ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 106, 2022-02-28 09:00

מופיד מרעי: בוקר טוב לכולם.

מופיד מרעי: אנחנו ב-28.2.2022, כ"ז באדר א' התשפ"ב, השעה תשע בדיוק.

מופיד מרעי: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה להיום בהצעה לדיון מהיר בנושא קריסת הלשכות הפרטיות בענף הסיעוד והצורך במתן מענה תקציבי מיידי לפעילות שלהן.

מופיד מרעי: מי שיזם את ההצעה זה אני ביחד עם חברתי חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

מופיד מרעי: הנושא של הלשכות הסיעודיות היום מתרכז בעיקר בעמותת אחיעוז שמאגדת למעשה כ-55% מכלל הלשכות הפרטיות בענף הסיעוד ושמעניקה לכ-75% מכלל המטופלים והסיעודיים בעלי היתר העסקה עובד זר, כלומר עובדים מה שנקרא מאושרים לסיעוד עם היתר שעברו את כל התהליך, והעמותה והארגון בפני סגירה ממשית בגלל הבעיה התקציבית שלהם.

מופיד מרעי: הלשכות הפרטיות נושאות מכוח החוק בתפקיד לאתר ולגייס את העובדים הזרים למטופלים הסיעודיים ולסייע למטופל בהליך ההשתלבות וההשמה שלה והליווי של המטופל והעובד במהלך התקופה בה המטופל והעובד הזר, אחד שמקבל את הזכויות שלו ואחד שבאמת בסופו של דבר מקבל את הסעד שהעובד הזר מעניק לו.

מופיד מרעי: אני רוצה ככה באמירה רחבה, ואחר כך אנחנו ניכנס לעומק הדברים, לעובי הקורה, כל הסוגיה הזאת תפסה כותרות כי בסופו של דבר יש לנו מטופלים וצריך להתאים את המטופל.

מופיד מרעי: לא רק להביא את המטופל, צריך להתאים את המטפל למטופל, כי צריך להביא את ההכשרה שלו ולהכין אותו לפעמים בארץ היעד שלו, אם זה בסרילנקה, בפיליפינים ובכל המקומות, כדי להביא אותו מתאים לעשייה ולתפקיד שלו ולטיפול.

מופיד מרעי: הנושא הזה עלה, בא לפתחי, אנחנו דרשנו לקיים דיון, אנחנו נשמע בדיון הזה, נרחיב כמובן, אני יכול להקריא את הכול, אבל שווה לשמוע מהחברות או מהלשכות את הפירוט, אנחנו נשמע אחרי זה את משרד הכלכלה, את רשות האוכלוסין, חלקם נמצאים איתנו פיזית, חלקם נמצאים איתנו בזום, ובסופו של דבר אנחנו רוצים להגיע להתקדמות בנושא הזה, אסור שהלשכות יקרסו.

מופיד מרעי: מפה אנחנו מתחילים את הדיון.

מופיד מרעי: בבקשה, עמותת אחיעוז.

מופיד מרעי: מי שידבר שיציג עצמו, שם ושם משפחה מלא, לפרוטוקול, יציג את הדברים ואנחנו קשובים לכם.

מופיד מרעי: בבקשה.

יריב לוין: קודם כל תודה רבה על ההזדמנות ועל ההירתמות למשימה הכל כך חשובה.

יריב לוין: שמי יריב שוריאן, אני בעלים של תאגיד, או לשכה פרטית, לעובדים זרים לסיעוד, בכובע השני שלי אני יושב ראש עמותת אחיעוז.

יריב לוין: אני אתן קצת רקע כללי לכל מי שלא כל כך מכיר את הנפשות הפועלות.

יריב לוין: במדינת ישראל, על מנת לקבל עובד זר, הוסמך גוף מסוים שנקרא לשכה פרטית מכוח חוק שירות התעסוקה לטפל בכל מה שקשור וכרוך בהעסקת או בגיוס עובד זר.

יריב לוין: סך הכול במדינת ישראל יש 97 לשכות.

יריב לוין: בשנת 2008 נוצרה הרפורמה, טרם הרפורמה היו 457 לשכות, נכון להיום יש סך הכול 97 לשכות.

יריב לוין: סך כל הלשכות, לא רק עמותת אחיעוז, נותנות טיפול ל-57,000 מטופלים סיעודיים.

יריב לוין: כשאני מדבר על מטופלים סיעודיים זה מדן ועד אילת, בצפון, בכל מגזר, אם זה במגזר היהודי, יהודי חרדי, אם זה במגזר הערבי, המגזר הדרוזי, המגזר הצ'רקסי, ותתפלאו, גם בדואים ואפילו הכושים העבריים בדימונה, גם הם צורכים את השירות.

מופיד מרעי: אתה אומר 57,000 מתוך כמה?

יריב לוין: אנחנו, עמותת אחיעוז, מי שמאוגד בעמותת אחיעוז נותן סדר גודל בסביבות 45,000-43,000 מטופלים שיש להם עובדים זרים.

יריב לוין: בעמותת אחיעוז יש לשכות קטנות, בינוניות וגדולות, בסך הכול מי שחבר בעמותת אחיעוז - - -

מופיד מרעי: יש לכם אינדיקציה, או שנקבל מהממ"מ או ממשרד הכלכלה, כמה נזקקים, כמה מטופלים יש לנו?

יריב לוין: סך הכול, מה שאני יודע, נכון לרגע זה, סדר גודל של 57,000 מטופלים סיעודיים שמפוזרים בכל הארץ שמקבלים שירות מ-97 לשכות שפזורות גם כן בכל הארץ.

יריב לוין: לי לדוגמה יש סניף בפתח תקווה, סניף בתל אביב ויש לי גם סניף באשקלון.

מופיד מרעי: ברור לי, רציתי לכמת את הטיפול שלכם מתוך הסך הכול הכללי.

יריב לוין: אנחנו נותנים טיפול לכל חתך הגילאים, מגיל אפס, שזה ילדים ותינוקות עם צרכים מיוחדים, ועד גיל 120.

יריב לוין: לא מזמן נפטרה אצלי בלשכה מטופלת בת 108.

יריב לוין: ביום שאחרי התווסף לקוח ללשכה, ילד בגיל שבעה חודשים, ילד עם מחלה אוטואימונית שהיינו צריכים לדאוג לו למטפלת.

יריב לוין: הלשכות הפרטיות הוסמכו על ידי רשות ההגירה/מדינת ישראל ואנחנו עובדים תחת נוהל.

יריב לוין: אנחנו נמצאים בחזית ובפרונט של כל העשייה.

יריב לוין: אני יכול לספר על עצמי, יש ימים, ובמיוחד בקורונה זה בא לידי ביטוי, שעבדנו גם 16 ו-17 שעות, עבדנו בכוח אדם מצומצם.

יריב לוין: מה לעשות, גם הקורונה הטילה את אימתה עלינו כחברה עסקית, חלק מהצוות יצא לחל"ת, החלק ההכרחי בצוות העובדים של הלשכה היה חייב להישאר ולעמוד איתן מול כל התהפוכות.

יריב לוין: אני אתן רק דוגמה לשיחת טלפון שבחלק מהמקרים היינו מקבלים בשבע בבוקר של מטפל, ולא משנה מאיזה לאום, זה יכול להיות פעם מזרח אירופאי ופעם אסיאתי, בשפה כזו או אחרת, שהוא נמצא בלחץ אטומי, למה?

יריב לוין: הוא לא יצא כבר קרוב לשבועיים מביתו של המטופל.

יריב לוין: אני מדבר איתכם על ימי הקורונה, אף אחד מבני המשפחה לא בא לטפל משום שיקולים הגיוניים של פחד להידבקות, להדביק, להידבק וכל מה שקשור.

יריב לוין: מי שעמד בפרונט ותחזק את כל המטופלים האלה הם הלשכות הפרטיות.

יריב לוין: אני יכול להעיד ולהצדיע באמת לכל הלשכות שעשו עבודה ימים כלילות בכל חבל ארץ, בכל מגזר, ודאגו שאותם מטופלים לא יופקרו ויישארו לבד ללא מענה.

יריב לוין: תנסו רק לשוות בעיני רוחכם עובד זר שמחליט לעשות דין לעצמו ולעזוב את המטופל הסיעודי, ולא משנה, שוב, באיזה חבל ארץ, כי הוא לחוץ נפשית, ואם אתה כתאגיד או כלשכה לא הצלחת, אתה או העובדים הסוציאליים, כוח הצוות המקצועי שלנו זה בעיקר עובדים סוציאליים, לא הצלחת להרגיע את אותו עובד או את אותו מעסיק ולמצוא לו את הפתרונות נכון לרגע זה גם טלפונית אותו מטופל יישאר בלילה לבד.

מופיד מרעי: הסכם השכר בסוף, כלומר הסכם ההתקשרות, שזה כולל שכר, הוא נעשה בין המטופל לבין העובד, נכון?

יריב לוין: יש כמה הסכמים, יש הסכם בין המטופל עצמו או בני המשפחה שלו, לא תמיד המטופל יכול לשאת בעול המשפטי מול הלשכה הפרטית.

מופיד מרעי: או האפוטרופוס שלו, לא משנה.

מופיד מרעי: בסופו של דבר אתה אומר שההסכם נעשה ביניהם.

יריב לוין: יש שני סוגי הסכמים.

יריב לוין: אני מחויב למטופל ולעובד מצד אחד ומצד שני משום שיש מערכת יחסי עובד-מעביד בין המטופל לבין המטפל יש ביניהם גם כן הסכם עבודה.

יריב לוין: לפי רוח החוק הישראלית, עם כל מה שקשור וכרוך.

מופיד מרעי: יפה, אז ברגע שיש הסכם עבודה בין המטופל לבין המטפל אתם למעשה הארגון הפכתם להיות, כל הלשכות או כל החברות שמתעסקות עם העובדים הסיעודיים, אתם בסופו של דבר מין ארגון גג לחזק את הקשר בין ה - - -

יריב לוין: לשמר, לחזק, לתחזק, לפתור משברים, לבצע החלפות.

מופיד מרעי: לחזק את הקשר בין המטופל לעובד הזר שלו.

יריב לוין: נכון, אדוני.

מופיד מרעי: כשאתה אומר שעובד זר יכול לעזוב את המטופל וללכת, כי יש לו בעיות נפשיות, בסופו של דבר הוא הפר את ההסכם בינו לבין המעסיק.

יריב לוין: אני אסביר.

יריב לוין: הרי לא כל דבר אנחנו מקטלגים, אני לא רופא פסיכיאטר על מנת - - -

מופיד מרעי: לא, אתה הבאת הדוגמה.

יריב לוין: אז אני אסביר את הסיטואציה.

