוא צריך להגיע למרב"ד.

אורי מקלב: זה היה בפברואר 2020.

אורי מקלב: הוא כתב לי בדצמבר 2020 שאחרי התכתבויות הוא עדיין ממתין לוועדה, במשך עשרה חודשים.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: עשרה חודשים המתנה לחולה אונקולוגיה.

קטי קטרין שטרית: אני כבר לא מדברת על ההוצאות שבטח יש לו כתוצאה מכך שהוא צריך להתנייד, כמה הוצאות יש לו.

אורי מקלב: אנחנו כתבנו לו לקראת הדיון הזה, ב-3 במרץ: "יחזקאל, שלום רב, בעקבות פנייתך ופניות נוספות שהגיעו לשולחנו של חבר הכנסת אורי מקלב הוא יוזם דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת בנושא התנהלות המרב"ד.

אורי מקלב: הדיון יתקיים ביום ראשון הקרוב.

אורי מקלב: " כך כתבנו לו בשבוע שעבר.

אורי מקלב: "אם ברצונך להשתתף בישיבת הוועדה בזום או פרונטלית נא שלח שם, טלפון ומספר תעודת זהות".

אורי מקלב: העוזר שלי כתב את זה.

אורי מקלב: מה התשובה שקיבלתי?

אורי מקלב: "מאוחר מדי, לצערי הרב יחזקאל נפטר מסרטן לפני ארבעה חודשים".

אורי מקלב: כך כתב לי הבן שלו.

אורי מקלב: רק תבינו על מה אנחנו מדברים.

אורי מקלב: זה טרי מעכשיו.

אורי מקלב: אנשי משרד הבריאות הכינו מצגת אבל עוד לפני שאתם מציגים את המצגת אני רוצה להעלות עוד שניים, שלושה או ארבעה דוברים כדי שנשקף על מה אנחנו מדברים, לא רק מההיבט שאנחנו הצגנו, אולי יש כאן היבטים אחרים.

אורי מקלב: ראשון הדוברים יהיה אפי רוזן ממשרד התחבורה.

אורי מקלב: עד היום אני לא בטוח שהמרב"ד היה צריך להיות במשרד הבריאות, אני חושב שהוא היה צריך להיות במשרד התחבורה, אז זה היה נראה אחרת.

אורי מקלב: משרד התחבורה הוא הקליינט, הוא הקונה, הוא המפנה.

אורי מקלב: פרט לדבר הרפואי עצמו כל השאר קשור למשרד התחבורה.

אורי מקלב: כל מי שצריך את השירות הזה הוא בעצם משרד התחבורה או אנשים פרטיים.

אורי מקלב: ביטוח לאומי הוא גם לא משרד הבריאות ועם כל זה הוא מעסיק רופאים.

אורי מקלב: למה משרד התחבורה לא לוקח את כל הטיפול במכון הזה ושם את זה אצלו?

אורי מקלב: זו שאלה אחת.

אורי מקלב: שאלה שנייה, אפי, בשנת 2017, השתתפת בישיבה כאן, הייתה מסקנה והבטחה שתוך 21 ימים נהגי הרכב הציבורי ובקשות לרכב ציבורי ייענו.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים בשנת 2022, עדיין אנחנו דנים באותו דבר, על כך שממתינים חודשים רבים עד שמקבלים בכלל זימון לבדיקה.

אפרים רוזן: בוקר טוב חבר הכנסת מקלב.

אפרים רוזן: קודם כול, בשביל הסדר, אני אמנם נציג משרד התחבורה.

אפרים רוזן: צריך להגיד שהמשנה למנכ"ל משרד הבריאות, ד"ר מנדלוביץ, הוא חדש בתפקידו, אין לו יד ורגל במה שהיה, אבל אחרי כמה פגישות בינינו, אני כמעט בטוח שהוא הולך לתקן את זה.

קטי קטרין שטרית: אז שמשרד הבריאות יפסיק להתייחס למיתרי הקול ויתייחס למרב"ד, זה יותר חשוב.

קטי קטרין שטרית: יש סדרי עדיפויות כי ברגע שהוא נכנס למשרד הוא טיפל בזה.

קטי קטרין שטרית: זה חכם מאוד, חשוב מאוד, חיוני מאוד.

קטי קטרין שטרית: פה אנחנו מדברים על חיי בני אדם.

קטי קטרין שטרית: בני אדם צריכים את הפרנסה שלהם.

קטי קטרין שטרית: שמעת עכשיו על אדם שנפטר כאשר חיכה לקבל אישור מן המרב"ד.

קטי קטרין שטרית: אז בואו נדבר על סדרי עדיפויות.

קטי קטרין שטרית: לא משנה כמה זמן לוקח לאדם להיכנס לתפקידו.

אורי מקלב: גם מנהל המרב"ד הוא עכשיו ממלא מקום.

אורי מקלב: התחלפו כמה וכמה בעלי תפקידים, אבל זה לא לגופם של אנשים.

אורי מקלב: לגופו של משרד – המשרד נכשל בהתנהלות שלו.

אפרים רוזן: אדוני, הרי אני לא אענה לחברי כנסת אם תוקפים אותי, אז אציג את המשנה המקצועית שלי.

אפרים רוזן: בסוף אני מכיר את מקומי.

אפרים רוזן: נזכור שאנחנו עושים כל היום כדי לנסות לקדם את הדברים.

אפרים רוזן: בשורה התחתונה, השירות שאנחנו נותנים – ובכלל לא משנה כרגע אם זה רשות הרישוי או אם זה משרד הבריאות – אגב האזרח יודע להגיד שאנחנו הבעיה.

אפרים רוזן: אתה צודק אדוני, האזרח נושא עיניים למשרד התחבורה, הוא אומר: אתם אחראים על הרישיון.

אפרים רוזן: מה מעניין אותי המכון הרפואי?

אפרים רוזן: לכן הבעיה שלנו היא אותה בעיה.

אפרים רוזן: אני כרגע לא מן הצד השני של המתרס.

אפרים רוזן: לשאלתך האם ניתן או לא ניתן להתחיל ללמוד בלי אישור רפואי – ניתן.

אפרים רוזן: המחלקה המשפטית המפוארת של משרד התחבורה דאגה לכך שניתן יהיה לחתום על הצהרה שאדם יכול להתחיל ללמוד, אבל הוא מבין שאם בסופו של דבר הוא ייפסל על ידי המכון הרפואי הוא לא ימשיך.

אפרים רוזן: אבל זה לשים מכשול בפני עיוור, ואסביר מדוע הציבור לא עושה בזה שימוש.

אפרים רוזן: תאר לך, אדוני, שאדם ישלם 13,000 שקלים למכללה ופתאום יגלה שהוא לא כשיר רפואית.

אפרים רוזן: לכן הפתרון הזה הוא כמו אקמול.

אפרים רוזן: צריכים לשנות את המסע של הלקוח במכון הרפואי.

אפרים רוזן: אדם במדינת ישראל צריך תוך חודש וחצי להיות מאושר או לא מאושר.

אפרים רוזן: אגב גם להיות לא מאושר לקורס נהיגה זה בסדר, להגיד למישהו שהוא לא כשיר זה לגיטימי, זה מקצועי.

אפרים רוזן: אתם הרי לא טוענים למקצוע, אתם טוענים לתהליך, ובצדק.

קטי קטרין שטרית: נכון.

אפרים רוזן: לגבי מה שעשינו – אדוני היה סגן השר ואחזיר אותך אחורה.

אפרים רוזן: אכן ב-2017 התחייבנו.

אפרים רוזן: כמה חודשים לאחר מכן הייתה קרן טרנר מנכ"לית משרד התחבורה.

אפרים רוזן: לקחנו 5.5 מיליון שקלים מהכיס שלנו ושמנו כסף והוצאנו את זה למכרז פרטי.

אפרים רוזן: לא לקחנו שקל מן הכספים שהיו בסליקה של המכון.

אפרים רוזן: האזרחים המשיכו לשלם למשרד הבריאות ואילו משרד התחבורה הוציא את הכסף.

אפרים רוזן: הייתה אז חברה בשם מדיטון, אפשר להגיד כי זה היה בעבר.

אפרים רוזן: באמת תוך חודש ימים הייתה תשובה.

אפרים רוזן: אני מזכיר, לפני כן במכון – דוד אזולאי עוד זוכר את זה, הוא היה בלשכת המשנה – לקח שנה כדי להיות נהג.

אפרים רוזן: מי בא להיות נהג במדינת ישראל?

אפרים רוזן: לא מהנדס אטום, לא אני.

אפרים רוזן: אנשים אחרי שניסו כל עבודה ולא הצליחו באו להיות נהגים.

אפרים רוזן: אף אחד לא יחכה שנה.

אפרים רוזן: למעשה אנחנו פוגעים בשכבות הכי חלשות שיש.

אפרים רוזן: לקח חודש.

אפרים רוזן: להפתעתנו, חבר הכנסת מקלב, ב-2019 מ-3,000 נהגים בממוצע שהוכשרו קודם לכן בשנה הכשרנו 5,300 נהגים.

אפרים רוזן: זאת אומרת שהשיטה של מעבר לזכיין פרטי עבדה.

אפרים רוזן: היום אנחנו עובדים עם זכיין אחר.

אפרים רוזן: משך הזמן שזה לוקח הוא ארבעה חודשים, חמישה חודשים.

אפרים רוזן: זה רע מאוד.

אפרים רוזן: ראשית, זה בין חצי לשליש מן הזמן של המכון.

אפרים רוזן: שנית, אנחנו לא מהססים – הזכיין מוחלף, נקודה.

אפרים רוזן: הייתה לנו אופציה להאריך איתו לעוד שנתיים, הארכנו לו בחצי שנה, כתבנו מכרז ואנחנו יוצאים החוצה.

אפרים רוזן: מכפילים את כמות הרופאים.

אורי מקלב: מי הוא הזכיין עכשיו?

אפרים רוזן: זה לא משנה, חבר הכנסת מקלב.

אפרים רוזן: זה לא בעיה, ברשומות זה מופיע.

אפרים רוזן: אני לא בא לעשות פה שיימינג.

אפרים רוזן: אני בא להגיד איך אנחנו מגיבים.

אפרים רוזן: יהיה מקום גם בחיפה, גם בתל אביב וגם בבאר שבע.

אפרים רוזן: נכפיל את כמות הרופאים, נכפיל את כמות הפסיכולוגים ונטפל בזה.

אפרים רוזן: עדיין, אדוני, הבעיה המרכזית היא האזרח הפשוט.

אורי מקלב: מה הלו"ז?

אורי מקלב: מתי זה יהיה?

קטי קטרין שטרית: שנייה, עברנו לאזרח הפשוט, שהוא הבעיה.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לשמוע, זה מעניין מאוד.

אפרים רוזן: באוגוסט יתחיל לפעול הזוכה, לפי התכנון.

אפרים רוזן: יש לנו כרגע זוכה.

אפרים רוזן: הכוונה היא לרדת מארבעה–חמישה חודשים בחזרה לחודש וחצי, שזה זמן סביר.

אורי מקלב: מה המכון עושה?

אפרים רוזן: רק על נהגים מקצועיים.

אפרים רוזן: הרי הוצאנו את זה מן המכון הרפואי כי זה לא יכול היה להמתין שנה שלמה.

אפרים רוזן: הרעיון היה, המכון הרפואי בזמנו, ב-2017–2018 כשישבתי כאן, היה מטפל ב-42,000 לקוחות בשנה עם X כוח אדם.

אפרים רוזן: אמרנו בכלכלה פשוטה: אם אני מוציא 12,000 לקוחות, שאר ה-30,000 יקבלו שירות מהר יותר.

אפרים רוזן: זה לא קרה.

אפרים רוזן: אז בעצם לא הועלנו לאזרח הפשוט, ואני מיד מגיע לזה, חברת הכנסת שטרית.

אפרים רוזן: מה הבעיה המרכזית היום?

אורי מקלב: ה-12,000 האלה, מה אנחנו הולכים עכשיו לעזור?

אורי מקלב: לכל מי שיבקש?

אורי מקלב: אני מניח שיפנו הרבה יותר.

אפרים רוזן: ברגע שיהיה מספר כפול של רופאים, פסיכולוגים וכיתות הדרכה, כי יש את מבחן המחשב הידוע הזה – שאדוני מקבל עליו הרבה פניות, מדוע השאלות הן כאלה – ויעבדו בשתי משמרות, כפי שעבדנו עם מדיטון, יהיו הרבה יותר נהגים בהרבה פחות זמן.