יריב לוין: כשעובד נכנס ללחץ כי אין לו ונטילציה, כי שבועיים הוא לא יצא מבית המטופל, כי אף בן משפחה לא בא לבקר ובדרך כלל כשבני המשפחה באים לבקר הם נותנים גם ונטילציה לעובד, זו לפחות ההנחיה שאנחנו נותנים, תנסה רגע לחשוב שחודש עובד לא יצא, הוא היה סגור, אלה שהיו לדוגמה בדיורים מוגנים, ההנהלה לדוגמה לא נתנה להם אפשרות לצאת מהחדרים, תחשוב איזה סיר לחץ כשאתה נמצא עם אדם שהוא תשוש נפש.

יריב לוין: ואני יכול לתת דוגמה על עצמי, על אבא שלי ז"ל, שנפטר לפני מספר חודשים והיה לו שש שנים מטפל סיעודי.

מופיד מרעי: ברור לי, בוא נתקדם לבעיות באמת המרכזיות הכואבות, הדברים ברורים.

יריב לוין: חשוב לי לומר, עם כל הכבוד שהוועדה הזו התכנסה על מנת לדון בבעיות של הלשכות הפרטיות, בגדול אני באתי פה לזעוק את המצוקה שהולכת להיווצר במידה שלשכות פרטיות לא יהיו קיימות ו-57,000 או 60,000 מטופלים יהיו ללא השגחה, ללא פיקוח, ללא כתובת לאן לפנות.

מופיד מרעי: מה הסיכוי שזה יקרה מאחת עד עשר?

יריב לוין: זה אני חושב שצריך להפנות למשרדי הממשלה, זה בידיים שלהם.

מופיד מרעי: אנחנו פה בשביל זה, בשביל שזה לא יקרה.

יריב לוין: אנחנו כבר קרוב לארבע שנים נמצאים עם משרדי הממשלה המגוונים, אם זה רשות ההגירה והאוכלוסין, אם משרד הכלכלה, בדין ודברים לגבי התקציב.

יריב לוין: הגענו איתם אפילו לבית המשפט ושם חייב אותם השופט לבנות בדיקה כלכלית ואכן זה מה שנעשה.

יריב לוין: הבדיקה הכלכלית שבוצעה על ידי חברת עדליא, היא נשכרה על ידי משרד הכלכלה, שמה מסקנות על השולחן.

יריב לוין: רוב המסקנות עושות המון שכל בתקציב החסר של הלשכות הפרטיות ומצביעות ואומרות שמישהו צריך להתעורר ולהרים את הכפפה ולדאוג לתקצב את הלשכות הפרטיות.

מופיד מרעי: בקיצור אתה אומר שזה בחצר של משרד הכלכלה כרגע?

יריב לוין: כרגע בכל מה שקשור לתשלום של העובד הזר, זה נמצא בסמכות של משרד הכלכלה וחברתי פה ממשרד הכלכלה, גב' מאיה, תאשר ותאמר איפה זה נמצא כרגע.

מופיד מרעי: אז אתה אומר שהתקנה הזאת הייתה, מתי היא הסתיימה?

יריב לוין: במרץ 2018.

יריב לוין: היא התחילה בפברואר 2017, כמדומני, או מרץ 2017 והסתיימה.

מופיד מרעי: ומאז אנחנו עובדים ללא תקנה, מה שנקרא.

יריב לוין: נכון.

מופיד מרעי: שלא יבינו אותי לא נכון כשאני אומר שאנחנו עובדים ללא תקנה, ללא תקנה של משרד הכלכלה.

מופיד מרעי: תקנה אישית יש לכל אחד.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: התחלפו ממשלות, ממשלות קמו, ממשלות נפלו.

יריב לוין: אתה יודע, תמיד אפשר למצוא סיבות מקלות, אבל בשורה התחתונה הלשכות הפרטיות נשארו ללא מענה תקציבי בכל מה שקשור לתשלומים מהעובד הזר.

יריב לוין: אני רוצה לחדד ולומר, בהינתן ומחר אין לשכות פרטיות, אין מי שינהל את התחום הזה, משום קריסה כלכלית כזו או אחרת, האופציה הבאה הקיימת בגדול, לצערי, זה להכניס את אותם מטופלים למוסדות, לבתי אבות וכאלה.

יריב לוין: קצרה היריעה מלהכיל כמה זה אמור לעלות למדינה.

יריב לוין: אני לא איש גדול במספרים, אבל אני יכול להגיד לך, בתחשיב קל שעשינו, אם לקחנו את הקוד שעולה היום לכל מטופל סיעודי שנכנס לבית אבות, סדר גודל של בין 12,000 ל-14,000 שקלים, ובחישוב גס על 57,000 מטופלים סיעודיים שלא יזכו כנראה לשירות של מטפל זר, מדובר ב-500 מיליון שקל, קצת פחות, 490, הגזמתי אולי, 490 מיליון שקל לחודש.

יריב לוין: זה לעומת החלופה שבמידה שיתקצבו את מה שצריך לתקצב כדי לשמור את הלשכות עם הראש מחוץ למים, כמו שאומרים, חפצות חיים, מדובר על כמה מיליונים בודדים, כמה עשרות מיליונים בודדים, לא עובר את ה-20 מיליון שקל בחודש על מנת לתקצב את הלשכות, את המטופלים.

יריב לוין: זה לא משנה כרגע מה יהיה המקור התקציבי.

מופיד מרעי: אתה ישר עברת לסכומים שאתה צריך.

יריב לוין: זה כתוב.

מופיד מרעי: באותו הקשר יש לי שאלה, הרי בוצעה בדיקה, חברת עדליא עשתה בדיקה מעמיקה בנושא, איפה אתם בבדיקה?

מופיד מרעי: מה המסקנות?

מופיד מרעי: מתי זה קרה?

מופיד מרעי: כי מהמסקנות של הבדיקה אתה יכול להגיע אולי לדרישה.

מופיד מרעי: אתה הקדמת את הדרישה לפני שדיברת על המסקנות.

יריב לוין: אני יכול להגיד שאני הייתי בין אלה שנבדקו על ידי החברה, זאת אומרת ישב בחור מהחברה הכלכלית, בחור בשם דודי הרשקוביץ, שהוא כלכלן במקצוע, הוא ישב איתי יום שלם, מבוקר ועד ערב, ובדק ותחקר ושאל וקיבל נתונים לגבי מה זה לשכה פרטית.

יריב לוין: עולמה של לשכה פרטית מתחיל מאוד מוקדם בבוקר ומסתיים, במקרה הטוב, קרוב לחצות.

יריב לוין: כמו שאתם מבינים, מטופלים סיעודיים לא בוחלים בשעת מצוקה אם להרים טלפון ללשכה הפרטית או לא.

יריב לוין: המסקנות של החברה הכלכלית דיברו בעיקר על חלקו או התשלום שאמור העובד הזר לשאת על כתפיו, הם לא דיברו על כלל התקציב של הלשכות.

יריב לוין: חשוב מאוד להדגיש את זה.

מופיד מרעי: מתי הייתה הבדיקה?

יריב לוין: ב-2016.

מופיד מרעי: אנחנו כמה שנים אחרי.

יריב לוין: כן, רצנו כמה שנים קדימה.

יריב לוין: דרך אגב הסכומים שנקבעו שם לא הוצמדו לשום מדד כזה או אחר.

מופיד מרעי: מה הסכומים שנקבעו בזמנו?

יריב לוין: אני חושב שמאיה תדייק יותר ממני במספרים אחרי זה, מאיה ממשרד הכלכלה, היא יותר בקיאה ממני.

יריב לוין: אני יודע פחות או יותר, אבל אני לא רוצה חלילה לטעות ולו בשקל אחד.

מופיד מרעי: אוקיי, בדקה נוספת, יש עוד משהו?

מופיד מרעי: אתה נשאר איתנו, כן?

מופיד מרעי: עוד משהו שאתה רוצה להגיד ככה לסיכום?

יריב לוין: אולי לחברתי אילה יש משהו להוסיף כרגע?

קארין אלהרר: יש משהו להוסיף, בוודאי.

קארין אלהרר: שלום וברכה, שמי אילה אלהרר, אני נציגה בוועד אחיעוז, בעלת לשכה, בין הגדולות בארץ, ללשכה סניפים ברחבי הארץ, אנחנו נותנים שירות מהצפון לדרום כמובן ולא פשוט לנו, לא פשוט לנו בכלל.

קארין אלהרר: אני יכולה לספר שבתקופת השריפה הגדולה שהייתה בחיפה, כשהמטופלים שלנו הצפוניים היו בלחץ גדול וקשה היה להגיע אליהם היינו צריכים לעשות מבצע שלם כדי לצלצל או להגיע ולהרגיע ולסמן שאנחנו מפקחים ורואים.

קארין אלהרר: היינו צריכים להפעיל את לשכות הרווחה בעיר או בסביבה.

מופיד מרעי: שוב, על איזה שנים את מדברת?

קארין אלהרר: אני מדברת על השריפה הגדולה שהייתה בכרמל.

קארין אלהרר: אני מדברת גם על תקופת הקורונה.

קארין אלהרר: בתקופת הקורונה אנשים ישבו בבתים שלהם בבידוד, האנשים המבוגרים, בחלק הראשון, בשנת 2020, כשהם היו בבהלה גדולה מאוד, הילדים שלהם לא היו יכולים לטפל בהם או להגיע אליהם, זה הגיע למצבים שבהם משפחות היו מצלצלות אלינו ומבקשות, כי הילדים גרים רחוק, והם מבקשים מאיתנו לטפל במזון להורים שלהם, ואלה דברים שעשינו.

מופיד מרעי: שלא נדבר על מצב חירום בגלל מלחמה, 2006.

קארין אלהרר: גם.

קארין אלהרר: זה לא נגמר רק בטיפול באנשים עצמם, במטופלים עצמם, גם העובדים הזרים נזקקים לעזרה ובדרך הטבע כל סיפורי העזרה מגיעים תמיד שעה לפני כניסת שבת או בשבת עצמה.

קארין אלהרר: היה לנו מקרה של עובדת שנאלצה להיכנס לבידוד ב-2020, כשהקורונה עוד הייתה מאוד מאוד אגרסיבית, והיינו צריכים למצוא לה מקום להיות בו בבידוד ואחת העובדות הבכירות שלי הייתה צריכה לקחת אוכל ממקרר ביתה ולהביא לעובדת כדי שהיא תוכל להתקיים בימי הבידוד האלה.

קארין אלהרר: העבודה היא רוחבית, אין לנו שעות, יש לנו צוותים מעל 1,000 עובדי סגל שעושים במלאכה הזאת במסירות רבה.