אפרים רוזן: זה ייפתר, נקודה.

אפרים רוזן: כפי שהבטחנו ב-2017 ופתרנו את זה ב-2019, אמנם אני לא אהיה כאן לעתיד לבוא, אבל אני אומר לך שזה ייפתר בתוך כמה חודשים.

אפרים רוזן: אגב כל דבר שהתחייבנו לוועדה קיימנו.

אורי מקלב: החברה שזכתה ב-2017 וב-2019 המשיכה לכל אורך - - -

אפרים רוזן: החברה הקודמת עשתה עבודה טובה מאוד.

אפרים רוזן: צריך עוד מילה אחת, אדוני.

אפרים רוזן: עם כל הביקורת שיש לי על החברה, צריך לזכור שבמשך כמה חודשים לא עשו בדיקות בכלל בגלל הקורונה ונוצר לנו פער של 15,000 נבדקים שצריך לתת לו מענה.

אפרים רוזן: אנחנו רואים את זה גם בדברים אחרים, בטסטים.

אפרים רוזן: הם לא יכולים לעשות את זה בחודש, אבל חמישה חודשים זה הרבה זמן.

אפרים רוזן: הם היו צריכים לעשות את זה.

קטי קטרין שטרית: אבל אתה מדבר על הכשרת נהגים.

קטי קטרין שטרית: מה עם דברים אחרים?

קטי קטרין שטרית: מה עם תפוח?

קטי קטרין שטרית: מה עם בנייה כזאת או אחרת?

קטי קטרין שטרית: דברים פשוטים מאוד.

קטי קטרין שטרית: לוקח שנה וחצי לזמן אדם שצריך תפוח?

נעמי מורביה: הוא עוד לא אמר מילה אחת על הנכים.

ולדימיר בליאק: מתי הזכיין הנוכחי נכנס?

אפרים רוזן: לפני שנה וחודשיים.

ולדימיר בליאק: בתנאי המכרז אתם לא קובעים תוך כמה זמן הוא צריך לתת תשובה?

אפרים רוזן: בוודאי, אבל באמצע הייתה הקורונה וקשה מאוד מדעית לדעת מה המשמעות של הפער שנוצר.

ולדימיר בליאק: אז למה נתתם לו הארכה של עוד חצי שנה אם אתם רואים שהוא לא עומד בתנאים?

אפרים רוזן: אדוני צריך להבין שבמדינה לכתוב מכרז, להוציא אותו, לתת תקופת היערכות ולסכם אותו לוקח זמן.

אפרים רוזן: לחברה פרטית זה היה לוקח יומיים.

קטי קטרין שטרית: במילים אחרות: עוד דחייה ועוד דחייה ועוד דחייה.

אפרים רוזן: אני אומר מראש, לגבי הנושא של התאמת רכבים לנכים – אני לא עוסק בזה כי זה לא תחום של משרד התחבורה.

אורי מקלב: שאלתי אם החברה הראשונה שזכתה, חברת מדיטון - - -

ולדימיר בליאק: לפי תנאי המכרז תוך כמה זמן צריך לתת תשובות?

אפרים רוזן: תוך 21 ימי עבודה.

אפרים רוזן: כך יהיה גם במכרז החדש.

אפרים רוזן: זה יוצא בערך חודש ברוטו, שזה הזמן הסביר והנכון לתת שירות איכותי.

קטי קטרין שטרית: אבל איך הם יתגברו את הקצב?

קטי קטרין שטרית: מה הם יעשו כדי להדביק את הקצב?

קטי קטרין שטרית: אתם משתמשים כל הזמן במילה קורונה.

קטי קטרין שטרית: קורונה זה גם לא משהו שייגמר מהר, יש עוד וריאנט ועוד וריאנט.

קטי קטרין שטרית: צריך לדעת לחיות עם זה.

אפרים רוזן: אני מזכיר לגברתי שאני לא מן המכון הרפואי.

אפרים רוזן: אם אתם רוצים לתקוף אותי, זה בסדר.

קטי קטרין שטרית: לא תוקפים אותך.

קטי קטרין שטרית: שואלים אותך אם אפשר במכרז להכניס תגבור כדי לנקות שולחן.

אפרים רוזן: עניתי קודם.

אפרים רוזן: אמרתי שמכפילים את מספר הרופאים, מכפילים את מספר הפסיכולוגים.

אפרים רוזן: הכפלה באופן אוטומטי מבחינת הסתברות זה הגברה של כמות הרופאים, אין לזה תיאור אחר.

אפרים רוזן: אם יש היום חמישה ויהיו עשרה, זה מגדיל את מספר הרופאים.

אפרים רוזן: אגב, כמות המועמדים השנתית לא משתנה.

אפרים רוזן: זה בין 10,000 ל-11,000 אנשים בשנה, כך כבר שש–שבע שנים ברצף.

קטי קטרין שטרית: אלה לא הנתונים שקיימים היום, היום המספר גדול הרבה יותר.

אפרים רוזן: ממש לא.

אפרים רוזן: עם הנתונים האלה אי אפשר להתווכח.

אפרים רוזן: אני מציע לא להתווכח על הנתונים.

אורי מקלב: הוא מדבר על קבוצה מסוימת היום.

קטי קטרין שטרית: שהיא קטנה מאוד יחסית לבעיה שיש לנו.

אורי מקלב: אני מניח שאם השירות יהיה טוב ואם הזמן יתקצר אז יותר אנשים יבקשו את השירות.

אורי מקלב: אנשים היום לא הולכים ללמוד להיות נהגים מכיוון שהם צריכים לחכות עשרה חודשים או שנה שלמה.

אפרים רוזן: אדוני היושב-ראש, אני מציע, כפי שאומרת חברת הכנסת שטרית, לעבור לאזרח הפשוט.

אפרים רוזן: אני לא מסכים אתך לגבי הנהג המקצועי ואגיד לך מדוע.

אפרים רוזן: הבעיה בנהגים מקצועיים לא חונה בזמן ההכשרה והכנסת יודעת את זה.

אפרים רוזן: הבעיה חונה בתנאים.

אפרים רוזן: אם אני מכשיר בכל שנה 3,000 נהגים ורק 600 בסוף הולכים לנהוג, וגם מתוכם 300 הולכים הביתה, אז אנחנו רואים איפה הבעיה, זה מתחת לפנס.

אפרים רוזן: הבעיה היא בתנאים, הבעיה היא במשכורת, אין איפה לעשות פיפי בהפסקה, סליחה שאני אומר את זה.

אורי מקלב: זה מתחיל בהתחלה.

אורי מקלב: ככל שיהיו נהגים אז התנאים שלהם, לא רק השכר, יהיו טובים יותר.

קטי קטרין שטרית: אגב זה מצב שתמיד היה, זה לא דבר חדש.

אורי מקלב: עכשיו לגבי שאר הסקטורים.

אפרים רוזן: במדינת ישראל ברגע שלאדם מלאו 70 שנה, זה היה אמור להיות יום שמח, זה הופך להיות יום עצוב, כי החל מגיל 70 אדם צריך להגיש הצהרה רפואית כדי לחדש את רישיון הנהיגה.

אפרים רוזן: ומה לעשות, בגיל 70 יש מה שאנחנו קוראים לו מחלות זקנה.

אפרים רוזן: תודה לאל שאפשר לחיות איתן עוד 40 שנים – קצת לחץ דם, קצת כולסטרול, אי ספיקת לב.

אפרים רוזן: דרך אגב, אשמח אם זה יקרה לי רק בגיל 70, הנה אני כבר אומר.

אפרים רוזן: ואז אדם צריך להגיע למכון הרפואי – זה השכן שלי, זה השכן שלכם, זה אזרח שרק רוצה לקחת את הנכדים ולנסוע לעבודה.

אפרים רוזן: הוא מחכה חודשים ארוכים.

אפרים רוזן: אדוני, אין פתרון אחר פרט מאשר להוציא את זה לרפואה הקהילתית.

ולדימיר בליאק: נכון שלפי הנוהל זה לוקח 140 ימי עסקים?

אפרים רוזן: זה מה שכתוב במכון.

אפרים רוזן: זה רע מאוד.

ולדימיר בליאק: זה נראה לכם סביר?

אפרים רוזן: זה בדיחה גרועה, זה חמור מאוד.

ולדימיר בליאק: אצל מי בכלל עלה הרעיון לכתוב את זה?

אורי מקלב: חבר הכנסת בליאק, אתן לך עוד מעט את זכות הדיבור.

אורי מקלב: אנחנו כבר דיברנו על זה.

אפרים רוזן: אם אתם שואלים על נהלים שבתוך המכון, אני מציע להסתכל לשם – מי שכתב את זה הוא המכון הרפואי.

אפרים רוזן: מי שסובל מזה הוא אני כרשות הרישוי.

אפרים רוזן: אנסה לדבר בשם שנינו.

אפרים רוזן: אין פה שני צדדים.

אפרים רוזן: אני עונה לך עכשיו כבר כאזרח.

אפרים רוזן: כבר התרגלתי שאני משלם מיסים כבדים במדינה אבל אני רוצה לקבל שירות טוב, והשירות שאנחנו נותנים הוא שירות רע מאוד.

אפרים רוזן: זה אולי הרפורמה האחרונה שלא אספיק כבר לעשות, אולי לשמחתך, דוד אזולאי, אני הולך לפני שאני מצליח.

אורי מקלב: אנחנו לא מקבלים את הפרישה שלך.

אפרים רוזן: צריך להוציא את זה לרפואה הקהילתית.

אפרים רוזן: ביקרתי בצרפת לפני ארבע שנים, שוחחתי עם סגן שר הפנים שאחראי על זה.

אפרים רוזן: הוא אמר לי: לקחנו 1,000 רופאים מן הקהילה, עשינו השתלמות של שלושה ימים.

קטי קטרין שטרית: לא יאומן.

אפרים רוזן: לכן ציינתי שד"ר מנדלוביץ הוא חדש בתפקיד.

אפרים רוזן: דיברנו על זה.

אפרים רוזן: הוא נכון לקחת את זה לכיוונים הללו.

אפרים רוזן: אבל אני אומר לבית הזה, הרעיון הוא לא לסגור את המקום הזה.

אפרים רוזן: את צודקת, גברתי, שבמצב הנוכחי הוא עונש, אסור שכך יקרה.

אפרים רוזן: האם נכון לשמור על האינטרס הציבורי כדי לדעת מי יכול לנהוג?

אפרים רוזן: כן.

אפרים רוזן: אבל כאשר זה שמונה חודשים זה פגיעה באינטרס הציבורי.

אפרים רוזן: אם המכון יידע לתת תשובה בתוך שבועיים יש לו זכות קיום, בוודאי, אבל הוא לא יכול.

אפרים רוזן: סליחה שאני אומר לכם, הוא מחזיק מעט מאוד רופאים.

אפרים רוזן: אלה שהם אין-האוז הם רופאים שאני לא הייתי הולך אליהם ואתה לא היית הולך אליהם.

אפרים רוזן: צריך לאפשר לו להפנות את זה לרפואה הקהילתית.

אפרים רוזן: מה הבעיה?

אפרים רוזן: לא יגיד את זה ד"ר מנדלוביץ, ובצדק: קופות החולים לא משתפות פעולה, לא נוח להן לשתף פעולה בעניין הזה.

אפרים רוזן: ניסינו להפחית רגולציה.

אפרים רוזן: אני מקבל תשובות מרופאים, כאשר אני כותב:

אפרים רוזן: האם להערכתך הוא יכול לנהוג?

אפרים רוזן: כותב לי הרופא: זה לא בסמכותי.

אפרים רוזן: חברים, אם זה לא בסמכותו אני בטח, כבוגר מדעי המדינה, זה לא בסמכותי.

קטי קטרין שטרית: אבל יש מנועים למשרד הבריאות לפעול מול קופות החולים, כשהוא רוצה הוא יודע לפעול.

קטי קטרין שטרית: כשהוא לא רוצה הוא לא יודע לפעול?

אורי מקלב: אני לא יכול להתיר שיחה.

אפרים רוזן: חבר הכנסת מקלב, לא סתם אמרתי כך.

אפרים רוזן: חבר הכנסת מקלב, אתה מכיר אותי.