קארין אלהרר: לא כל אדם יכול לעסוק בתחום הזה, זה תחום קשה, זה תחום מורכב, זה תחום שצריך בו, כמו שלפחות אני קוראת לזה, נשמה יתרה.

קארין אלהרר: זה לא פשוט לעסוק בתחום הזה ואספנו את עצמנו ותמיד הייתה איזה שהיא סיבה שבגינה הדברים היו צריכים להמתין.

קארין אלהרר: ב-2016 או 2015 הגשנו עתירה, דיברנו על הנושא של התקציב, בחלק מהלשכות היו ביקורים ובדיקות כלכליות כדי להבין, דוח עדליא יצא, הוא תורגם והותאם לדוח RIA ומכאן אנחנו נמצאים במקום שהערנו את ההערות שלנו, אנחנו בהמתנה אחרונה להערה אחת של רשות האוכלוסין וההגירה לעניין תחולה של הסיפור.

קארין אלהרר: פה אנחנו נמצאים.

קארין אלהרר: עברנו את ההמתנה ואת הקורונה וסיפרתי קודם לכן, ב-2017, כשאדון אלאלוף היה חבר כנסת והיה יושב ראש הוועדה, הוא אמר את זה אז, ב-2017, שימו לב כמה זמן עבר: צריך לסיים את הגיהינום של הלשכות.

קארין אלהרר: אז בבקשה, אנחנו כאן כדי לסיים את הגיהינום הזה של הלשכות.

קארין אלהרר: התקציב הוא תקציב לא גדול, אבל הוא משנה את היכולות שלנו.

מופיד מרעי: זו אמירה שאפשר להבין אותה לכמה כיוונים, אל תשתמשו באמירה הזאת.

קארין אלהרר: לא, אני לא פוחדת להשתמש באמירה הזאת, הוא התכוון וחתם על תקנות.

מופיד מרעי: לא, לסיים את הלשכות זה יכול להיות גם לסיים אותן, לחסל אותן.

יריב לוין: הגיהינום שעוברות הלשכות.

קארין אלהרר: לא, היו מחסלים אותנו עוד הרבה קודם.

קארין אלהרר: התכנית היא לא לחסל, הוא חתם על הוראת שעה, הוראת השעה התקיימה מ-2018.

מופיד מרעי: בשביל זה אני אומר שהמונח עצמו – לסיים את כל מה שקורה בתהליך שקורה עם הלשכות, אני מסכים איתך.

מופיד מרעי: תתכנסי לסיכום.

קארין אלהרר: הגענו לנקודה שבה אנחנו מבקשים שהתקנות יונחו על שולחן הוועדה.

קארין אלהרר: אנחנו עומדים בפני פגרה גדולה של הכנסת, אנחנו לא נוכל לעבור את ההמתנה הזאת, אנחנו מבקשים לקדם את זה עד מאוד כדי שנגיע למצב שנוכל להמשיך ולתת שירות כמו שצריך וכמו שמגיע ל-55,000 מטופלים על כל בני ביתם.

קארין אלהרר: אנחנו מגיעים למאות אלפי מטופלים, שימו לב למספרים האלה, זה לא עניין של מה בכך, וכל אחד מהם זה אבא ואמא שלנו.

מופיד מרעי: טוב, הקשבנו לכם.

מופיד מרעי: אתם ממשיכים להיות איתנו, תודה רבה.

מופיד מרעי: אנחנו נעבור לנציג של משרד הכלכלה.

מאיה מילר משי: אז תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה, יריב, על ההסבר המפורט לגבי הדוח של עדליא.

מאיה מילר משי: באמת, כמו שציין יריב, אכן הייתה בדיקה כלכלית שבוצעה על ידי עדליא.

מאיה מילר משי: ככלל מה שהבדיקה הזאת עשתה, היא בחנה לעומק את הפעילות של הלשכות ובדקה מה הלשכה עושה עבור העובד באופן שיאפשר להצדיק גבייה מסוימת ממנו.

מאיה מילר משי: כלומר אנחנו לא בדקנו את צד ההכנסות של הלשכות, לא בדקנו האם הן מגיעות לאיזה שהוא איזון, בדקנו מה הפעולות שהלשכה הפרטית מחויבת לבצע עבור העובד מכוח הנהלים של רשות האוכלוסין וההגירה וכמה בגין זה מוצדק שהיא תגבה מהעובד.

מאיה מילר משי: אז באמת המסקנות מהדוח, כמו שנאמר, היו שבסופו של דבר אפשר לחלק את פעילות הלשכה בגדול לשניים, שלב השמת העובד ושלב הטיפול השוטף בעובד ברגע שהוא נמצא בארץ.

מופיד מרעי: כשאת אומרת השמת העובד זה הכנתו הכשרתו, התאמתו והשמתו.

מאיה מילר משי: כן, בעצם כל השלב הזה מהרגע של הבאתו מחו"ל ועד השמתו אצל המעסיק.

מאיה מילר משי: אולי באמת שריי תוכל לדייק אותי אם יהיה צורך בהמשך מה בדיוק נאמר בנהלים של הרשות, אבל כעיקרון כתוצאה מזה אנחנו גם הגענו למסקנה שהגבייה בהתאם צריכה להיות של סכום חד פעמי בגין הליך ההשמה.

מאיה מילר משי: הסכום שאנחנו ממליצים עליו כרגע, אני מיד אגיד למה זה כרגע, זה 1,723 שקלים כולל מע"מ.

מופיד מרעי: זה מה שאתם ממליצים?

מאיה מילר משי: החד פעמי, כן.

יריב לוין: רק לעובדים שמגיעים מחו"ל כמובן.

מאיה מילר משי: עד סיומה של הוראת השעה ב-2018, שגם בהקשר הזה צריך לציין, אנחנו ניסינו להאריך את הוראת השעה, הגענו לכנסת ולצערנו היא לא הוארכה, עד לאותה נקודה הסכום היה חד פעמי בלבד, עמד על בערך 3,600 שקלים, לא היה סכום חודשי, רק סכום חד פעמי, ברגע שהעובד נכנס לארץ 3,600 שקל.

מאיה מילר משי: בדקנו בפרוטוקולים של הכנסת, זה נקבע פחות או יותר ככה, זה היה בערך שכר המינימום, בערך 1,000 דולר, וככה זה נקבע ועל כן עשינו בדיקה כלכלית שבאמת המטרה שלה לבחון כמה ראוי לגבות מהעובד בגין השירותים שהוא מקבל מהלשכה.

מאיה מילר משי: פרסמנו טיוטה מוקדמת של הדוח בנובמבר 2020, הסכום היה במקור יותר נמוך, הוא עמד על 1,500 שקלים ו-70 שקלים בחודש, קיבלנו הערות, גם של אחיעוז וגם של 'קו לעובד', העלינו אותו כתוצאה מההערות, כי הטמענו אותן, ל-1,723 חד פעמי.

מופיד מרעי: שזה צריך להיכנס לתקנה, כרגע זה לא שם.

מאיה מילר משי: נכון, זה ההמלצות של הדוח שצריך להתקין בתקנה.

מאיה מילר משי: ו-81 שקלים חודשיים בנוסף ל-1,700 חד פעמי.

מופיד מרעי: ומתי התקנות האלה יהיו מוכנות להביא אותן לוועדה?

מאיה מילר משי: אנחנו מקווים שמאוד בקרוב, אנחנו בשלבים סופיים של השיח הבין משרדי.

מופיד מרעי: מה זה בקרוב?

מאיה מילר משי: קודם כל אני באמת כן אשמח לסייג, בסוף היו כאן כמה שנים מאתגרות, גם חילופי ממשלות, כנסת, קורונה, היה לא פשוט, וגם, כמו שאמרתי, היינו בשיח לאורך כל הדרך, גם אחרי פרסום ה-RIA, אחרי פרסום ה-RIA המתוקנת ואחרי פרסום התקנות.

מאיה מילר משי: כל הזמן היינו בשיח, גם עם אחיעוז, גם עם 'קו לעובד' והטמענו הערות מהותיות ושינינו את התקנות בצורה משמעותית כתוצאה מהן.

מאיה מילר משי: אז כן, זה גם גרם לעיכובים מסוימים, אבל באמת במטרה שהתקנות יהיו כמה שיותר טובות.

מאיה מילר משי: עכשיו אנחנו בשלבים סופיים של השיח הבין משרדי.

מופיד מרעי: מאיה, אנחנו כולנו פה, הדיון הזה מיועד לפתור את הבעיה ונכון ומן הדין שתבואו עם דברים מוחלטים, לא דברים בספק.

מופיד מרעי: כשאני שואל מתי התקנות האלה יכולות להיות מובאות לוועדה כדי לדון בהם ולהביא אותם, אני לא יודע, אחרי זה צריך להביא את זה למליאה גם.

מאיה מילר משי: בוועדה ואז פרסום ברשומות.

מופיד מרעי: רק בוועדה, אוקיי.

מופיד מרעי: אז אם אלה תקנות שנגמרות פה ולא צריך תיקונים במליאה עוד יותר טוב, אבל מתי?

מופיד מרעי: הרי אנחנו גם במרוץ, עומס על הוועדה, לקראת פגרה וכל הוועדות, ואני אומר את זה כאן לכולם, יש יותר דיונים ממה שהתקנות מרשות לוועדות לקיים כדי להשלים הרבה מאוד נושאים, איפה אנחנו עומדים?

מופיד מרעי: את יכולה לעזור לנו או שתיתני לי תשובה אחרי זה?

מאיה מילר משי: אני אשמח לפרט מה השלבים שנותרו עד שנגיע לוועדה, כי באמת מדובר במספר מאוד מצומצם של שלבים.

מאיה מילר משי: לינא, תרצי את לפרט או שאני אפרט?

מאיה מילר משי: אז אני אשמח אם משרד המשפטים יוכל לפרט.

מופיד מרעי: משרד המשפטים יכול לתת תשובה?

מופיד מרעי: אוקיי, משרד המשפטים ואחר כך נעבור לרשות ההגירה.

לינא סאלם: אני רפרנטית עובדים זרים, אני מלווה את התקנות האלה, יחד עם עוד רפרנטית אבל אני מובילה בעניין הזה.

לינא סאלם: אני עדה לכך שבעצם זרוע העבודה עבדה על התקנות האלה במשך תקופה מאוד ארוכה.

לינא סאלם: הם קיבלו מספר רב של תגובות.

לינא סאלם: בגלל שמדובר בנושא של זכויות קניין והם היו צריכים גם לבדוק מה הניכוי שמתבצע אל מול השירות שניתן ומדובר בסוגיה שהיא לא פשוטה, היו צריכים לקחת בחשבון את הקורונה שחלפה על המעסיקים וגם על העובדים, וזה גם נלקח בחשבון, הם קיבלו מספר רב של תגובות, הם קיימו שיח עם הלשכות בזמן הזה.