אורי מקלב: מכיר ומוקיר.

אפרים רוזן: בלי הבית הזה זה לא יזוז.

אפרים רוזן: זה פתרון פשוט – יש אלפי רופאים מצוינים בקהילה.

אפרים רוזן: אגב אלה שאומרים שרופא בקהילה ישנה המלצה – הרופאים הם אנשים אמינים ומהימנים ואף אחד לא יוותר על פרנסתו כדי להגן על מישהו.

אפרים רוזן: הרופאים יכולים לקחת את זה על עצמם.

אפרים רוזן: יש לי שאלה פשוטה: לאדם יש אי ספיקת לב.

אפרים רוזן: האם קרדיולוג מבית חולים איכילוב או שיבא, שהיום הבנתי שהוא אחד מעשרת בתי החולים הטובים בעולם, לא מסוגל לתת חוות דעת שהאדם כשיר לנהיגה?

אפרים רוזן: הוא צריך לחכות חצי שנה, לבוא למכון לרופא שיכול להיות שלא נגע בלב של אדם כבר שלוש שנים?

אפרים רוזן: לכן הבית הזה יכול לעזור לד"ר מנדלוביץ לקדם את הדבר הזה ולהוציא את זה החוצה.

אפרים רוזן: אבל צריך לזכור, צריך להיזהר מאוד מן הכעס על המכון הרפואי, לא לשפוך את התינוק עם המים.

אפרים רוזן: במדינת ישראל צריך להיות מכון רפואי.

אפרים רוזן: הנהגים המקצועיים חייבים להיבדק היטב כי זה מגן על האינטרס הציבורי.

אפרים רוזן: צריך להקל מאוד בניהול סיכונים על האזרח הפשוט.

אפרים רוזן: זה אפשרי.

אורי מקלב: את הדברים האלה בדיוק אמרת ב-2017.

אורי מקלב: זה מופיע בפרוטוקולים.

אורי מקלב: אתמול בלילה עברתי על זה.

אורי מקלב: לכן אם אתה שואל אם צריך לסגור את המכון או לא – דברים שלא נעשו מ-2017, במשך חמש שנים, אנחנו מעריכים מאוד, יש רופאים חדשים ובעלי תפקידים חדשים, אבל יש כאן בעיה במערכת, בתפיסה.

אורי מקלב: אנחנו גם נבקש מן הממ"מ לכתוב מסמך משווה, מה קורה במדינות אחרות, איך זה עובד שם.

אורי מקלב: אתה אומר שקופות החולים לא משתפות פעולה.

אורי מקלב: בשביל זה יש את משרד הבריאות שיידע להפעיל רגולציה.

אורי מקלב: זה דבר אחד.

אורי מקלב: דבר שני, בשוק שיתירו את זה יהיו גם מכונים פרטיים או רופאים פרטיים שיהיה להם כדאי להתמקצע בנושא הזה.

אורי מקלב: אני לא אומר שכך המדינה צריכה להתנהל, על ציר פרטי, אבל בכל אופן בנושא הזה תהיה תחרות וזה יכול גם להשפיע על קופות החולים בסופו של דבר, שרופאים יהיו רשאים ומוסמכים לתת אישורים, במיוחד אם אנחנו מדברים על אנשים מעל גיל 70, במיוחד אם אנחנו מדברים על אנשים שעברו איזה אירוע רפואי שאפשר להגדיר אותו.

אורי מקלב: אפשר להגדיר על איזה אירוע רפואי לא צריך לחכות למכון.

אורי מקלב: כאשר רופא מדווח שאדם עבר נניח אפילו אירוע מוחי מסוים, אני חושב שיש הגדרה רפואית לאירועים רפואיים, אם כך וכך – אנשים חוזרים לעבודה, אנחנו נותנים להם סמכויות אחרות, דברים לא פחות חשובים וחיוניים שיכולים להיות גם מסוכנים, ועם כל זה אנחנו יודעים בסופו של דבר לקבל את האישור ברגע שהוא ניתן על ידי רופא.

אורי מקלב: החוכמה תהיה של משרד הבריאות לפעול לקבוע קריטריונים, לקבוע תבחינים כדי שנתכנס לאשר אותם, ואחרי זה אנשים ייבדקו או על ידי קופת חולים או על ידי רופאים פרטיים או בכל דרך אחרת.

אורי מקלב: למה הדבר הזה לא יכול להיעשות על ידי מכון פרטי?

אורי מקלב: כפי שעשית בטסטים, מבחן נהיגה מעשי הוא לא פחות חיוני, ואנחנו יודעים שחברות חיצוניות יודעות לעשות את זה, זה לא פחות סיכון שאנחנו לוקחים על נהגים שלא מוסמכים לעבור את ההכשרה לכאלה שצריכים לעבור את המכון.

אורי מקלב: מה שטוב לדברים אחרים צריך להיות טוב גם לכך.

אורי מקלב: חבר הכנסת ולדימיר בליאק, בבקשה.

אורי מקלב: אחרי זה נעשה סבב קצר של דוברים.

אפרים רוזן: אדוני, רק הערה אחת לפני חבר הכנסת.

אפרים רוזן: בסיכום שלך, אדוני, אני מבקש ממך, הרעיון של המכונים הפרטיים יעשה טוב לחמישה אנשים במדינת ישראל ורע מאוד למיליון אנשים, בשל סיבה פשוטה.

אפרים רוזן: שונים הטסטים מן המכון.

אפרים רוזן: אין טסטים שאתה יכול לעשות בקהילה.

אפרים רוזן: אם אני משלם לקופת חולים מכבי בכל שנה מס בריאות ודמי חבר ואני יכול לקבל רופא קרדיולוג או אורתופד בלי לשלם בנוסף לכך, אין סיבה שאדם בן 70 בפנסיה, שגם הפנסיה לא מי יודע מה לרוב האנשים, יצטרך לשלם מאות שקלים למכון פרטי.

אפרים רוזן: הבית הזה יודע לעשות את זה בתוך שנייה.

אפרים רוזן: יש קופות חולים, יש אלפי רופאים.

אפרים רוזן: לא צריך לשלם ולו שקל.

אפרים רוזן: כולנו משלמים מס בריאות.

אורי מקלב: אדם לא ישלם מחיר יקר יותר מן האגרה שהוא משלם היום.

אפרים רוזן: הוא ישלם.

קטי קטרין שטרית: אז מה אתה מציע?

אפרים רוזן: שזה יהיה דרך קופות החולים.

אורי מקלב: אבל היום הוא משלם אגרות.

אפרים רוזן: הוא לא יצטרך, זה מה שאני מציע.

אורי מקלב: אבל היום הוא כבר משלם, היום משלמים מאות שקלים.

אפרים רוזן: אבל הבית הזה יכול להציל אותם.

אפרים רוזן: לא צריך לשלם אגרה.

אפרים רוזן: שילך לקרדיולוג, ישלח אישור שהוא בריא ונגמר הסיפור.

אורי מקלב: יהיה מכון פרטי והמדינה תשלם עבור זה.

אורי מקלב: מאותה סיבה היא תשלח אדם בן 70 למכון והיא יכולה לשלם עבור זה דרך קופת חולים או בדרך אחרת.

אורי מקלב: התפיסה צריכה להיות אחרת לגמרי אחרי כל כך הרבה שנים, צריך להשתחרר.

ולדימיר בליאק: בהמשך למה שאמרת, אדוני, אני הולך אתך.

ולדימיר בליאק: אני חושב שבמדינת ישראל צריך להיות מכון רפואי שצריך לבדוק נהגים.

ולדימיר בליאק: הבדיקה אמורה לקחת חודש קלנדרי לכל היותר, בטח בשנת 2022.

ולדימיר בליאק: אתם אנשי מקצוע, אתם צריכים להביא את הפתרון ואנחנו נבדוק אותו.

ולדימיר בליאק: אם יידרש להזרים עוד כסף אז אנחנו נדאג לזה.

ולדימיר בליאק: אם יידרש איזשהו רה-ארגון בתוך המערכת אז גם אנחנו נדאג לזה.

ולדימיר בליאק: אבל תביאו פתרון.

ולדימיר בליאק: זה לא אמור לקחת יותר מ-30 ימים.

ולדימיר בליאק: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת בליאק.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר, זה צריך להיות משרד התחבורה.

אורי מקלב: משרד הבריאות צריך לקבוע תבחינים רפואיים, קריטריונים רפואיים, כפי שיודע לעשות משרד הבריאות לגבי הרפואה הכללית בקהילה.

אורי מקלב: כמו בקורונה – משרד הבריאות קבע ולקח מכונים פרטיים לעשות בדיקות.

אורי מקלב: הוא צריך לקבוע מה הוא דורש ממכון כזה, ואתם במשרד התחבורה, שהוא משרד שמוכיח בזה יעילות ברפורמות שהוא עשה כמו בדברים שמניתי, אין שום סיבה שגם לא תעשו בזה רפורמה.

אורי מקלב: אתם הקליינט המרכזי.

אורי מקלב: משרד הבריאות הוא חלק קטן.

קטי קטרין שטרית: אבל הוא החלק הדומיננטי.

אורי מקלב: אבל זה לא צריך להיות כך.

קטי קטרין שטרית: הייתי ראש מטה של שר התחבורה.

קטי קטרין שטרית: אלפי פניות היו לנו למשרד והיינו פונים.

קטי קטרין שטרית: זה לא היה אפי רוזן, לפניו היה מישהו אחר, וזה לא עזר, זה לא זז, מפני שאותם רופאים הם שמחליטים, אותו מכון הוא שמחליט.

קטי קטרין שטרית: למשרד הבריאות יש יותר כוח בנושא הזה מאשר למשרד התחבורה.

אורי מקלב: משרד הבריאות צריך להיות הגורם המקצועי שקובע תבחינים.

אורי מקלב: החלק המעשי להפעיל מכון כזה לא חייב להיות במשרד הבריאות.

קטי קטרין שטרית: לכן צריך להוציא את זה ממשרד הבריאות.

אורי מקלב: ביטוח לאומי הוא משרד הבריאות?

אורי מקלב: ביטוח לאומי קובע הרבה דברים כביטוח לאומי.

אורי מקלב: הוא לא גורם מקצועי של בריאות, הוא גורם ניהולי.

אורי מקלב: התבחינים יכולים להיקבע על ידי רופאים.

אורי מקלב: אומרים לו: אתה צריך בשביל זה רופא, או שהוא קובע לעצמו.

אורי מקלב: במקרה הזה משרד הבריאות יכול לקבוע למשרד התחבורה: אתם צריכים רופא שיאשר אותו, אתם צריכים פסיכולוג שיאשר אותו, ומי צריך, זה שעבר ניתוח, זה שעבר כך או אחרת.

אורי מקלב: את שאר הדברים משרד התחבורה יכול לנהל, הוא ינהל את זה הרבה יותר טוב.

אורי מקלב: למה זה צריך להיות במשרד הבריאות?

אורי מקלב: גם זה שאין קשר בין רישיון הנהיגה, שזה המטרה, שלזה משרד התחבורה אחראי, לבין משרד הבריאות, שעוסק רק בחלק הרפואי של העניין, אני חושב שזאת הבעיה.

אורי מקלב: משרד התחבורה הוא הקליינט, הוא הגורם המקצועי בעניין רישיון הנהיגה, הוא הגורם הניהולי הממונה על כך.

אורי מקלב: את התבחינים האלה משרד הבריאות צריך לקבוע.

אורי מקלב: מיקדנו את הדיון הזה על משך הזמן של ההמתנה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש נושא של תעריפים, מחירים, אנחנו רוצים שתהיה פריסה גדולה יותר, אנחנו רוצים שיהיו תבחינים או דרגות של נכות הרבה יותר פתוחות והרבה יותר נגישות, הגדרות, אבל לא נצליח לדבר על הכול כעת.

אורי מקלב: אפשר להעלות את זה בקצרה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להתמקד בנושא לוח הזמנים לפני שנשמע את נציגי משרד הבריאות.

אורי מקלב: בבקשה, מי אתם?

אייל מלמן: אני מפורום המאבזרים.

אורי מקלב: מומו אלנקווה בבקשה, נשמע עוד דוברים ואז נפנה למשרד הבריאות ואחרי כן אתן גם לכם לדבר.

אורי מקלב: עד שלוש דקות לכל אחד.