לינא סאלם: אני יודעת שהיה שיח מאוד ער כי אנחנו גם קיבלנו חלק מהשאלות המשפטיות שהגיעו אלינו ויש כבר נוסח שאפשר להגיד שהוא כמעט סופי, הוא ממש היום לקראת שלבים סופיים של שיח בין המשרדים ואני מאמינה שאנחנו לקראת כמעט להגיע להבניית חקיקה בתקווה ממש בשבוע-שבועיים הקרובים.

לינא סאלם: אני מאמינה שזה עניין של שיח אחרון בין המשרדים, כי היה שינוי נוסף שהוכנס בגלל השיח עם אחיעוז לאחרונה וזה משהו שחשוב לקחת אותו בחשבון.

קארין אלהרר: אני מבינה שהנושא שנכנס אחרון נמצא כרגע בנוסח, נכון?

לינא סאלם: אני לא מאשרת, אני רק יכולה להגיד שנעשו שינויים בעקבות השיח המתקדם שהיה עם אחיעוז והשיח הזה הגיע למשרדים ויש לקבל גם את עמדת שרת הפנים.

לינא סאלם: אז יש פה שיח בין משרדי מאוד מתקדם.

מופיד מרעי: את אומרת תוך שבועיים?

לינא סאלם: אני לא יכולה להתחייב לזה, אבל אני כן יכולה להגיד - - -

מופיד מרעי: לא את יכולה להתחייב, לא משרד הכלכלה יכול להתחייב, הבנו אתכם.

לינא סאלם: אני גם לא חושבת, כי בעצם משרד הכלכלה העביר - - -

מופיד מרעי: נניח שעכשיו אתן מבקשות זמן ממני, מהוועדה, לתת לכם זמן לסיים את זה, תוך כמה זמן אתם עושים את זה?

לינא סאלם: בהנחה שהמשרדים יסכימו לנוסח המעודכן ואנחנו נמצאים גם בתקופה של ניקיון אביב, אז זה גם בהבניית חקיקה יקבל עדיפות ראשונה כמובן, אני מאמינה שזה יהיה הכי קרוב שניתן, לא ניתן להתחייב על מועד.

מופיד מרעי: קיבלתי תשובה וזה לא תשובה.

מופיד מרעי: אני אתייחס לזה, חברים.

מופיד מרעי: אנחנו באמת בסופו של דבר משקיעים את כל המאמצים לדון בנושא מסוים ולסגור פערים שקיימים ואתם אומרים, בעצמכם, שהיו בחירות והוועדה לא התכנסה והיה קורונה ואלף ואחת סיבות שלא הביאו אתכם בסופו של דבר לגבש תקנה סופית מוסכמת.

מופיד מרעי: אז אם אנחנו באים לדיון כזה ואני חושב שכמו שאני מכין את עצמי לדיון ואני רוצה לכבד את הדיון ולכבד את עצמי בדיון, אני חושב שתשובה שאני לא יודע לתת תשובה היא לא תשובה, עם כל הכבוד.

לינא סאלם: אני רוצה לחדד, כבודו, השיח הזה נעשה בין משרדי, עבודת התקנות והכנת התקנות נעשתה על ידי זרוע העבודה, אנחנו רק המלווים והמייעצים.

מופיד מרעי: בסדר, אוקיי.

לינא סאלם: יש נוסח עדכני בעקבות שיח עדכני - - -

מופיד מרעי: אני תיכף אדבר על הנוסח שהרבה משרדים צריכים לשבת עליו כדי לגבש אותו.

לינא סאלם: אבל הוא בזכות שיח עדכני עם המשרדים.

מופיד מרעי: גברתי, אין לי בעיה עם השיח עצמו, אין לי בעיה עם ההתנהלות של השיח, אין לי בעיה גם עם הצורך שהשיח הזה יתנהל, להיפך, צריך, אני מדבר כרגע על התוצאה הסופית.

מופיד מרעי: בסדר, תחשבו על מה שאני אומר ואולי תוך כדי אתם תצליחו להגיד לי: תשמע, אנחנו תוך כך וכך זמן נצליח לעשות את זה.

מופיד מרעי: אנחנו נשמע את רשות האוכלוסין ואחר כך את עורכת הדין מיטל רוסו מ'קו לעובד' בזום.

מופיד מרעי: רשות האוכלוסין פה, בבקשה.

שרי גבאי נוריאל: ראשית אנחנו כמובן כל העת שומעים את הלשכות, הם גופים שמפוקחים על ידינו, אנחנו מאוד מעריכים את הלשכות, הם עובדים יחד איתנו בשיתוף פעולה לטובת המטופלים הסיעודיים, זה חשוב לציין.

שרי גבאי נוריאל: אני חושבת שזה בא לידי ביטוי בכל ההתנהלות שלנו מולם, אנחנו תמיד קשובים לבעיות ולקשיים וגם ליוזמות הטובות.

שרי גבאי נוריאל: בהחלט היו אלינו לא מעט פניות בקשר לסיפור התקציבי ובקשר לתקנות בפרט.

שרי גבאי נוריאל: אני חושבת שכבר הובהר פה שכל נושא התקנות הוא לפתחם של בעיקר משרד הכלכלה וגם משרד המשפטים שמלווה.

שרי גבאי נוריאל: אנחנו כמובן תמכנו לאורך כל הדרך, ואפילו אני ארשה לעצמי לומר שקידמנו ולחצנו על מנת באמת שיעברו התקנות האלה ושיתפנו פעולה ככל שניתן.

שרי גבאי נוריאל: אין לנו עמדה מעבר לכך חוץ מזה שאנחנו תומכים.

שרי גבאי נוריאל: הנקודה הזאת שהעלה יריב לעניין התחולה, אנחנו כן אמרנו בצורה מאוד מפורשת בקשר לעובדים זרים שמגיעים מחו"ל בעיקר נדרשת תקופת התארגנות והיערכות לדבר הזה, דובר על - - -

יריב לוין: לגבי אלה שפה?

שרי גבאי נוריאל: שנייה, יריב, בבקשה.

שרי גבאי נוריאל: דובר על ארבעה חודשים.

שרי גבאי נוריאל: בקשר לאלה שכאן גם סברנו שצריכה להיות איזה שהיא התארגנות מבחינה יישומית, אגב לא רק שלנו, אבל הקשבנו ללשכות הפרטיות ולעמדתן וראש המינהל שלנו שוקלת את זה ביחד עם המשרדים השונים.

שרי גבאי נוריאל: זהו, מעבר לכך אנחנו נשמח לשתף פעולה, לקדם, לדחוף כמה שניתן בשביל לסייע בנקודה.

מופיד מרעי: שרת הפנים הקימה צוות לבדוק את תנאי ההעסקה של העובדים הזרים, נכון?

שרי גבאי נוריאל: נכון.

מופיד מרעי: איפה אנחנו עומדים?

מופיד מרעי: יש לנו מסקנות, יש לנו נתונים?

מופיד מרעי: הצוות הזה או התוצאה של הבדיקה יכולה להאיר את עינינו מה שנקרא?

שרי גבאי נוריאל: אז אני אומר, הצוות הזה באמת הוקם על ידי שרת הפנים על מנת לבחון את שיטת ההעסקה בענף הסיעוד, לבחון את האפשרות לעבור לשיטת תאגידים.

שרי גבאי נוריאל: דומה, אבל מאוד שונה, למה שקורה היום בבניין לצורך העניין והצוות הזה, מאז שניתן לו המנדט מתכנס, עובד מאוד קשה, שומע עמדות, אחיעוז הופיעו בפנינו, הופיעו עוד המון גופים אחרים.

מופיד מרעי: את חלק מהצוות?

שרי גבאי נוריאל: אני בייעוץ המשפטי של הצוות, בהחלט.

שרי גבאי נוריאל: שמענו המון גורמים.

שרי גבאי נוריאל: זה נושא שהוא מורכב.

שרי גבאי נוריאל: צריך להבין, העניין פה להפוך את כל שיטת ההעסקה, זה מצריך מחשבה מאוד עמוקה, איך זה משפיע על המטופלים, על הלשכות, ככל שיוקמו גופים חדשים מי אלה יהיו, אם זה בכלל נכון לעשות את זה בראייה התקציבית.

שרי גבאי נוריאל: בכל זאת שרת הפנים הבהירה, אגב גם שרי הפנים הקודמים, לאורך כל השנים שאם יש משהו שלא נרצה לעשות זה להעלות למטופלים את השכר בעבור השירותים האלה ולכן באמת החשיבה היא בעיקר בראי זה, שלא לפגוע במטופלים סיעודיים מצד אחד, ומצד שני לתת להם מענים לקשיים, זו המטרה של הצוות.

שרי גבאי נוריאל: אז המנדט ניתן לנו עד סוף מרץ, שרת הפנים ביקשה לגבש את ההמלצות, אנחנו ממש בשלבים הסופיים של לקבל עמדות.

מופיד מרעי: זה אומר זה סוף החודש?

שרי גבאי נוריאל: נכון, כי אנחנו כמעט במרץ.

שרי גבאי נוריאל: אז אמרתי, אנחנו בשלבים של לקבל את העמדות.

מופיד מרעי: אנחנו מה שנקרא צעד לפני מרץ.

שרי גבאי נוריאל: אז ראשת המינהל באמת זירזה את כל הדיונים ואנחנו ממש בשלבים סופיים של לקבל את עמדות כל המשרדים אחרי ששמענו אותם גם בעל פה ולהתכנס לכדי מסקנות, שאני לא אפרוט אותן כרגע כי אנחנו ממש בשלבים של בחינה.

מופיד מרעי: בסדר, אבל לי יש שאלה.

מופיד מרעי: יושבות פה לשכות שמעסיקות את העובדים ואתם מדברים על תאגוד, הצוות בוחן את התאגוד, איך זה הולך ביחד?

מופיד מרעי: מה המיקום שלהם?

מופיד מרעי: אני לא רוצה להיות הסנגור שלהם כרגע, אבל מה המיקום שלהם?

מופיד מרעי: איפה הם יהיו בסדר התנועה, בסלנג הצבאי?

שרי גבאי נוריאל: שוב, זה אחד מהדברים שאנחנו בוחנים היום.

שרי גבאי נוריאל: אנחנו בוחנים איפה הם ישתלבו, איך השיטה תעבוד.

שרי גבאי נוריאל: אני לא יכולה לתת כרגע תשובות מדויקות כי למעשה אנחנו בדיוק בשלבים של לגבש את המסקנות בקשר לזה.

מופיד מרעי: כלומר אתם לוקחים בחשבון ואתם עושים את זה גם בשיח צפוף מאוד מאוד איתם.

שרי גבאי נוריאל: חד משמעית.

שרי גבאי נוריאל: יעיד פה יריב שאנחנו גם נתנו להם - - -

יריב לוין: הופענו בפניהם.

מופיד מרעי: הבעתם את העמדה שלכם?

יריב לוין: הבענו את עמדתנו, אני חושב שהיה מקום לשמוע אותנו שוב אחרי ששמעתם גם את המשרדים האחרים כדי לקבל הבהרות.

יריב לוין: עוד פעם, אני מתאר לעצמי שמי שיושב בצוות יודע מה שהוא עושה, אני סמוך ובטוח שהוא יודע מה שהוא עושה, אבל כן, בגדול עמותת אחיעוז או הלשכות הפרטיות אמרו את דבריהם.

מופיד מרעי: ברור לי, חשוב מאוד שהנושא הזה גם עלה פה לדיון כי באיזה שהוא שלב ההמשכיות של העשייה של הצוות עד סוף מרץ וגם המסקנות, יהיו להם השלכות על הנושא הזה, אז חשוב מאוד שהנושא של הלשכות יילקח בחשבון.

שרי גבאי נוריאל: בהחלט.

מופיד מרעי: בסוף הם עושים כרגע, בפועל הכול מוטל עליהם.

שרי גבאי נוריאל: הם בין הראשונים שקיבלנו את עמדתם, הם יכולים להעיד על זה, חד משמעית.

מופיד מרעי: בבקשה, עורכת דין מיטל רוסו, 'קו לעובד'.

מיטל רוסו: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב, אדוני.

מיטל רוסו: שמי מיטל רוסו, אני בעמותת 'קו לעובד' שמטפלת ומסייעת לעובדים מוחלשים בישראל ובפרט עובדות סיעוד, מהגרות עבודה שמגיעות לפה.

מיטל רוסו: אני מבקשת להזכיר ולהחזיר אותנו ארבע שנים אחורה למרץ 2018 שדיון דומה התכנס בוועדה זו ממש ובו הוחלט שלא לאשר גבייה של דמי תיווך מהטעם המאוד פשוט שכיום משלמים עד היום, רוב רובם של מי שמגיע לישראל לעבוד בסיעוד משלם עשרות אלפי שקלים, אלפי דולרים, בשביל להיכנס לכאן לישראל.

מיטל רוסו: אכן יש הסכמים בין מדינתיים שנחתמו עם סרילנקה ועם פיליפינים ואנחנו רואים את תחילת כניסת מהגרי עבודה שמגיעים דרך הסכמים בין מדינתיים שלא משלמים דמי תיווך, אבל יש תופעה פסולה שכל הגורמים יודעים ומסכימים על כך של גביית דמי תיווך בלתי חוקיים שמגיעים במדינות המוצא וגם מוצאים את דרכם לגורמי תיווך פה בישראל.

מיטל רוסו: אנחנו חושבים, וגם התייחסנו לזה מאוד בפירוש לתקנות שהוגשו, כיום כאשר העובדים הללו שמשלמים אלפי דולרים כדי להיכנס לישראל ואחר כך נאלצים, לפחות בשנה הראשונה שלהם, להחזיר את החובות האלה בריבית קצוצה, אנחנו מדברים על אנשים שמגיעים ממדינות הדרום הגלובלי, לא מדינות שקל להחזיר את הכספים, שנאלצים לעבוד יותר ממה שבן אדם רגיל צריך לעבוד, בעבודה שהיא בזמינות של 24 שעות ביממה, שישה ימים בשבוע, בשכר מינימום של 42 שעות שבועיות.

מיטל רוסו: כשאנחנו מדברים על הדבר הזה אנחנו חייבים לזכור שגם בית המשפט העליון וגם הוועדה הזו לא הסכימה לתשלום של דמי תיווך חוקיים כאשר תופעת דמי התיווך הלא חוקיים ממשיכה להתקיים.

מיטל רוסו: אנחנו מבינים ורואים ומברכים על העבודה של רשות האוכלוסין ושל גורמים נוספים בממשלה לחתימת הסכמים בין מדינתיים וסבורים שזה לחלוטין סביר לבקש דמי תיווך חוקיים לאותם אנשים שנכנסים לישראל באמצעות אותם הסכמים, אבל בעינינו וגם בעיני הוועדה בזמנו, ב-2018, לבקש מהעובדים האלה לשלם דמי תיווך נוספים כאשר הם שילמו עשרות אלפי שקלים לא חוקיים בכניסתם לישראל, זה נשמע לנו משהו לא סביר.

מופיד מרעי: מה ההגדרה היום של התשלום?

מופיד מרעי: התשלום החוקי, מה שנקרא, מה הסכום שלו?

מיטל רוסו: כיום אין הגדרה של הסכום החוקי בדיוק מהטעם הזה שהוועדה הזו, שבה אנחנו יושבים היום, סירבה לאשר את זה כל עוד העניין של - - -

מופיד מרעי: אז זה הפתח שבסוף החברות האלה לוקחות דמי תיווך מהעובד עצמו.

מופיד מרעי: אני יודע ושמעתי ואני מכיר, בסופו של דבר לוקחים מהעובד הזר דמי תיווך שהוא יצטרך לעבוד פה שנתיים, שלוש וארבע כדי להחזיר את דמי התיווך האלה.

מופיד מרעי: איפה אנחנו, איפה אתם בזה?

מיטל רוסו: איפה אנחנו עומדים בזה?

מופיד מרעי: איפה אנחנו כולנו.

מיטל רוסו: הייתה עתירה תלויה ועומדת במשך 12 שנים בבית המשפט העליון בעניין דמי התיווך הללו, בית המשפט העליון קבע שאפשר לראות בתופעה הזו של דמי תיווך בלתי חוקיים כסחר בבני אדם.

מיטל רוסו: רשות האוכלוסין כיום מבצעת מאמצים כדי לקדם הסכמים בין מדינתיים, מה שנקרא הסכמים בילטרליים, שבאמצעותם נכנסים העובדים היום ולא משלמים דמי תיווך לא חוקיים, לפחות למיטב ידיעתנו.

מיטל רוסו: אז אנחנו סבורים שכיום להחליט שעובדים ששילמו את הסכומים הללו יצטרכו לשלם כל חודש גם ללשכות באופן ישיר בלי שיש מנגנון שמסביר כיצד עוברים התשלומים האלה, האם התשלומים האלה ינוכו משכרם של העובדים, כיצד אנחנו שומרים על העובדים האלה, שבואו נזכור, המדינה נסמכת על העובדים האלה בלבד.

מיטל רוסו: מקודם דיבר חברי, אדון יריב שוריאן, שדיבר על הפחד מפני מעבר לבתי אבות.

מיטל רוסו: אנחנו צריכים לדבר על כיצד המדינה תומכת במוסדות שהם אינם רק מהגרי עבודה שמגיעים ממקומות עניים שמטפלים שעות על גבי שעות במעסיקים הללו.

מיטל רוסו: אם העבודה של הלשכות היא מהבוקר עד הלילה אז ודאי שגם העובדים וגם המשפחות של המטופלים, מטופלים צריכים היום מענים נוספים פרט למענים הללו.

מיטל רוסו: אנחנו צריכים לדבר על זה שאם אנחנו מדברים על תקציב התקציב צריך להיות גם כלפי מענים נוספים לאוכלוסייה הזאת, זו אוכלוסייה עם צורך סוציאלי עצום.

מופיד מרעי: הנקודה ברורה.

מיטל רוסו: כשאנחנו רוצים לדבר על דמי תיווך אנחנו סבורים שראוי לקבל דמי תיווך מעובדים שמגיעים לכאן בהסכמים בין מדינתיים.

מופיד מרעי: בהתאם לתקנות.

מיטל רוסו: אבל עובדים שמגיעים לכאן ועדיין משלמים דמי תיווך בעינינו זה לעג לרש.

מיטל רוסו: התייחסו לזה בוועדה בפירוש, לא סביר לבקש ולא חוקי לבקש מהעובדות לשלם כספים מדי חודש כשהם שילמו כבר באמת סכומים.

מיטל רוסו: בקורונה אנחנו שומעים על 18,000 דולר, אנחנו שומעים על 20,000 דולר.

מופיד מרעי: לכן, גברתי, צריך למנוע את זה.

מיטל רוסו: נכון, צריך למנוע את זה, אבל כדי למנוע את זה צריך הסכמים בילטרליים, לא צריך שהם ישלמו עוד כסף.

מופיד מרעי: זה בדיוק הנושא של הדיון, שהעובדים הזרים לא ישלמו כסף שהוא לא על פי תקנות כמובן, מה שנקבע על ידי בית המשפט וזה לא חוקי היום לבוא ולקחת.

מופיד מרעי: אני לא מדבר כרגע על ההשפעה של תשלום כזה של העובד כדמי תיווך, ואם, כמו שאת אומרת, זה מגיע ל-18,000 דולר ול-15,000 דולר והוא מגיע לפה והוא לא יודע איך להחזיר את הכסף, הוא לא יודע איך להשיג את הכסף הזה כדי להחזיר אותו והוא לא מקבל מספיק כסף כדי שבאמת יצליח להחזיר, אז מה קורה?

מופיד מרעי: בסוף במי זה מתנקם?

מופיד מרעי: במטופל עצמו.

מיטל רוסו: אני רק רוצה להגיד מילה אחת, במקרה הטוב אם אנחנו לא נפקח על הדבר הזה - - -

מופיד מרעי: לפני שאת ממשיכה, התקנות בסוף נותנות מענה לזה, נכון?

מיטל רוסו: התקנות נותנות מענה, הן לא נותנות למעשה העברייני של גביית דמי תיווך לא חוקיים.

מופיד מרעי: אז זה מעשה עברייני, אני צריך לטפל בו כעבירה על החוק.

מיטל רוסו: במקרה הטוב זה הלבנה של גביית דמי תיווך, זה להגיד שאנחנו מקבלים את זה שיש דמי תיווך ובכל זאת לוקחים מהעובדים עוד דמי תיווך בנוסף.

מופיד מרעי: את עורכת דין, נכון, מיטל?

מיטל רוסו: נכון.

מופיד מרעי: הרי מי שעובר על החוק צריך להיות מטופל על פי כללי העבירה על החוק, נכון?

מופיד מרעי: יש תהליכים משפטיים, יש בתי משפט, מה הבעיה שלנו במקרה הזה?

מופיד מרעי: ואני מבקש שתתייחסו לזה, משרדי הממשלה, גם משרד הכלכלה וגם רשות ההגירה, ותתייחסו לזה גם בעמותות, בלשכות עצמן, הפיקוח.