מומו אלנקווה: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני שמח שאתה יושב כאן בדיון ומנהל אותו כי אנחנו עברנו אתך כברת דרך.

מומו אלנקווה: אתם משתמשים במילים יפות מאוד בנושא המכון.

מומו אלנקווה: המרב"ד הוא מקום שמתעלל בנכים, הוא מקום שנותן למשפחות להתרסק.

מומו אלנקווה: אין שם יד מקצועית.

מומו אלנקווה: ממנים שם אנשים לא מקצועיים, נותנים שם אבזור רפואי בכלל לא מתאים לנכים, מסכנים את החיים שלהם ושל בני משפחתם.

מומו אלנקווה: חייבת לקום ועדת חקירה על המכון.

מומו אלנקווה: זה מקום מושחת.

מומו אלנקווה: בכל שנה–שנתיים מישהו אחר מגיע לשם ומתברר שיש לו כמה דירות ותופסים אצלו רכוש ומפטרים ועושים שם "מונקי-ביזנס".

מומו אלנקווה: אדוני היושב-ראש, המרב"ד מסכן חיים.

מומו אלנקווה: מהיום תדעו, אנשי השטח של הנכים מתחילים להתארגן למאבק מול המרב"ד.

מומו אלנקווה: לא ייתכנו הדיבורים האלה של עשר או שמונה שנים.

מומו אלנקווה: נגמרו הימים האלה.

מומו אלנקווה: הנכים צריכים להיות בכל הדיונים שעוסקים באבזור.

מומו אלנקווה: לא לתת לאנשים לא מקצועיים לנהל את החיים שלנו.

מומו אלנקווה: אם תראו איזה אבזור נותנים לאנשים – אנשים באים לארגון בוכים.

מומו אלנקווה: אם לא היה הארגון, אם לא היו החברים האלה שיושבים פה הנכים היו יותר אומללים.

מומו אלנקווה: כל אחד פה מקבל עשרות פניות ואנחנו נאלצים להגיד: למה נתת את האוטו הזה?

מומו אלנקווה: למי נתת את האוטו הזה?

מומו אלנקווה: זה לא מתאים לו.

מומו אלנקווה: לא אכפת לך מן האדם, שהוא יכול להיהרג, שהוא יכול להרוג אנשים?

מומו אלנקווה: איפה האחריות של המדינה פה?

מומו אלנקווה: אתם משלמים מיליונים לקופים.

מומו אלנקווה: המכון הוא מקום פושע.

מומו אלנקווה: הגיע הזמן לעשות סדר.

מומו אלנקווה: לא 200 ימים ולא 80 ימים.

מומו אלנקווה: אנחנו בעידן של הייטק, אפשר לקבל את הכול מידית, לא צריך את הפוזות הללו.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים היוצאים מן הלב.

אורי מקלב: יהודה דורון, בבקשה.

יהודה דורון: קודם כול, תודה רבה.

יהודה דורון: רציתי לגעת בנקודה שהמכון מזמין נכה לצורך כשרות נהיגה, הוא כותב את המסקנות שלו ואז הוא לא נותן את המסקנות לנכה אלא שולח את זה למשרד הרישוי.

יהודה דורון: אנחנו פונים למשרד הרישוי ושם נאמר שמשרד הרישוי עוד לא קיבל את זה.

יהודה דורון: לוקח לפעמים שנה, שנה וחצי, ואני מכיר מקרים כאלה שלא קיבלו תשובה איך הם צריכים לנהוג בכלל.

יהודה דורון: למה?

יהודה דורון: כי המכון לא העביר – בירוקרטיה, תיקים מבולבלים שם, הכול בצורה לא מסודרת.

יהודה דורון: מי שאומר שהדברים מתנהלים כפי שצריך – לא.

יהודה דורון: אנחנו כל הזמן נאבקים עם הביטוח הלאומי, להפריד את ועדת גודל הרכב מנושא האבזור ומן הכללים שצריכים להיות לנכים.

יהודה דורון: צריך להיות נתק, ואסביר לכם למה.

יהודה דורון: ישב משרד התחבורה ביחד אתנו, ביחד עם אנשי הביטוח הלאומי, ביחד עם כל הנציגים וקבענו שאין לתת לנכים יותר רכבים מסחריים.

יהודה דורון: למה?

יהודה דורון: כי הרכבים המסחריים גורמים נזק לנכים.

יהודה דורון: אתם קבעתם, אתה, אורי מקלב, במשרד שלך, עם השרה ועם כל הגורמים, קבעתם והוצאתם פנייה: רק רכב נוסעים שיצא מן המפעל כרכב נוסעים.

יהודה דורון: המכון ממשיך לתת לנכים רכבים מסחריים שגורמים נזק לציבור הנכים בעמוד השדרה, נכים צריכים לעבור ניתוחים, בלגן שלם.

יהודה דורון: עוד לא סיימתי.

יהודה דורון: אני חייב להגיד כמה דברים חשובים.

יהודה דורון: בקיצור, המכון גורם לנכים נזק בשל הארכת המועדים.

יהודה דורון: עד שנכה מקבל את האישורים לוקח לו שנים.

יהודה דורון: דבר נוסף, נכה בידיים – שים לב מה יש לי, היד שלי נכה, ויש נכים עם שתי ידיים נכות – צריך הגה מרוכך.

יהודה דורון: אומר המכון: הגה מרוכך – עכשיו לא.

יהודה דורון: למה?

יהודה דורון: אתה עושה שיקולים כספיים או אתה צריך לתת לי תשובה רפואית?

יהודה דורון: אתה חייב לתת לי את מה שמגיע לי, לא את מה שאתה רוצה בגלל כסף.

יהודה דורון: את המכון לא מעניין כמה כסף זה עולה, זה מעניין את הביטוח הלאומי.

יהודה דורון: אמר מנכ"ל הביטוח הלאומי למכון בישיבה: לא מעניין אתכם כמה זה עולה.

יהודה דורון: אתם תקבעו את הדברים שהנכה צריך כדי שיוכל לתפקד בצורה חופשית.

יהודה דורון: מאחר והדברים האלה לא קורים – היום זו ישיבה קצרה שלא מתאימה לנושא – אני מבקש לקיים דיון רציני יותר על הנושא שלנו.

אורי מקלב: בנושא המקצועי אתה צודק.

אורי מקלב: אני חושב שכל הנושא המקצועי, מה מבקשים ואיך מבקשים, איזה סוג רכבים ואיך זה נעשה, אני חושב שהכנסת צריכה לזמן רופאים מקצועיים שיידעו לתת לנו גם את השיקול מן הצד השני.

אורי מקלב: יש אנשים שמתמצאים בזה, יש ארגונים שמתמחים בזה ואנחנו נצטרך לערוך דיון.

אורי מקלב: אני גם אפנה לוועדה לפניות הציבור או לוועדת הבריאות – צריך לרדת לעומקן של כל הנקודות שאתה מדבר עליהן, אבל לא עכשיו במסגרת הדיון המהיר כי יש לנו זמן קצוב.

אורי מקלב: גם אזכיר את אבנר עורקבי זיכרונו לברכה, שנפטר מקורונה ואנחנו זוכרים אותו לטובה.

אורי מקלב: אני זוכר אותו היטב, שהוא דיבר על חוסר ההתאמה.

אורי מקלב: פשוט ראיתי את הפרוטוקולים ונזכרתי בדברים שהוא אמר על חוסר התאמה לילדים נכים, על סוג רכבים שהמזגן בהם לא מגיע אחורה, על עוד ועוד דברים שנוגעים לחלק מקצועי.

אורי מקלב: היום אנחנו מתמקדים בנושא הזמנים, אבל בחלק המקצועי יש מגוון דברים שצריך לדון בהם.

מומו אלנקווה: מינו עכשיו אדם לא מקצועי בשם רון גולדשטיין.

מומו אלנקווה: הוא לא מקצועי, הוא לא יודע לתת את הכלים הנכונים.

מומו אלנקווה: צריך לשלוח אותו הביתה באופן דחוף.

מומו אלנקווה: אם לא, אנחנו נשלח אותו.

נעמי מורביה: כבר שלחו אותו פעם אחת הביתה.

אורי מקלב: אני מניח שייצא מכרז למנכ"ל קבוע.

מומו אלנקווה: גולדשטיין צריך ללכת הביתה.

מומו אלנקווה: הנכים רוצים לעמוד ליד הבית שלו.

יהודה דורון: עוד דבר אחד חשוב.

יהודה דורון: כרגע יש החלטה שלכם, של משרד התחבורה עם הביטוח הלאומי עם כל הגורמים, לתת רכבי נוסעים לנכים.

יהודה דורון: כאשר הנכה מגיע למכון, המכון בניגוד להחלטה שלכם נותן לנכים רכבים מסחריים, כאשר הוא יודע שזה גורם נזק.

יהודה דורון: את זה צריך לעצור ברגע זה, עכשיו, כי כבר עבר הזמן והיו צריכים לנהוג כך.

אורי מקלב: תודה יהודה.

אורי מקלב: עו"ד עידן קלימן מארגון נכי צה"ל, בבקשה.

עידן קלימן: בוקר טוב, אדוני יושב-ראש הוועדה, ותודה רבה על הזימון המהיר שעשית.

עידן קלימן: לא אחזור על הדברים שנאמרו פה.

עידן קלימן: אני רק רוצה לציין פה את עניין נכי צה"ל, ואסביר.

עידן קלימן: נכי צה"ל שזכאים לרכב רפואי מטעם המדינה בשל פציעתם, שמבקשים לממש את זכאותם הראשונה לרכישת רכב בסיוע משרד הביטחון, מופנים לבדיקת כשירות נהיגה, על אף שיש ברשותם רישיון נהיגה טרם הכרתם כפצועי צה"ל.

עידן קלימן: אדוני דיבר על זמני המתנה הארוכים והבלתי סבירים אז כמובן שבעניין הפצועים הצעירים מדובר בחסם משמעותי לתחילת שיקום.

עידן קלימן: אדוני דיבר גם על המחסור ברופאים במכון.

עידן קלימן: אני מדגיש גם שיש מחסור ברופאות במכון לפצועות צה"ל, כבר נתקלנו בזה, פצועות שעברו בצבא כל מיני פגיעות שנדרשות לבדיקה רק על ידי רופאות.

עידן קלימן: אין את זה במכון לבטיחות בדרכים.

עידן קלימן: מומי אלנקווה ידידי היקר וגם יהודה דורון דיברו על אביזרי הנהיגה ואני עומד מאחורי כל מילה שהם אמרו.

עידן קלימן: אני מבקש להתייחס לדבר אחד, ברשותך אדוני, בקצרה, כי אני מבין שהדיון קצר.

עידן קלימן: על אף שדיברת על לוחות הזמנים, אני מדבר על משהו חשוב מאוד, שבחודשים האחרונים אני עוסק בו יותר מדי.

עידן קלימן: אני מדבר על שלילה או התליה של רישיון נהיגה ללוחמים נפגעי פוסט טראומה, שעקב פציעתם הקשה הוכרו במשרד הביטחון על סעיפי ליקוי של פוסט טראומה, עם 30% או 50% נכות.

עידן קלימן: בחודשים האחרונים אני נתקל באופן מתמיה, מדהים ומקומם, אני אפילו לא יודע איך להסביר את זה, בקצינים בצה"ל, לוחמים ששוללים להם את רישיון הנהיגה עקב אי התאמה אישיותית, מבלי שום משנה זהירות של המכון, מבלי שיש שום עבר תעבורתי של אותו פצוע.

אורי מקלב: איך המרב"ד מגיע אליהם?

עידן קלימן: כאשר אדם מוכר כנכה צה"ל, במפגש הראשון והיחיד שאמור להיות לו עם המכון לבטיחות בדרכים עד גיל 70, כפי שנאמר פה, מגיע בחור צעיר, שכל פשעו שהוא לחם למען מדינת ישראל, והוא מוכר על פוסט טראומה ואין לו שום עבר תעבורתי.

אורי מקלב: אתם מקבלים אחרי כן את הפרוטוקול כדי לדעת מדוע ויש לכם אפשרות לערר?

עידן קלימן: זה עוד בעיה, שבפרוטוקול אין הנמקות.

אורי מקלב: אז איך אדם מערער?

אורי מקלב: איך יכול נכה צה"ל או כל אזרח לערער אם אין לו פרוטוקול?