מופיד מרעי: מה קורה בסופו של דבר עם הפיקוח על מצב כזה שלא יקרה, איך עושים מנגנון פיקוח, איך בונים את זה, האם אתם יכולים, אני כאן חושב ומדבר, האם עובד זר שמגיע לפה, יכול לחתום על הצהרה שהוא לא שילם דמי תיווך מעבר למה שהוא קיבל, ואז זה כלי נוסף לפקח מול הרשויות שהוא לא עשה על החוק או כן עשה עבירה על החוק?

מופיד מרעי: ואחרי זה לבדוק אותו.

מופיד מרעי: לדגום כמה עובדים במקומות כאלה ואחרים האם באמת שילמו.

קארין אלהרר: אני יכולה להתייחס?

מופיד מרעי: כן, לא סתם העליתי את זה, אני מבקש התייחסות מקצועית.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: אז קודם כל אני רוצה להגיד לגב' מיטל שצר לי שקיימות מדינות בחו"ל שמאפשרות גביית יתר.

קארין אלהרר: ככל שמדובר במעשה עבירה שנעשה פה בארץ - - -

מופיד מרעי: את רוצה להתייחס לדמי התיווך או לפיקוח?

מופיד מרעי: מה שחשוב לי זה הפיקוח.

קארין אלהרר: לרמת הפיקוח וגם לנושא שצף ועולה בכל פעם על ידי 'קו לעובד' בנושא גביית היתר.

קארין אלהרר: אנחנו מכירים, שומעים את הצלילים האלה, כבר שמענו לא פעם לא פעמיים, הם אלה שגרמו להוראת השעה להסתיים במרץ 2018 ומאז אנחנו יושבים כאן ומנסים לתת מענה במסגרת הטיפול שלנו במטופלים הסיעודיים.

קארין אלהרר: ככל שיש לשכה או אדם שעבר על החוק יש דרך לטפל בו.

קארין אלהרר: אינני יודעת כמה לשכות, נדמה לי שמדובר בשתיים או שלוש, יריב יתקן אותי, שנמצאו בעבר, היום זה כבר לא קורה, שנמצאו בעבר כמי שעבר על החוק.

מופיד מרעי: אוקיי, את אומרת שמי שעבר על החוק, כמו שאמרנו, עובר.

מופיד מרעי: מה עוד אתם יכולים לתרום?

קארין אלהרר: היום יש פתרון בשני שלבים.

קארין אלהרר: אחת, יש את הנושא הבילטרלי ובנושא הבילטרלי אנחנו עובדים כתף אל כתף עם רשות האוכלוסין וההגירה.

קארין אלהרר: ככל שהם מעלים יותר ויותר מועמדים אנחנו משתמשים בהם ומביאים אותם ומנסים ככל יכולתנו להקפיד שהעבודה שם תתבצע בצורה מסודרת.

קארין אלהרר: יש ביקורת כמובן מטעם המדינה לנושא הגבייה, זה הסכמים בילטרליים.

מופיד מרעי: את הולכת למקום אחר.

מופיד מרעי: אתם יש לכם מנגנון שלכם, של הלשכות, יש לכם מנגנון פיקוח על העובדים?

יריב לוין: טרם ההגעה לארץ?

קארין אלהרר: בהגעה לארץ בוודאי.

מופיד מרעי: אני אעשה תסריט, הכנתם את העובד שמגיע מסרילנקה, מגיע מהפיליפינים, הוא הוכן, הכול בסדר גמור, הגיע לכאן.

מופיד מרעי: אתם לא יודעים אם אחת הלשכות שלכם לקחה מהם דמי תיווך מוגדלים מה שנקרא.

מופיד מרעי: הם מגיעים לפה, אתם מחברים את העובד למטופל, איפה מנגנון הפיקוח שקולט את העובד, מוודא שהוא נכנס על פי הנהלים ואין חריגה ואין עבירה על החוק, כמו שאמרנו קודם, ואיך מערכת הפיקוח מלווה בסופו של דבר את תהליך ההשמה ותהליך ההחזקה, כלומר ההחזקה של העובד מול המטופל?

מופיד מרעי: יש לכם מנגנון כזה?

מופיד מרעי: זה כל השאלה שלי.

מופיד מרעי: והוא עובד?

מופיד מרעי: הוא יודע לעבוד, הוא יודע לאתר לנו את אלה שעשקו את המטפלים והם לא שילמו כסף מיותר לחברה וללשכה?

מופיד מרעי: יש לכם את המנגנון הזה?

מופיד מרעי: תיכף נגיע לרשות ההגירה ולמשרד הכלכלה, אבל קודם כל לכם, יש?

קארין אלהרר: אני חושבת שזו שאלה שצריכה להיות מופנית לרשות האוכלוסין.

קארין אלהרר: אני רוצה רגע להתייחס - - -

מופיד מרעי: לא, גברתי, אני לא מוכן לקבל את זה.

מופיד מרעי: את אומרת שהשאלה צריכה להיות מופנית אליהם, לא, קודם כל היא מופנית אלייך ואליכם כי לכם צריך להיות מנגנון כזה.

מופיד מרעי: ארגון שאין לו מנגנון פיקוח, כלשהו, לא משנה איזה ארגון הוא, הוא ארגון שדינו להיות כושל בעתיד.

קארין אלהרר: ברור, אפשר להתייחס?

מופיד מרעי: בבקשה, כן.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: קודם כל עובדים שנמצאים בארץ אינם מורשים לשלם אף לא שקל אחד לאף גורם בדרך, ואנחנו יודעים את זה, את זה אנחנו מוודאים.

קארין אלהרר: יש לנו צוות של עובדים סוציאליים בלשכות, העובדים הסוציאליים אמונים על הבירורים של כל מה שקורה עם העובדים, כולל הנושא הכלכלי, כדי לוודא בכמה סבבים שעובדים לא עושים הלוואות, לא משלמים.

קארין אלהרר: אנחנו עושים עבודה שהיא עבודה ישירה מול חו"ל כדי לחסוך את כל אותם אנשים שנמצאים באמצע.

מופיד מרעי: אוקיי, בקיצור את אומרת לנו שיש לכם מנגנון, היו מקרים בודדים שהייתה חריגה.

קארין אלהרר: לא, אני לא אומרת שהיו מקרים בודדים, אני אומרת ש - - -

מופיד מרעי: אמרת שהיו שני מקרים קודם, לא?

קארין אלהרר: לא, לשכות, אני חושבת שהיו שתיים.

שרי גבאי נוריאל: היו יותר.

קארין אלהרר: אז הרשות עושה את עבודתה בעניין של מי שחוטא בסיפור הזה.

מופיד מרעי: אז נעבור באמת אליכם, מה קורה עם מנגנון הפיקוח?

שרי גבאי נוריאל: אז אני אומר.

שרי גבאי נוריאל: ראשית, צריך להבין את התופעה.

שרי גבאי נוריאל: הקושי האכיפתי פה הוא בכך שמרבית הכספים לא מועברים בארץ, הם מועברים בחו"ל, ופעמים רבות, ושוב אני לא נוקבת פה בשום אשמים, אבל פעמים רבות זה ככל הנראה שיתוף פעולה, לעתים של לשכה פרטית בארץ, לעתים של לשכות זרות, לעתים גם מתווכים בלתי חוקיים.

שרי גבאי נוריאל: לאכוף את הדבר הזה זה מאוד מאוד קשה, שוב, משום שהמנגנון מתבצע בחו"ל ברוב הפעמים ולא בארץ.

שרי גבאי נוריאל: אנחנו מצאנו לאורך השנים שהדרך היעילה ביותר, היחידה למעשה, לתקוף את הדבר הזה היא באמצעות ההסכם הבילטרלי.

שרי גבאי נוריאל: אין שום דרך אחרת, העובדים שמגיעים לפה לא תמיד מספרים, לא תמיד מודים, אין לנו שום דרך לפקח על הדבר הזה.

מופיד מרעי: הם גם מפחדים לפעמים, מכניסים אותם לבהלה, יש את כל הכלים להבהיל אותם.

שרי גבאי נוריאל: נכון.

שרי גבאי נוריאל: אנחנו יודעים בוודאות שזה קורה, לשכות שמצאנו בהיסטוריה שם שיתוף פעולה לגבי הדבר הזה, כמובן שפעלנו נגדם.

שרי גבאי נוריאל: זה מאוד קשה לעלות על הדברים האלה, אבל באמת המנגנון היעיל ביותר ושאנחנו מקדמים ודוחפים במלוא המרץ, זה הסיפור של ההסכמים הבילטרליים שאנחנו רואים באופן ממשי ש - - -

מופיד מרעי: וזה ימנע את התופעה?

שרי גבאי נוריאל: זה מה שהתחלתי לומר, שאנחנו כבר בודקים את עצמנו ובודקים מול העובדים ואנחנו מגלים שעד כה זה מפחית מאוד עד כמעט בכלל את הסיפור הזה של הגבייה הבלתי חוקית.

שרי גבאי נוריאל: אז זה הפתרון מבחינתנו.

יריב לוין: אני רוצה להרחיב.

מופיד מרעי: ולמנוע כניסת עובדים בגלל זה, בגלל התשלומים.

שרי גבאי נוריאל: הייתה תקופה, לפחות פעם אחת בהיסטוריה, שסגרנו שמים ממדינה שבה התופעה ממש איבדה שליטה.

מופיד מרעי: איזה מדינה?

שרי גבאי נוריאל: זה היה בעבר, מסרילנקה.

שרי גבאי נוריאל: א', הם מצאו דרך עוקפת להגיע, ו-ב', שוב, זה לא מונע את התופעה, התופעה קורית מכל המדינות, היא נורא מפושטת, צריך מנגנון, וזה למעשה מה שנאמר בבג"צ ואנחנו על זה לגמרי, מנגנון שיפתור את כל הסיפור הזה, בגדול.

שרי גבאי נוריאל: זו הדרך הנכונה.

מופיד מרעי: שאלה מעניינת, איך עליתם על זה שבמדינה כמו סרילנקה יש תשלומי יתר?

יריב לוין: סרילנקה או נפאל, שרי?

יריב לוין: את נפאל סגרו.

שרי גבאי נוריאל: יכול להיות שנפאל.

מופיד מרעי: אז נפאל, לדוגמה.

מופיד מרעי: פשענו מה שנקרא כשאמרנו סרילנקה.

שרי גבאי נוריאל: זה לא באמת משנה.

מופיד מרעי: מדינה X, איך הצלחתם לגלות שהמדינה הזאת כך ולסגור את זה?

מופיד מרעי: לקבל החלטה שמשם אנחנו סוגרים ולא מגיעים?

מופיד מרעי: האם זה יכול לקרות לנו מחר, שזה התחיל מאתמול במדינה אחרת ואנחנו לא יודעים, לא שמנו לב, בתמימות או בזדון?

מופיד מרעי: אני לא יודע.

שרי גבאי נוריאל: משום שכאמור התופעה מאוד מפושטת אז אני לא רואה איך זה קורה ממדינה מאוד מסוימת.

שרי גבאי נוריאל: איך אנחנו עולים על זה?

שרי גבאי נוריאל: בעיקר מהעדויות שיש לנו, בין אם זה מעובדים ובין אם זה מגורמים אחרים בשטח.

מופיד מרעי: בינתיים, עד להסכמים הבילטרליים, אתם - - -

שרי גבאי נוריאל: ההסכמים קיימים כבר, הם עובדים.

יריב לוין: 50% מהעובדים שמגיעים היום לישראל נכון לרגע זה, מ-1.6.21, זה עובדים תחת ההסכמים הבילטרליים.

שרי גבאי נוריאל: והשיטה היא לזרז כמה שיותר.

מופיד מרעי: אתם יודעים כמה זה 50%?

מופיד מרעי: כמה זה 50% מהעובדים שאתם אמרתם קודם, מהנתונים שאתם הצגתם?

יריב לוין: סך הכול מגיעים סדר גודל של 9,000, שרי, תקני אותי אם אני טועה.

מופיד מרעי: לא מספרית, אני מדבר מהותית.

מופיד מרעי: אתה אומר 50%, זה מספיק?

מופיד מרעי: זה לא מספיק?

יריב לוין: לא, אבל עדיין יש עוד 50% שמגיעים עדיין בשיטת הגיוס כי עדיין רשות ההגירה לא סגרה הסכמים בילטרליים עם מזרח אירופה.

מופיד מרעי: זה מה שאני אומר, אני מדבר דווקא על ה-50%.

מופיד מרעי: באופן כללי, כתפיסת עולם, זה לא תפיסת עולם של קיבוצניק, מה ששלי שלי, מה ששלך שלי, מה שיש ואנחנו יודעים עליו ואנחנו מטפלים בו זה בסדר, מה שאותי תמיד מטריד זה מה שאנחנו לא יודעים עליו, אנחנו לא יודעים לטפל בו ואנחנו לא יכולים גם למצוא חלופה מתאימה.

מופיד מרעי: וזה אגב בכל תחום בחיים.

מופיד מרעי: אני בעמותת הילדים של המפעל להכשרת ילדי ישראל בחופש, בכפר הילדים הדרוזי, ותמיד אני אומר שיש לנו 70-60 ילדים בפנימייה, בכפר הילד, אנחנו מטפלים בהם, מתאמצים לתת להם את מלוא השירות, מה קורה עם האחרים?

מופיד מרעי: עוד 100 שאנחנו אין לנו מקום לטפל בהם.

מופיד מרעי: אז זה בדיוק מה שאני אומר, ה-50% שאתה מדבר עליהם, בסדר, אמרת את זה, שיש 50%, מה קורה עם ה-50% האחרים?

יריב לוין: חשוב לחדד, המנטליות.

יריב לוין: אני יכול להגיד לך, לכל עובד שנוחת בארץ, ואני מתאר לעצמי שגם חבריי מהלשכות הפרטיות, אני נותן תדריך, יש מילה אחת שהעובדים הזרים רובם ככולם אוהבים אותה, זה המילה loan, העובדים הזרים אוהבים ללוות כספים.

יריב לוין: אני יכול להגיד, סתם דוגמה, לא מזמן התעסקתי עם עובדת שנמצאת 15 שנים בארץ והיא מסובכת חבל על הזמן בשוק האפור, לא 15, 12, שידכתי אותה לילדה עם צרכים מיוחדים, אותה משפחה שקיבלה אותה, דפקו לה בדלת גובי חובות.

יריב לוין: להגיד לך שהיא שילמה את החוב כשהיא נכנסה לארץ?

יריב לוין: ממש לא.

יריב לוין: עובדים זרים אוהבים ללוות כספים מן הטעם שהם בחלקם מבינים שאולי לא צריך להחזיר את זה, אז קשה לשנות מנטליות.

יריב לוין: צריך גם להבין שריביות הנשך שעובד משלם במדינת המוצא, סתם דוגמה, מספיק שעובד לקח 1,000 דולר כהלוואה, כי לא היה לו את זה, על מנת לממן את כרטיס הטיסה, שזה משהו שכן חל על כתפיו של העובד, 1,000 דולר, והוא לוקח את זה בריבית של 10% בחודש בתשלומים של שנתיים, קרי פי 2.4, זאת אומרת שאותו עובד כשיתשאלו אותו כמה הוא שילם כדי לבוא לארץ הוא יגיד 2,400 דולר.

יריב לוין: זאת אומרת צריך להבין את כל התמונה בפריזמה מאוד רחבה, איך המדינות האלה פועלות, איך המנטליות במדינה הזאת, בכל מדינה כמובן, אבל אלה מדינות עולם שלישי בסך הכול והדברים שם הם לא מעוגנים כמו פה.

מופיד מרעי: אתה אומר את זה כאילו, אתה נשמע כאילו אתה מסכים.

יריב לוין: ממש לא.

מופיד מרעי: נשמע.

מופיד מרעי: בואו, חברים, אנחנו עם שתי הרגליים על הקרקע, כולנו לדעתי מכירים את העוּבדות, כולנו בתוך העניין הזה.

מופיד מרעי: המצב של התשלומים, התשלום של העובד, הגבייה, בסכומי עתק, אתם לא יודעים להגיד לי מה-50% שדיברנו עליהם, כמה מהם שילמו תשלומים גבוהים, 20, 15, 18,000 דולר כדי באמת שיגיעו לארץ כדי לעבוד.

מופיד מרעי: אתם לא יודעים להגיד לנו את זה, למה?

מופיד מרעי: כי הכול מתבצע מה שנקרא בדרכים לא דרכים וקשה לנו לשלוט בזה.

מופיד מרעי: עובדתית זה קיים.

מופיד מרעי: אני חוזר ואומר, זו נורה אדומה לכולנו, מי שמשלם את המחיר בסוף הוא לא רק העובד, אלא המטופל עצמו.

מופיד מרעי: כל התנהלות של העובד עצמו, בזה שהוא לא יכול להחזיר את הכסף, במקום לשבת בלילה ולטפל במטופל, בזקן הסיעודי, כל מטופל שהוא נמצא אצלו, הוא מתעסק בכלל עם הבעיה האישית שלו והבעיה האישית שלו יכולה לגרור אחרי זה לגרור את המטופל לבעיה האישית, את המשפחה של המטופל לבעיה האישית ואת כל השכונה לטפל בבעיה האישית של העובד, למה?

מופיד מרעי: כי החברה גבתה דמי כניסה לא חוקיים גבוהים גם בארץ ומה שעבר עליו בארץ המוצא, שהוא צריך לקחת הלוואה בריביות כאלה או אחרות, בסופו של דבר מדובר בנזק ובעוד נזק ואף אחד לא יוצא עם תועלת מהמצב הזה.

מופיד מרעי: זו תמונת המצב העגומה שיכולה להיות מהתשלומים האלה, זה הדבר שחייבים מהר מאוד למנוע אותו.

מופיד מרעי: ואתם, איגוד הלשכות, יש לכם את החלק הגדול בזה, במניעה של הדבר הזה.

מופיד מרעי: רשות האוכלוסין, גם כן, בניית מנגנוני בקרה, קו לעובד, קו דיווח של תלונות של העובדים שגבו מהם יותר כסף, מערכות משפטיות, עורכי דין, כל זה אתם צריכים בסופו של דבר להעמיד כדי שהתופעה הזאת תיגמר עוד לפני שההסכמים הבילטרליים ייכנסו לתוקף באופן מלא.

יריב לוין: אני חייב רק - - -

מופיד מרעי: דיברתם מספיק, מיטל, שמעת את כולנו, תתייחסי למסקנות בבקשה.

מיטל רוסו: הדבר היחידי שאני רוצה להתייחס אליו בהקשר הזה זה שאנחנו פה בדיון שמדבר על גביית דמי תיווך לגיטימיים וכשאנחנו מדברים על זה אנחנו רוצים לומר, גביית דמי תיווך לגיטימיים היא סבירה ונכונה ורק מעובדים שנכנסים דרך ההסכמים הבילטרליים.

מיטל רוסו: כמו שאמרת, אדוני, ודיברת על ה-50% שלא נכנסים באמצעות הסכמים בילטרליים.

מיטל רוסו: כל הגורמים מודעים למצב הזה.

מיטל רוסו: כמו שאמרה חברתי שרי גבאי נוריאל, מדובר במצב שהוא מפושט בכל המדינות.

מיטל רוסו: כשאנחנו מסתכלים על הדבר הזה אנחנו צריכים להבין, גביית דמי תיווך לגיטימיים יכולה להתבצע אך ורק מעובדים שנכנסים דרך הסכמים בילטרליים.

מיטל רוסו: ככל שנצליח לחתום על הסכמים בילטרליים כך ייטב, אחרת אני חושבת שלבקש, אנחנו מדברים גם על סכומים חודשיים בנוסף מעובדים שנמצאים כבר שנים, לבקש מעובדים כאלה ששילמו את דמי התיווך האלה, ויש לנו עשרות אם לא אלפי תצהירים שמעידים על קבלת דמי תיווך כאלה, ולא צריך אותם כי כבר כל הגורמים מיודעים על כך, כיום לפי נוסח התקנות שאנחנו ראינו, המטרה היא לגבות מכל העובדים באשר הם.

מיטל רוסו: אנחנו סבורים שזו תהיה הלבנה, פשוט הלבנה, של העבריינות הזאת, שגם אם אומרים שהיא מתבצעת בחו"ל אנחנו רואים גם פה כל מיני גורמים שמקבלים את הכספים באמצעות ספסרים מה שנקרא, ואנחנו יודעים שהעובדים מפחדים לדבר על זה.

מיטל רוסו: כמובן שאם העובדים יישאלו הם יגידו שהם לא שילמו כי הם יודעים שהם יכולים להסתבך.

מיטל רוסו: חברי מדבר על זה שעובדים אוהבים לקחת הלוואות, אולי נחשוב מדוע הם לוקחים הלוואות, מדוע אנשים נכנסים למצב של הלוואות כל כך גדולות.

מיטל רוסו: אני חושבת שאי אפשר לייחס לאוכלוסייה שלמה אהבה לכניסה לחובות ומדרונות.