עידן קלימן: זה בדיוק העניין.

אורי מקלב: תיכף נבקש תשובה בעניין הזה מד"ר מנדלוביץ.

עידן קלימן: אנחנו מגיעים לוועדות הערר, שייאמר לזכותן שבמרבית הפעמים מבטלות את ההחלטה.

עידן קלימן: השלילה הזאת היא בניגוד לפסיקה של בית המשפט העליון, שחד-משמעית לא שוללים רישיון נהיגה לאדם שאין לו עבר תעבורתי.

עידן קלימן: זה דבר אחד.

עידן קלימן: דבר שני, אני מדבר פה על חבלה מהותית ומשמעותית בשיקום של הפצוע, בעוד אבן דרך בחוסר אמון שיש בין הפצועים למדינה, כפי שאדוני יודע.

עידן קלימן: אבל הדבר הכי חמור פה – ולא דיברתי עוד על מחירי האגרות בערר – זה שמדובר בפעולות שהן בניגוד לחוק, הן ללא שום הנמקה שמסבירה לפצוע למה נשלל רישיונו.

אורי מקלב: נבקש מד"ר ספי מנדלוביץ להתייחס לזה.

עידן קלימן: משפט אחרון, רק להגיד לך, אדוני, שבוועדות הערר אנחנו מצליחים הרבה פעמים להפוך את ההחלטה, מה שמצביע על חוסר המקצועיות – וסליחה שאני אומר, אני לא מכיר את האנשים, אבל לגופו של עניין – של הרופאים במכון.

אורי מקלב: נבקש אחרי כן מד"ר מנדלוביץ או מנציגי המרב"ד לומר מה האחוז של אלה שעברו ועדת ערר שאושרו או לא אושרו.

רות פרמינגר: בוקר טוב.

רות פרמינגר: קודם כול, לא אחזור על מה שנאמר כאן.

רות פרמינגר: אני בהחלט חושבת שהדברים כואבים מאוד, אמיתיים ונוגעים.

רות פרמינגר: אני רוצה להסב את תשומת הלב לשני דברים.

רות פרמינגר: ראשית, בנושא לוחות הזמנים, צריך להבין שיש נכים קטועי גפיים שלא מקבלים את הזימון למכון, לכן הם פשוט נוהגים בלי רישיון.

רות פרמינגר: זה עבירה גוררת עבירה.

רות פרמינגר: חס וחלילה אם הם עושים תאונה הביטוח לא יכסה אותם.

רות פרמינגר: הם נמצאים במצב שהם מסכנים את עצמם.

רות פרמינגר: אבל הם אומרים לי: אני לא אחכה שנה שייתנו לי תור, אני לא יכול.

רות פרמינגר: קחו לתשומת לב שיש פה נושא מאוד מאוד בעייתי.

רות פרמינגר: אני רוצה להציג דוגמה.

רות פרמינגר: אני לא יודעת אם שם זה היה באמת הפתרון, אבל ככל שאני זוכרת, מי שרוצה לקבל רישיון נשק הולך לרופא משפחה.

רות פרמינגר: אדוני היושב-ראש, רופא משפחה נותן אישור לרישיון נשק.

רות פרמינגר: יש אנשים שמגיעים למצב, כפי שאמר עידן קלימן חברי, שאין להם שום דבר, לא קרה להם כלום, רק הפרוצדורה מחייבת אותם להגיע למכון.

רות פרמינגר: כאשר הם בלי אישור זה באמת מעכיר את מציאות החיים שלהם.

רות פרמינגר: ניתן לבחון עם רופא משפחה.

רות פרמינגר: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, מגיעים לגיל 70 וכפי שאמר נציג משרד התחבורה – השרה לשוויון חברתי נתנה פתרון יפה מאוד לאנשים שהגיעו לגיל 70 וזכאים להנחה בארנונה, אדוני בוודאי מכיר את הסיפור הזה.

רות פרמינגר: זה אפשרי – מסלול ירוק או טייס אוטומטי.

רות פרמינגר: אני מבקשת שתפנו ותבדקו איך ניתן לעשות את זה.

רות פרמינגר: תודה רבה.

אורי מקלב: אין ספק.

אורי מקלב: את מעלה נקודה, שגם כשהמרב"ד רוצה לפעול הוא יכול לקבוע גם תבחינים כאלה שיכולים לשלוח אישורים רפואיים.

אורי מקלב: תהיה ועדה רפואית אצלם שתבחן בלי לזמן את האדם.

אורי מקלב: אנשים שהם חושבים שבכל אופן הנתונים הרפואיים שלהם מחייבים להזמין אותם בפני הוועדה יוזמנו.

אורי מקלב: לא יכול להיות שכל אדם מכל מגוון הדברים האלה, כולם צריכים לעבור את המרב"ד.

אורי מקלב: הרי בכל אופן יש אנשים שעברו אירוע רפואי או הגבלה כזאת או אחרת או איזה סוג של מחלה שעדיין לא כולם צריכים לעבור ועדה.

אורי מקלב: צריך להגדיר: אנחנו רוצים מן הרופא לבדוק את הדברים הבאים: מה מצבו מבחינה זאת וזאת, לאיזו רמה הוא הגיע.

אורי מקלב: רופא הוא בעל מקצוע.

אורי מקלב: גם בתוך המחלה יש מדרג שלם.

אורי מקלב: הרופא יבחן באילו מקרים כן ובאילו מקרים לא צריך להביא.

אורי מקלב: משה אופק, מנכ"ל חברה לאביזרי רכבים, ממש בקצרה.

משה אופק: קודם כול, כולם מתייחסים לכל שאר הדברים.

משה אופק: אני מתייחס רק לנכים.

משה אופק: אני חושב שהשאלה הראשונה לגבי המכון צריכה להישאל: מה המקצועיות של אלה שקובעים את האביזרים?

משה אופק: יושבים שם אנשים שאין להם מושג באבזור רכבים לנכים, אין להם שום הכשרה.

משה אופק: לא יושב שם אפילו הנדסאי או מהנדס, לא כלום.

משה אופק: יש שם איזה אדם שהיה קניין במשרד הביטחון.

אורי מקלב: איפה אתה רואה את הבעיה?

משה אופק: הבעיה היא שהוא נותן אביזרים לא מתאימים.

משה אופק: הוא לא מבין באבזור רכב.

משה אופק: אציג דוגמה אחת.

משה אופק: משרד התחבורה קובע לנכה הגבלה ברישיון, שהוא מוגבל להגה כוח מרוכך.

משה אופק: האדון – אני לא רוצה לנקוב בשם – קבע שאוטו עם הגברה חשמלית הוא מרוכך.

משה אופק: יש חוות דעת של מהנדסי רכב שקובעים שלא כך הוא, אבל המכון לא מאשר היום את הריכוך הזה.

משה אופק: ישבה ועדה מקצועית שהיו בה נציגי המעבדות המפקחות, נציגי המאבזרים, הביטוח הלאומי, משרד התחבורה, כל מי שיש לו יד ורגל בתחום.

משה אופק: הוציאה חוברת לתפארת אחרי שנתיים של עבודה, עם האביזרים והנלווים אליהם.

משה אופק: היה מה שהיה במכון, התחלפו האנשים.

משה אופק: חזר יועץ שבעבר החליפו אותו כי הוא יצר בעיות, והוא במחשכים – אשכרה במחשכים – אם הביטוח הלאומי עשו איזו ועדה שלא מונתה, הוועדה שמונתה קודם כאילו נמחקה, הוציאו איזו חוברת שלהם שלא קשורה למציאות, שלא מבינה כלום.

משה אופק: אני אומר פה, ייצאו לכביש נכים עם האבזור שהוועדה קבעה ואנחנו נספור הרוגים, לא פחות מכך.

אורי מקלב: דברים חמורים מאוד.

אורי מקלב: אנחנו נעביר גם למבקר המדינה את הדברים האלה.

אורי מקלב: הם דברים שהם קצת מעל למה שאנחנו יכולים לעשות בוועדה.

יהודה דורון: הדבר הזה כבר קרה, היו תאונות בגלל שלא היה אבזור מתאים שהנכה היה צריך אותו.

אורי מקלב: שמעון רחמים, יש לך חלק בדיון הזה מכיוון שהפנייה שלך הייתה לנגד עינינו כאשר יזמנו את הדיון.

אורי מקלב: בבקשה, שמעון, טרחת להגיע עד כאן.

שמעון רחמים: שלום לכולם.

שמעון רחמים: אני רוצה לומר שכל מה שאני שומע פה לא מפליא אותי בכלל.

שמעון רחמים: ההתנהגות של מרב"ד לא מתאימה לא לעולם שלישי, גם לא לעולם שישי.

שמעון רחמים: הביאו פה דוגמאות מזעזעות על נכים, ויש פה את הצד השני של המטבע: אדם שהוא לא נכה ולא שום דבר, הגיע לגיל 75, שלח את הטופס המתאים, שיש בו בדיקה של רופא עיניים ורופא משפחה ואין בו שום בעיה.

שמעון רחמים: למרות זאת הם ביקשו ממני מכתב מרופא משפחה, למרות שהטופס היה בסדר גמור, ומנוירולוג.

שמעון רחמים: שלחתי להם את זה, ושניהם אמרו שזה בסדר גמור, אין שום בעיה.

שמעון רחמים: המכון לא ענו בכלל, לא לשיחות בטלפון.

שמעון רחמים: יש לי פה סיפור שלא יאומן: למעלה משנה, מפברואר בשנה שעברה, ואנחנו כבר בחודש מרץ, החבר'ה או שלא עונים או שהם משקרים ממש ביודעין.

שמעון רחמים: אומרים לך: קיבלנו את המסמכים.

שמעון רחמים: אתם יודעים כמה פעמים הם הודיעו לי שהם קיבלו את המסמכים?

שמעון רחמים: במאי הם הודיעו לי שקיבלו את המסמכים, באוגוסט הודיעו שקיבלו את המסמכים, באוקטובר הם קיבלו את המסמכים ושלחו לי שלושה סמסים באותו יום שהם קיבלו את המסמכים, בדצמבר הם קיבלו את המסמכים וביום שישי האחרון הם אמרו לי: קיבלנו את המסמכים ב-20 בפברואר – אנחנו מדברים על שנה אחורה – וזה ייקח 45 ימים.

שמעון רחמים: מה 45 ימים?

שמעון רחמים: אחר כך קיבלתי סמס שאני צריך לבוא לוועדה.

שמעון רחמים: מה שאמר היושב-ראש בעניין הזה שיש דברים שלא צריכים להגיע – המקרה הכי קלאסי זה אצלי, כי הטופס היה ממולא נכון, וגם מה שביקשו קיבלו.

שמעון רחמים: עד היום הזה – לא יאומן.

שמעון רחמים: מילה אחת של שבח למשרד התחבורה.

שמעון רחמים: שלחתי את הטופס המקורי אולי טיפ-טיפה באיחור.

שמעון רחמים: צלצלתי למשרד התחבורה, ישר נתנו לי רישיון לחצי שנה.

שמעון רחמים: אמרתי: איזה יופי.

אורי מקלב: היום אתה יכול לנהוג?

שמעון רחמים: אין לי רישיון.

אורי מקלב: כמה זמן חלף מהפנייה הראשונה שלך ועד היום?

שמעון רחמים: שנה.

אורי מקלב: מי מייצג את המכון?

אורי מקלב: ד"ר ספי מנדלוביץ או שיש גם מישהו מהמכון עצמו?

עידית חנוכה: יש פה עוד נציגים של משרד הבריאות.

אייל מלמן: אני מפורום המאבזרים.

אורי מקלב: אחד מן המאבזרים דיבר, לא אתה.

אורי מקלב: אני רוצה לשמוע עוד מגוון של דברים.

אורי מקלב: אתה מרים אצבע כל הזמן.

אורי מקלב: בסדר, קיבל אחד מן המאבזרים.

אייל מלמן: אני חושב שיש לי דברים חשובים להגיד וכדאי שהציבור ישמע אותם.

אורי מקלב: מאה אחוז, כל מי שנמצא פה בטוח שיש לו דברים חשובים, ואני גם בטוח שיש לו דברים חשובים.

אורי מקלב: אני רוצה לבקש עכשיו מן המרב"ד.

ספי מנדלוביץ: שמי ספי מנדלוביץ.

אורי מקלב: נאחל לך ברכת הצלחה.

אורי מקלב: כמה זמן אתה בתפקיד?

ספי מנדלוביץ: שלושה חודשים.

ספי מנדלוביץ: הכנו מצגת.

ספי מנדלוביץ: אני לא יודע אם לוחות הזמנים מאפשרים, אתה תגיד לנו.

ספי מנדלוביץ: אני מציע שאתן סיפתח של שתיים–שלוש דקות, להראות את הפרספקטיבה, ואז ניתן לגורמי המקצוע מאגף השיקום, מן המרב"ד וכיוצא בזה לדבר.

ספי מנדלוביץ: מכובדי, שלום.

ספי מנדלוביץ: היה לי חשוב מאוד להגיע לכאן.

ספי מנדלוביץ: זה לא דיון קל.

ספי מנדלוביץ: היה ברור שזה לא יהיה דיון קל, אבל אנחנו כאן לא בשביל הדברים הקלים.

ספי מנדלוביץ: עוד לפני שהגעתי לתפקיד, כשלמדתי את הנושא, אין ספק שלמרות שיש קורונה ולמרות שיש הרבה מאוד דברים, המרב"ד נמצא בראש סדר העדיפויות, גם של המשרד וגם שלי.

ספי מנדלוביץ: יש הנהלה חדשה למשרד.

ספי מנדלוביץ: לא שאני חס וחלילה מאיין או מזלזל בעבודה שנעשתה קודם, אבל היו אתגרים אחרים.

ספי מנדלוביץ: אני רוצה לומר בראשית הדברים, באופן כללי בבחינת תהליכים יש מדדי תהליך ומדדי תוצאה.

ספי מנדלוביץ: אני הולך לדבר כאן על מדדי תהליך, לא על מדדי תוצאה.

ספי מנדלוביץ: אני מזמין את עצמי אחרי המושב הבא לתת דין וחשבון גם על מדדי תוצאה.

ספי מנדלוביץ: אני לא יכול לתת כאן אף מדד תוצאה, בין היתר כי אין כלים לבדיקת מדדי התוצאה, כגון זמני המתנה.

ספי מנדלוביץ: אני לא יכול היום בלחיצת כפתור לבקש מן האנשים במרב"ד להגיד מה היו זמני ההמתנה.

ספי מנדלוביץ: זו בעיה בסיסית בניהול שירות.

ספי מנדלוביץ: אני רוצה להציג פרספקטיבה על איך אנחנו רואים את הדברים, ואז אתן לאנשי המקצוע לדבר קצת יותר ולהרחיב.

ספי מנדלוביץ: באופן כללי יש סוגיה של תפיסת השירות במשרד הבריאות.

ספי מנדלוביץ: משרד הבריאות הוא רגולטור אבל הוא גם נותן שירותים.

ספי מנדלוביץ: באופן כללי המשרד מתקשה בהרבה מאוד אלמנטים, לא רק במרב"ד, כנותן שירותים, כי זה לא המומחיות שלו.

ספי מנדלוביץ: אנחנו לא מתנערים מן הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: אנחנו מנסים לשפר את הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: בבסיס של הדברים, אני כמשנה למנכ"ל לא יכול להיות בקיא ברזי הפרטים, למרות שאני חושב שאני מכיר את הדברים יחסית לעומקם.

ספי מנדלוביץ: אתאר מה אנחנו עשינו.

ספי מנדלוביץ: החברים יוכלו לתאר גם מה נעשה בשנתיים האחרונות, אבל מה עשינו בחודשיים האחרונים מאז שיש הנהלה חדשה למשרד.

ספי מנדלוביץ: אני מדבר על תפיסת המקרו.

ספי מנדלוביץ: קודם כול, יש בעיות קשות ואנחנו לא מזלזלים בהן.

ספי מנדלוביץ: יש זמני המתנה ארוכים באופן בלתי סביר בכל שירות.

ספי מנדלוביץ: אין שום דרך לתרץ את הדבר הזה, נקודה.

ספי מנדלוביץ: איום ונורא.

אורי מקלב: אני גם רוצה לציין ששר הבריאות, במענה לשאילתות ששאלתי אותו, מודה ויודע, והוא אמר את זה בגילוי-לב, שיש בעיה של לוחות זמנים.

אורי מקלב: זה לא שהמשרד לא חושב כך או שהוא חושב שהדברים אחרים.

אורי מקלב: כלומר זו גם המדיניות של השר, וזה חשוב מאוד.

אורי מקלב: את הציבור לא כל כך מעניין מה צריך לעשות, אם צריך עוד תקנים או לא.

אורי מקלב: הוא רוצה לדעת בתכלס מה לוחות הזמנים, לאן אתם רוצים להגיע, מה היעדים שלכם.

ספי מנדלוביץ: אני מכבד מאוד את הנוכחים כאן.

ספי מנדלוביץ: אני רוצה להראות להם בדקה את התפיסות העמוקות יותר איך מטפלים.

ספי מנדלוביץ: זה דווקא מענה ישיר לדברים שעלו כאן על טיפול שורש בבעיה.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שהדרך היחידה לפצח את הסוגיה הזאת היא לפתור דברים מן העומק שלהם, ותיכף אציין את הדברים הללו.

ספי מנדלוביץ: אני מציין ארבעה דברים: דבר שני, היעדר תקשורת ישירה עם הפונים – אלה בדיוק דברים שעלו כאן.

ספי מנדלוביץ: דבר שלישי, יש הרבה מאוד ועדות שונות והאזרח מטורטר.

ספי מנדלוביץ: אני באתי ללמוד על המרב"ד, ישבתי במוקד של כל הבריאות בקריית גת.

ספי מנדלוביץ: התקשר אזרח לגבי בעיות במרב"ד, אמרו לו: מצטערים אדוני, זה ועדת ערר, זה לא שייך למרב"ד.

ספי מנדלוביץ: אין לזה צורה.

ספי מנדלוביץ: את האזרח לא מעניין איפה הוועדה יושבת.

ספי מנדלוביץ: הוא רוצה תשובות.

ספי מנדלוביץ: והדבר הרביעי, היעדר נגישות וזמינות שירותים.

ספי מנדלוביץ: זה בקצרה.

ספי מנדלוביץ: יש עוד הרבה מאוד בעיות, המון בעיות.

ספי מנדלוביץ: אלה הדברים העיקריים.

ספי מנדלוביץ: בשורה התחתונה – ולא חייבים ללכת לפי המצגת – אם אנחנו מנתחים את גורמי השורש לדבר הזה, יש סמכויות בין ועדות שונות, מערכות המחשוב לא תומכות בתהליך, תהליכי העבודה לא מיטביים, אפשר לייעל אותם בצורה משמעותית, יש חוסר אמיתי בבודקים.

ספי מנדלוביץ: זה בעיה שלנו, לא של אף אחד אחר – זה קשור מאוד לנושאים של רמות שכר, של בעיות בשטח של רופאים שמומחים בדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: זה נוגע לסעיפים 4 ו-5.

ספי מנדלוביץ: עכשיו אדבר על מה שנעשה.

ספי מנדלוביץ: באופן כללי התפיסה, שדיברו עליה אולי 15 שנים במשרד, אבל הנה משהו השתנה בחודשיים האחרונים, היא קרתה, אנחנו פועלים לכיוון של איחוד ועדות.

ספי מנדלוביץ: זה מהלך היסטורי, שבו אנחנו מרכזים את כל הוועדות של המשרד תחת גוף אחד.

ספי מנדלוביץ: יותר לא יגידו לאזרח: לא, זה לא אני, זה משה.

ספי מנדלוביץ: זה לא מילים בעלמא.

ספי מנדלוביץ: זהו, אושר המבנה על ידי נציבות שירות המדינה, פורסם.

ספי מנדלוביץ: יוצא מכרז השבוע למנהל ועדות בדרגה בכירה מאוד, מנהל אגף בכיר, זה כמו סמנכ"ל, שירכז את הנושא הזה, וכבר יצא מכרז למנהל רפואי לוועדות הרפואיות.

אורי מקלב: דהיינו, זה יהיה גם זכאות וגם כשירות?

אורי מקלב: למה אתה מתכוון באיחוד ועדות?

ספי מנדלוביץ: הרעיון בסופו של דבר הוא שאזרח יבוא ל-One stop shop, ולא יגידו לו: זה לא אנחנו, תלך לשם.

ספי מנדלוביץ: הוא יבוא ביום אחד, יראה את כל הגורמים השונים והם יתנו לו מענה.

ספי מנדלוביץ: זה גם ניצול נכון יותר של כוח האדם והרבה פחות טרטור לאזרח, כפי שצריך להיות במדינה מתוקנת.

שמעון רחמים: סליחה, שעתיים בשבוע אזרח יכול לגשת אליהם.

שמעון רחמים: בכל השבוע – 24 שעות כפול שבע – רק במשך שעתיים הוא יכול להגיע.

אורי מקלב: ד"ר מנדלוביץ, אתם יודעים מה קורה בעולם בנושא הזה?

אורי מקלב: השאלה המרכזית היא האם אתה רוצה רק לייעל את מה שקורה כיום, קצת לאחד ועדות, או שזו תפיסה אחרת לגמרי, להוריד חלק גדול מן האנשים שבכלל לא צריכים להגיע.

ספי מנדלוביץ: ברשותך, אנחנו הכנו את המענה.

ספי מנדלוביץ: תיכף ד"ר יובל דאדון ידבר אחריי ואתם תראו את התפיסות החדשניות שאנחנו נוקטים.

ספי מנדלוביץ: שוב, הכול ממש מן החודשיים האחרונים.

ספי מנדלוביץ: אני רוצה לציין, בסופו של דבר הדרך להוביל שינוי אמיתי היא להשפיע הן על התהליכים והן על המנהלים.

ספי מנדלוביץ: דיברתי על שני מנהלים מרכזיים, מנהל ועדות מרכזי ומנהל רפואי לוועדות.

ספי מנדלוביץ: מכרז אחד יוצא השבוע ומכרז שני יצא כבר.

ספי מנדלוביץ: יש אישור של הנציבות לשינוי המבנה.

ספי מנדלוביץ: מונה מנהל רפואי למרב"ד תל אביב, ד"ר יובל דאדון, אדם בעל שיעור קומה, שמתוך שליחות עושה את הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: מסתבר שביום שישי הוא הגיע ב-5:30 בבוקר למרב"ד.

ספי מנדלוביץ: הוא אמר:

ספי מנדלוביץ: אני לא יכול לישון בלילה כשאני יודע מה קורה שם.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שאני גאה בכאלה משרתי ציבור.

ספי מנדלוביץ: הוא מונה בשבוע שעבר במכרז ונבחר.

אורי מקלב: אנחנו מאחלים לו הצלחה.

רות פרמינגר: השאלה מה הסמכויות של מי שממונים.

רות פרמינגר: אתה יכול למנות את האנשים הנפלאים ביותר אבל אין להם סמכות.

אורי מקלב: הוא דיבר עכשיו על החלק האנושי.

קריאה: יש שם נציגות לנכים?

יהודה דורון: יש דיון ביום חמישי במכון.

יהודה דורון: היו אמורים להזמין נציג של הנכים אך לא עשו את זה.

יהודה דורון: היה אמור להיות דיון עם הביטוח הלאומי.

אורי מקלב: כולנו מברכים על מינויים טובים.

אורי מקלב: אנחנו גם דנו באופן אישי על מינויים שהיו בתוך מרב"ד.

אורי מקלב: לפני שנים רבות הגיעו אלינו גם תלונות אישיות, לא רק על המערכת.

אורי מקלב: ברוך השם שיש היום אנשים מסורים, עם מסירות לעבודה ונכונות רבה.

ספי מנדלוביץ: לשאלתך לגבי הסמכויות: יצא מייל ביום חמישי שהוא מקבל את הסמכויות שלי כמשנה למנכ"ל להחליט כל החלטה שהוא רוצה.

רות פרמינגר: יפה מאוד.

ספי מנדלוביץ: אני רוצה להמשיך בנושא.

ספי מנדלוביץ: יש ועדה ייעודית מול החשבות במשרד, שמאשרת תחת צווארי בקבוק.

ספי מנדלוביץ: אני יכול להציג עוד הרבה מאוד דוגמאות, למשל התקשרויות עם בתי חולים.

ספי מנדלוביץ: בחודשיים האחרונים נעשו דברים שאני אומר בזהירות שלא נעשו במשך שנים.

ספי מנדלוביץ: דיברתי מספיק.

ספי מנדלוביץ: אפשר לענות עוד הרבה תשובות והרבה מענים.

ספי מנדלוביץ: קודם כול, עוד מינוי חשוב מאוד, מונה ראש אגף השיקום, שהוא בהלימה ישירה, ד"ר ירון סחר, איש מדהים.

ספי מנדלוביץ: הוא נמצא כאן בזום אם תרצו לשאול אותו משהו.

ספי מנדלוביץ: הוא גם מביא תפיסות חדשניות לחלוטין לנושא הזה.

ספי מנדלוביץ: עכשיו ברשות

ספי מנדלוביץ: כם אני מעביר את רשות הדיבור לד"ר יובל דאדון לשתי דקות, שיספר קצת על מה שנעשה ועל התפיסות החדשניות.

יובל דאדון: תודה רבה.

יובל דאדון: נושא כשירות הנהיגה הוא לא נושא שהומצא רק בישראל.

יובל דאדון: כפי שנאמר כאן גם על ידי אחרים, יש עבודות רציניות ומשמעותיות שנעשו במקומות אחרים.

יובל דאדון: אנחנו מדברים על קנדה, על בריטניה, DVAL.

יובל דאדון: מה שאנחנו עשינו זה להגדיר בצורה ברורה מאוד מה הקריטריונים שלפיהם אנשים יכולים לקבל התליה או לקבל אישור בסופו של דבר.

יובל דאדון: גם במקרה שצוין כאן, וכפי שאמר היושב-ראש, נושא של אי ספיקת לב, בסופו של דבר הכול מתמקד לקריטריונים ברורים מאוד.

יובל דאדון: ברגע שיש לך דרגה רפואית 1 עם אינג'קשן פרקשן מעל 35, האדם מבחינת אותו פרמטר כשיר לנהיגה, נקודה.

יובל דאדון: לא צריך לדחות את זה, לא צריך להעביר ממקום למקום.

יובל דאדון: אלה הדברים שגם עשינו בחודשיים האחרונים.

יובל דאדון: קודם כול הגדרנו נוהל שמסדיר בצורה ברורה מאוד מה המצבים הרפואיים שמחייבים התליה רפואית בגלל הסיכון, בגלל הצורך שלנו לשמור על בריאות הציבור.

יובל דאדון: הווה אומר, כל השאר לא מהווים עילה.

יובל דאדון: אנשים לא יקבלו התליות.

יובל דאדון: צעד אחד קדימה בתהליך קבלת ההחלטות זה קביעת קריטריונים שיהיו ברורים מאוד, שיאפשרו לעשות גם הדרכות לאנשים הנוספים שיגיעו, אנחנו מדברים על רופאים חדשים, על אחיות, כדי שהדבר הזה בסופו של דבר יאפשר הכשרה של אנשים חדשים וגם שקיפות באופן קבלת ההחלטות.

יובל דאדון: אתם רואים בשקף הזה – זה מבצע חיסול תיקים שיצא לדרך ב-16 בפברואר, שבו אתם רואים את התיקים, איך הם היו לפני כן.

יובל דאדון: תוך שיתוף פעולה של צוות מסור מאוד שנמצא במרב"ד הייתה חשיבה ואימוץ של עבודות, כפי שעושים במינהל עסקים, כמו בכל עסק פרטי שמכבד את עצמו.

אורי מקלב: מה תאריך היעד שלכם לצמצום התורים?

יובל דאדון: אנחנו מדברים בשלושה החודשים הבאים על הורדה של 50% מן המקרים הללו.

יובל דאדון: מה שאתם רואים כאן, היה חשוב להראות את אותם תיקים, את אותם דברים.

אורי מקלב: יפה מאוד, זה מעודד.

יהודה דורון: מה לגבי אנשי המקצוע של הוועדות?

אורי מקלב: זה חיסול כליל של התיקים.

אורי מקלב: מה יעד ההמתנה שלכם?

אורי מקלב: חודש?

יובל דאדון: אני לא רוצה לומר מספרים שאני לא אוכל לעמוד מאחוריהם.

אורי מקלב: אבל צריך לקבוע יעד.

יובל דאדון: היעד שהיה ריאלי הוא לפחות לעשות את ההורדה הזאת.

יובל דאדון: התקווה היא שאנחנו נעשה הרבה יותר.

אורי מקלב: אז בעוד חודש וחצי?

ספי מנדלוביץ: יש לי הצעה: אנחנו נבוא לכאן בעוד שלושה חודשים.

ספי מנדלוביץ: קודם כול נסמן וי ונוכיח שירדנו ב-50% מן התיקים ואנחנו נציב יעד מאתגר חדש, ובהמשך נעמוד בו.

אורי מקלב: אני מקבל את זה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יובל דאדון: רק רציתי להתייחס לאחת השאלות שנשאלו.

יובל דאדון: בסופו של דבר גם כאשר מתקבלת החלטה על שלילה, השיקול עצמו מתועד באופן ברור מאוד בתיק הרפואי ומגיע לוועדה הרפואית.

יובל דאדון: העתק של הדברים האלה נשלח גם אל הנבדק.

יובל דאדון: אם יש מקרים שבהם זה לא קרה אנחנו נשמח לשמוע את הפרטים כדי לברר את הנקודה הזאת, כי בסופו של דבר, כמו כולכם, אנחנו כולנו רואים את טובת האזרח.

אורי מקלב: הגיע לכאן שמעון רחמים.

אורי מקלב: אתה יודע על כמה זמן אנחנו מדברים.

אוריין דוידוביץ: תודה על זכות הדיבור.

אוריין דוידוביץ: אני נציגה של ארגון לי"ן – למען ילדים נכים.

אוריין דוידוביץ: אני עצמי אימא לילדה בת ארבע עם שיתוק מוחין.

אוריין דוידוביץ: באתי לכאן להציג את הילדים המוסעים.

אוריין דוידוביץ: דיברתם הרבה על הנהגים עצמם אבל לא עלה כל כך העניין של המוסעים, שזה הילדים ואנשים שהם סיעודיים.

אוריין דוידוביץ: קודם כול – דיברתם על ההמתנה אז אני לא אלאה אתכם יותר מדי בפרטים כי אתם יודעים כבר את עניין ההמתנה המרובה.

אוריין דוידוביץ: אני רוצה לדבר על היחס.

אוריין דוידוביץ: הורים מגיעים לוועדות ומקבלים יחס משפיל.

אוריין דוידוביץ: מתייחסים אליהם כאילו הם באו לגנוב ולא כאילו הם באו לבקש את הזכות שלהם.

אוריין דוידוביץ: דבר נוסף הוא נושא המשקל.

אוריין דוידוביץ: היום אם תסתכלו על עקומות של ילדים, ילדים עם שיתוק מוחין, נכויות מוטוריות ותסמונות נדירות הם ילדים שנמצאים לרוב בתת-משקל.

אוריין דוידוביץ: כרגע המכון טוען שילדים ששוקלים מתחת ל-15 קילוגרם לא זכאים לרכב עם מעלון ואביזרים מיוחדים כי לטענתם לפי התקן האמריקאי ילדים כאלה צריכים לשבת בכיסא בטיחות.

אורי מקלב: האמריקאי או הקנדי?

אורי מקלב: לפי תקן קנדי, לא אמריקאי.

אוריין דוידוביץ: לפי תקן קנדי.

אוריין דוידוביץ: קודם כול, מתעלמים מן העובדה שילד נכה הוא לא ילד רגיל.

אוריין דוידוביץ: ילד נכה לא יכול לשבת בכיסא בטיחות מבחינה בריאותית.

אוריין דוידוביץ: אנחנו מביאים מסמכים רפואיים של הילד, ילדים שעברו ניתוחים צריכים לשבת עם תמיכת ראש, צריכים לשבת בפיסוק.

אוריין דוידוביץ: כיסא בטיחות לא נותן להם את הדבר הזה.

אוריין דוידוביץ: דבר נוסף, איך הגיוני שמשרד החינוך את אותם ילדים שהמכון לא מאשר להם כן שולח בהסעות מונגשות אם אתם טוענים שזה מסוכן לילד?

אורי מקלב: נכון, זאת שאלה מצוינת.

אוריין דוידוביץ: לא מאשרים לנו את הכיסאות האלה.

אוריין דוידוביץ: אומרים: קחו כיסא בטיחות עם תמיכות.

אוריין דוידוביץ: איך אני אמורה להעלות את העגלה?

אוריין דוידוביץ: אתם מספקים לנו אביזרים שיקומיים אבל אתם לא נותנים לנו דרך לנייד את הילדים שלנו.

אוריין דוידוביץ: אדם נורמטיבי, הורה לא יכול להרים עגלות ששוקלות משקל כל כך כבד.

אוריין דוידוביץ: אני יכולה להעיד על עצמי שאני הייתי בהיריון והייתי צריכה להרים את הילדה שלי, שהיא ילדה שלא מסוגלת לשבת, להרים אותה לרכב, להכניס אותה אל תוך הרכב.

אוריין דוידוביץ: לא הצלחתי לעשות את זה.

אורי מקלב: גברת דוידוביץ, אני רואה שד"ר מנדלוביץ רושם את הדברים.

אורי מקלב: הדברים נשמעו והם כואבים.

אוריין דוידוביץ: יש לי בקשה אחרונה.

אוריין דוידוביץ: בבקשה, בוועדות לא מסתכלים על ההורים.

אוריין דוידוביץ: אנחנו גם חלק.

אוריין דוידוביץ: אנחנו המטפלים העיקריים של הילדים.

אוריין דוידוביץ: תקשיבו לנו, תסתכלו על המסמכים הרפואיים שהבאנו ותתייחסו גם אלינו ולבעיות הבריאותיות שיכולות להיגרם לנו כאשר אנחנו מרימים את הילדים האלה.

אורי מקלב: הדברים חשובים מאוד.

אורי מקלב: תודה.

דני קרוק: אני מעמותת מיוחדים.

אורי מקלב: ראינו את המסמך ששלחתם, מסמך מורחב מאוד.

אורי מקלב: אם אפשר להגיד את זה במשפט.

דני קרוק: אנסה קודם כול להגדיר.

דני קרוק: נגישות – אנחנו מדברים על משרד הבריאות.

דני קרוק: המרב"ד קיים בתל אביב ובחיפה, וזה לא הגיוני.

דני קרוק: אנחנו כבר במאה ה-21, אמורה להיות נגישות לכל הארץ, לפחות בערים הגדולות.

דני קרוק: אנחנו מדברים על כך שיש את נושא המשקל, כפי שאמרה הגברת הקודמת, של ילדים, שהעגלה יותר כבדה, משרד הבריאות מאשר עגלה כבדה.

אורי מקלב: ד"ר מנדלוביץ, יש לכם בעניין הזה תוכניות לפריסה רחבה יותר בארץ?

אורי מקלב: יש לכם גם בזה יעדים?

ינון אזולאי: עכשיו בוועדת המכרזים במשרד הבריאות דנים בבקשה להרחיב את הפיזור הגיאוגרפי לעוד ערים.

אורי מקלב: בבאר שבע זה קיים או לא קיים?

אורי מקלב: בפרסומים שונים כתוב שיש בבאר שבע.

דני קרוק: בבאר שבע קיים ספק, קיים גם בתל אביב עוד אחד, בעצם בתל אביב יש שני אתרים, ובחיפה, ואנחנו רוצים להרחיב את הפיזור לעוד אתרים.

דני קרוק: אנחנו מדברים על הורים שמרגישים מושפלים בוועדות.

דני קרוק: נקבעים רכבים שבהם הילדים יושבים מאחור כמו שק תפוח אדמה.

דני קרוק: אנחנו מדברים על מקרים קשים מאוד, על ילדים שלא מקבלים את מה שצריך.

דני קרוק: אציג לכם דוגמה פשוטה: היום הורה שהילד שלו קיבל כיסא גלגלים חשמלי לא זכאי לממיר מתח.

דני קרוק: מה קורה אם הילד שכח להטעין את כיסא הגלגלים שלו?

דני קרוק: אנחנו חושבים שצריך להיות ממיר מתח גם לילדים עם כיסא גלגלים חשמלי.

דני קרוק: אנחנו מדברים על כך שהורים זקוקים לכיסא מלווה.

דני קרוק: הוא לא מאושר בוועדות.

דני קרוק: אנחנו רואים את זה הרבה פעמים בזמן האחרון.

דני קרוק: אביזר בטיחות שחסר.

אורי מקלב: אנחנו לא נוכל להיכנס לכל הפרטים.

אורי מקלב: הגשתם מסמך.

אורי מקלב: אני מציע, אם זה יספק אותך, שד"ר ספי מנדלוביץ וד"ר יובל דאדון יעברו על המסמך.

אורי מקלב: אני מקווה שתסתפק בזה.

אורי מקלב: אתה נוגע בפרטים: סוג הרכב, אם פיאט מתאים או לא מתאים, אם יש מזגן או אין מזגן, אתה מדבר על מסמכים רפואיים מעודכנים.

אורי מקלב: אני מציע, וזה יהא שכרנו, שהם יעברו על המסמך שלך בפירוט.

אורי מקלב: אני חושב שהם ישכילו מאוד.

אורי מקלב: היה שווה המאמץ שתגיע לכאן.

נעמי מורביה: תודה רבה שסוף-סוף נתת לי את רשות הדיבור.

נעמי מורביה: אני רוצה להביא דוגמה של התאמת רכבים.

נעמי מורביה: המכון הרפואי לוקח לעצמו את החופש להחליט עבור הנכה בפטרונות, שאני לא מבינה את מקורה, לאיזה סוג רכב הוא ייכנס.

נעמי מורביה: גם אם זה רכב קטן, לא מתאים, והנכה מביא את כל ההוכחות וסרטון ומידות.

נעמי מורביה: זה פשוט לא ייאמן.

נעמי מורביה: אני מטפלת כרגע במקרה, אני חייבת לספר לכם עליו: שנתיים האיש הזה לא מצליח להחליף את הרכב שלו כי במכון הרפואי החליטו שבמקום הספרינטר 316 שיש לו הוא יקבל וינו 214.

נעמי מורביה: הבאנו סרטון שמנסים להכניס אותו בחברת אבזור, העלו אותו לרכב כזה, ורואים שההגה נמוך יותר מהברכיים שלו.

נעמי מורביה: אמרו לו: לא, אתה תיקח את הרכב הזה.

נעמי מורביה: והבן אדם שנתיים ממתין.

נעמי מורביה: בכל פעם מזמינים אותו, היועץ הטכני רון.

נעמי מורביה: זה פשוט לא יאומן.

נעמי מורביה: שנתיים הוא לא יכול להחליף את הרכב.

נעמי מורביה: עכשיו אני רוצה לדבר על סוכרת.

נעמי מורביה: לאדם יש C1A טיפה גבוה מכיוון שהוא עבר סרטן, עבר טיפולים ביולוגיים, עבר כימותרפיה.

נעמי מורביה: כשהורידו לו גידול בגודל של 9 קילוגרם קצת גירדו לו את הלבלב, אז ה-C1A שלו לפעמים קצת לא במקום.

נעמי מורביה: הוא מביא אישורים מן הרופא פעם אחר פעם, שולח את האישורים האלה למכון.

נעמי מורביה: אחרי שלושה-ארבעה חודשים המכון שולח לו מכתב: נא להביא אישור מרופא.

נעמי מורביה: הוא מביא אישור מן הרופא.

נעמי מורביה: אחרי ארבעה–חמישה חודשים מבקשים עוד משהו.

נעמי מורביה: כל פנייה כזו עולה 680 שקל.

נעמי מורביה: למה הוא צריך לשלם 680 שקל מחדש בכל פעם?

נעמי מורביה: הוא הביא אישור מן הרופא.

נעמי מורביה: מה עוד?

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: נעמי, אלה נושאים רפואיים.

אורי מקלב: נצטרך גם בדבר הזה לחשוב איך אנחנו מטפלים.

אורי מקלב: בנושא הרפואי הפער בין מה שאנחנו חושבים לבין מה שהמכון חושב, צריך לבדוק את זה.

אורי מקלב: גם לאנשים יש זכות להגיד דברים מקצועיים, למה אתם דורשים כך ולמה אנחנו דורשים אחרת.

אורי מקלב: בנושא המקצועי, שאמרת שתבחן אותו – צריך לקחת רופאים ולעשות בזה רביזיה ורפורמה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: מן האגודה לזכויות האזרח, עודד פלר, דקה לרשותך.

אורי מקלב: הוא לא נוכח.

אייל מלמן: אני רוצה להגיד שני משפטים.

אורי מקלב: מה שלא אמר חברך.

אייל מלמן: זה מופנה בעיקר למשרד הבריאות.

אייל מלמן: היה מנהל השיקום הקודם, לפני ירון סחר, הוא כבר הבין, וגם קודמו, שיש בעיה בתהליכים.

אייל מלמן: כל הבעיות הטכניות שמעלים פה הן בעיות שבסך הכול לגבי רבות מהן אפשר ליצור איזו תורה, איזה סדר וארגון בתהליכים כדי לקצר את התורים.

אייל מלמן: הוקמה ועדה בין-משרדית, ששותפים בה גם משרד התחבורה, גם הביטוח הלאומי, גם משרד הבריאות, גם החברות המאבזרות וגם המעבדות הבודקות.

אייל מלמן: הוקמה ועדה במינוי בצורה הכי מסודרת בעולם.

אייל מלמן: היא הקימה תורה שלמה כדי שמשרד הבריאות והמכון הרפואי יעבדו לפיה, וגם הביטוח הלאומי.

אייל מלמן: זה עשה הרבה קיצורי דרך, הרבה מאוד דברים שהיה צריך לעשות בצורה הכי נכונה בעולם.

אורי מקלב: אבל לא פועלים עכשיו לפי זה.

אייל מלמן: היום החליט מי שהחליט במשרד הבריאות לפתוח את האירוע הזה מחדש ועוד פעם לעשות את כל התהליך, אחרי שישבו כל הנציגים.

אייל מלמן: הביטוח הלאומי הציב שם נציגה מטעמו שלמדה את הנושא הזה במשך כמעט שנתיים, התמקצעה בו, הבינה אותו, והיום עברה מתפקידה לתפקיד אחר ואין מי שיאכוף את התהליך מבחינת הביטוח הלאומי כדי שימשיכו לעבוד לפי אותה תורה.

אורי מקלב: נבקש גם בעניין הזה תשובה.

אליהו בן מויאל: אני סמנכ"ל עמותת מיוחדים.

אליהו בן מויאל: אדוני קיבל את המכתב של עמותת מיוחדים וראה מה הנושא שאנחנו מתמקדים בו.

אליהו בן מויאל: לא ארחיב.

אליהו בן מויאל: אנחנו נמצאים במדינה נאורה ואנחנו מסתמכים על כך שהמדינה נותנת לנו את מה שראוי לתת באמת, אם זה בנושא המרב"ד, שהוא משפיל בצורה חמורה ביותר.

אליהו בן מויאל: לא ייתכן שקיימת ועדת ניידות שקובעת את הממצאים שלה ואת הקריטריונים עבור כל ילד וילד או כל נכה וכאשר מגיעים לוועדת גודל רכב זה משתנה ומסתכלים עליך כעל מי שמחזר על הפתחים.

אליהו בן מויאל: לא יכול להיות דבר כזה.

אורי מקלב: אתה צודק.

אליהו בן מויאל: אני מקצר, אדוני, לא ארחיב.

אליהו בן מויאל: אני רק מצפה שאדוני ייתן איזו דחיפה, שכל הארגונים עם משרד הבריאות יישבו ביחד ויגבשו תוכנית עבודה משותפת כדי לקדם את המטרה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: הדובר האחרון, ממש בחצי דקה, רובי ברדוגו אלבראנס מלשכת עורכי הדין, בזום.

אורי מקלב: הוא לא נמצא.

אורי מקלב: אני מתכבד לסכם את הדיון.

אורי מקלב: ראשית, תם ולא נשלם.

אורי מקלב: נגענו בדברים.

אורי מקלב: הצפנו אותם במסגרת דיון מהיר, וזה בשבוע האחרון של המושב ואנחנו גם צריכים להגיש החלטות למליאת הכנסת.

אורי מקלב: אנחנו נצטרך להרחיב.

אורי מקלב: אדוני יושב-ראש הוועדה, אנחנו רק נגענו בנקודות.

אורי מקלב: יש הרבה מה לעשות בעניין.

אורי מקלב: כל נושא שהעלו פה אפשר להרחיב עליו.

אורי מקלב: מצד אחד אנחנו רואים פה את תחילתו של תהליך במשרד הבריאות, שנראה לנו שיכול באמת לשפר את המצב.

אורי מקלב: יש הרבה עבודה לעשות ברפורמות באופן כללי – איך צריכה להיות התפיסה.

אורי מקלב: לא רק לשפר את השירות הניתן היום אלא לשנות את התפיסה לגבי נושאים רבים, לגבי מחלות, לגבי אוכלוסיות שנדרשות לקבל את השירות.

אורי מקלב: חשוב שמשרד התחבורה יהיה שותף הרבה יותר פעיל בדיונים.

אורי מקלב: בסופו של דבר הוא הקליינט, הוא מייצג את הקליינטים שלכם.

אורי מקלב: לגבי נהגים ציבוריים, אדוני יושב-ראש הוועדה, גם שם אנחנו מקווים שתוך חודש או חודש וחצי, כפי שאמר אפי רוזן, שבישר לנו שהוא עוזב, אז קודם כול נאחל לך הצלחה, אנחנו מודים לך על מה שפעלת רבות, על השינויים הרבים, אבל אל תלך לפני שתראה שאתה מעלה את זה על המסלול הנכון.

אורי מקלב: אמרתי בתחילת דבריי, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני חושב שהשירות הגרוע ביותר שתושבי מדינת ישראל זוכים בו לצערנו הוא בנושא המרב"ד.

אורי מקלב: יש בירוקרטיה בהרבה דברים אבל אופן כל כך פוגעני וכל כך קשה – יש לזה השלכות גם על נהיגה, השלכות נפשיות על השיקום, על הרבה מאוד דברים בכל הסביבה.

אורי מקלב: מודה ועוזב ירוחם, כשהמשרדים מודים בכך שצריך שינוי.

אורי מקלב: אני מקווה מאוד שזה ישתנה.

אורי מקלב: לצורך הפרוטוקול, אני מצרף פה את ההחלטה של הוועדה, שהוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לדווח לך בכתב בתוך שלושה חודשים על יישום מבצע חיסול תיקים וצמצום מספר התיקים הממתינים לטיפול במרב"ד.

אורי מקלב: בנוסף מתבקש המשרד לדווח על יעד ההמתנה שקבע לטיפול בפניות למכון, וממליצה כי היעד שיוצב יהיה כחודש עד חודש וחצי.

אורי מקלב: כפי שאמרת, אנו ממליצים שתבואו לכאן בעוד שלושה חודשים ותדווחו על ה-50% הנותרים.

אורי מקלב: הוועדה רואה חשיבות רבה בהרחבת השקיפות של עבודת המכון, לרבות פרסום החלטות ועדה מנומקות.

אורי מקלב: הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להעביר אליה נתונים על שיעור התיקים שעברו בוועדת ערר, כמה אושרו וכמה לא אושרו ומאילו נימוקים.

אורי מקלב: הוועדה סבורה כי יש להרחיב את הפיזור הגיאוגרפי של שירותי המרב"ד.

אורי מקלב: שמענו ונקווה שזה יהיה גם באופן מעשי ומהיר.

אורי מקלב: הוועדה מבקשת מן הממ"מ לערוך עבורה סקירה משווה, כיצד מטופל הנושא הזה בעולם, ובעיקר באירופה ובארצות הברית.

אורי מקלב: הוועדה תקיים ישיבת מעקב לאחר קבלת התייחסות ממשרד הבריאות.

אורי מקלב: הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להעביר לוועדה ולפונים התייחסות לניירות עמדה שהוגשו לוועדה לקראת ישיבה זו.

אורי מקלב: הייתה הרבה תכונה בקרב אלה שבאו לכאן ואלה שלא הגיעו לכאן והם שלחו מסמכים לוועדה הזאת.

אורי מקלב: בגלל קוצר הזמן אנחנו נעביר לכם את זה ונבקש התייחסות.

אורי מקלב: תודה רבה לכולם.

אורי מקלב: יום טוב.

אורי מקלב: הישיבה נעולה.