מיטל רוסו: אנחנו פוגשים הרבה מאוד עובדי סיעוד ואנחנו לא ניתן שיכפישו אותם בצורה כזאת ואנחנו סבורים שאם יש התדיינויות סופיות בין משרד המשפטים למשרד הכלכלה בהקשרים הללו הנושא של גביית כספים מעובדים שלא נכנסו דרך הסכמים בילטרליים צריכה להילקח בחשבון ולא לאפשר את זה, פשוט לא לאפשר את ההלבנה של העבריינות הזאת.

מופיד מרעי: טוב, תודה רבה.

מופיד מרעי: זמננו עוד מעט יסתיים, משפט סיכום אחד קצר, ממש בחצי דקה.

יריב לוין: אני חייב רק לחזק את ידי רשות ההגירה ולומר שהלשכות הפרטיות רתומות בכל מה שקשור במימוש הגיוס הבילטרלי וההסכמים הבילטרליים והבאת עובדים תחת ההסכמים הבילטרליים.

יריב לוין: כל זה יקרום עור וגידים בשני תנאים עיקריים.

יריב לוין: אמרתי את זה מעל כל במה ואמרתי את זה גם לפני כמה שנים כשדיברו על זה, בשני תנאים עיקריים, אחת, שייתנו ללשכות הפרטיות את האופציה המקצועית לבחור את העובדים, הדבר השני, שיתקצבו את הלשכות הפרטיות באופן כזה שיוכל לתת ללשכות להמשיך ולהתקיים וכמובן בזכות זה לתת לאוכלוסייה של המטופלים הסיעודיים להמשיך ולצרוך את השירות הכול כך חיוני הזה.

מופיד מרעי: תודה רבה.

מופיד מרעי: משרד הכלכלה, משפט סיכום.

מאיה מילר משי: תודה רבה.

מאיה מילר משי: רק בהמשך לשאלתך, רצינו לציין בעניין לוחות הזמנים והמטלות שעוד נדרשות לסיום.

מאיה מילר משי: אנחנו כבר העברנו נוסח ראשוני למשרד המשפטים, היום אנחנו נעביר את הנוסח ליתר המשרדים לקבלת הסכמתם.

מאיה מילר משי: כולם מגויסים לטובת העניין הזה.

מאיה מילר משי: אחרי אישור הנוסח על ידי הבניית חקיקה צריך לקבל את אישור שרת הפנים ואישור שר המשפטים באופן רשמי ומשם אנחנו מגיעים לוועדה.

מאיה מילר משי: השלבים שנשארו הם באמת ספורים ואנחנו עושים מאמצים כבירים כדי שזה יהיה בשבועות הקרובים.

מאיה מילר משי: אנחנו מודעים ללו"ז של סיום המושב, שהוא מאוד מאתגר, ולכן אנחנו מתקשים להתחייב, אבל באמת זה בשלבי סיום.

מופיד מרעי: אני רוצה שזה יהיה לפני סוף המושב.

מאיה מילר משי: כולנו רוצים, אבל זה באמת לא תלוי רק בנו, אנחנו עושים מאמצים, כולם מגויסים לזה.

מאיה מילר משי: אנחנו באמת רוצים.

מופיד מרעי: טוב, תיכף נדבר על זה בסיכום.

מופיד מרעי: רשות האוכלוסין.

שרי גבאי נוריאל: אנחנו כאמור נכונים לשתף פעולה, לקדם ככל הניתן, בין אם בשלב של אישור שרת הפנים, מה שצריך, אנחנו תומכים ונסייע ככל שניתן לקדם כמה שיותר מהר.

מופיד מרעי: אוקיי.

מופיד מרעי: עוד מישהו שרוצה להתייחס?

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

קארין אלהרר: ברמת העיקרון באמת נותרה עוד תשובה אחת שצריכה להגיע מרשות האוכלוסין בעניין התחולה והפשרה שהוצעה להם בשבוע שעבר, זה נידון כרגע ואנחנו באמת מחכים לעניין הזה.

קארין אלהרר: הנוסח נמצא גם בשלב אחרון.

קארין אלהרר: מאוד חשוב שזה יגיע לוועדה לפני ה-13 לחודש, לפני הפגרה.

קארין אלהרר: אנחנו לא נעמוד בהמתנה של פגרה וועדות ותחולה ארבעה חודשים אחר כך, אנחנו לא נעמוד בלתת שירות יותר, הגענו לקצה.

קארין אלהרר: אנחנו אומרים את זה כבר במ-2018 ואנחנו צריכים פה את העזרה שלכם.

מופיד מרעי: עוד מישהו?

מופיד מרעי: טוב, תראו, לפני שאני מתכנס לסיכום אני רוצה שוב לדבר בכמה מילים על החשיבות של הדיון ולמה חשוב באמת לשים את הבעיה על שולחן הדיונים, בסופו של דבר זה כדי לקדם את התהליך.

מופיד מרעי: נכון שיש לנו מרוץ כנגד הזמן בנושא של לוחות זמנים, הייתי אומר שחבל שלא דנו בתחילת המושב הזה, אז היה לנו יותר זמן.

מופיד מרעי: אז לסיכומו של עניין.

מופיד מרעי: קודם כל אני, הוועדה והצוות, גם סגנית המנהלת של הוועדה, מודים באמת לכל מי שהשתתף כאן בזום ומי שהשתתף בפועל בדיון, גם למשרד הכלכלה, גם לכם, גם לרשות האוכלוסין וכל מי שנטל חלק.

מופיד מרעי: אני חושב שכל אמירה פה הוסיפה עוד נדבך לבעיה עצמה ולפתרון של הבעיה.

מופיד מרעי: נכון, המושב מסתיים עכשיו, אני הייתי רוצה שהתקנות יהיו פה עוד לפני סיום מושב החורף, אני מבקש ממשרד הכלכלה מהר מאוד לשים על שולחן הוועדה את התקנות.

מופיד מרעי: אתם לא ידעתם להגיד לי מתי, אתם אומרים שזה מחייב אישורים, אני מבקש לדעת עד ליציאה לפגרה, אני אגיד תיכף למה, לדעת תמונת מצב, איפה אנחנו עומדים.

מופיד מרעי: למה?

מופיד מרעי: כי מזה יכול להיות שבשלב הפגרה אנחנו נבקש דיון בפגרה על הנושא הזה, כי ברגע שמוכנים, מה שיקרה, נוכל לבוא ולהגיד אוקיי, אנחנו עכשיו מקדמים דיון כדי לקדם.

מופיד מרעי: אתם צריכים לראות איך אתם חיים עם המצב הזה עד לדיון.

מופיד מרעי: אני לא יודע, ואני אבקש אולי ממשרד הכלכלה לבחון את המצב של הלשכות עד לקבלת התקנות.

מופיד מרעי: דיברו על תקציבים, האם משהו חלקי, לא חלקי, תנסו לבנות מנגנון, שאני לא יודע להגיד אותו כרגע, כי גם לא בחנו אותו ולא דיברנו, האם יש דבר כזה, אם כן, אני מבקש לדעת ותניחו את הבדיקה הזאת על שולחן הוועדה גם עד לעוד שבועיים, כן או לא.

לינא סאלם: כבודו, הנושא של התקציב, סליחה שאני קוטעת, הוא לא באחריות משרד המשפטים.

מופיד מרעי: אני אמרתי משרד הכלכלה.

מופיד מרעי: אמרתי שמשרד הכלכלה יבחן את זה, הוא צריך לבחון את זה מול האוצר כמובן, כי דיברו פה על תקציבים.

מופיד מרעי: אני לא נכנס כרגע לדקויות, אני מבקש לבדוק את ההיתכנות של הנושא, האם יש היתכנות כדי לסייע להם, שלא יקרסו.

מופיד מרעי: אנחנו לא רוצים שהם יקרסו, לזה אני מכוון.

מופיד מרעי: נושא ההסכמים הבילטרליים.

מופיד מרעי: אני מבקש מרשות האוכלוסין לקדם את כל נושא ההסכמים הבילטרליים, כי אותי מה שמעניין זה 50% מהעובדים שנמצאים עדיין בבועה משלהם.

מופיד מרעי: חוץ מה-50% שנמצאים מתחת להסכמים, אלה שללא הסכמים הם הבעיה שלנו ומשם יכולה לבוא הצרה.

מופיד מרעי: ואני לא רוצה לחזור על מה שאמרתי קודם, מי בסוף נפגע, זה האיש הסיעודי כתוצאה מתהליך עקום שהעובד מגיע לפה ומכניסים אותו להתעסק עם התהליך במקום עם המטופל.

שרי גבאי נוריאל: אדוני, אני רק חייבת לציין פה שהמדינה קידמה פה, הרשות, הסכמים בילטרליים בתקופה בלתי אפשרית של קורונה באמצעות שיחות בזום ומה שהיה נדרש.

שרי גבאי נוריאל: אז באמת, זה מעיד על הכוונות שלנו והנכונות שלנו לקדם.

מופיד מרעי: כוונות זה בסדר.

שרי גבאי נוריאל: והנכונות והעשייה.

מופיד מרעי: כוונות זה בסדר, אני אומר, וגברתי צודקת ואמרנו את זה קודם, 50%.

שרי גבאי נוריאל: צריך להבין שצריך לתת פה - - -

מופיד מרעי: אני באמת לא מתכוון כאן לתת צל"שים, אני מכבד, מעריך ואומר - - -

שרי גבאי נוריאל: זה לא עניין של צל"שים, רק להבין שמה שנדרש זה לקיים הסכמים עם כל המדינות, כולל מזרח אירופה, כולל כל מדינה שנדרש להביא ממנה וזה משא ומתן בין מדינות.

מופיד מרעי: אני איתך, אני מבין ואני יודע מה זה ההסכמים האלה, נכנסתי גם לסוגיה הזאת דרך הוועדה לעובדים זרים.

מופיד מרעי: בכלל יש לנו בעיות אחרות עם עובדי החקלאות שאני גם מטפל בהם, שגם מגיעים, גם שם יש לא מעט בעיות.

מופיד מרעי: זה לא אותו נושא, אבל זה גם עובדים זרים, ובסופו של דבר ההסכמים האלה שאנחנו מדברים עליהם הם הסכמים שבאמת יכולים לפתור לנו את הבעיה עצמה.

מופיד מרעי: לא הכוונה להגיד שאתם לא עושים מספיק, להיפך, אני יודע שזה מורכב, אני יודע שזה בכלל תלוי במדינות היעד, במדינות המוצא של העובד, האם אנחנו יכולים לדבר איתם, לא יכולים לדבר איתם, אם יש לנו הסכמים בכלל איתם.

מופיד מרעי: המורכבות והבעייתיות של התהליך הזה מובנת לי, אני לא מדבר על זה, אני אומר הגענו ל-50%, אנחנו צריכים להגיע ל-100%.

מופיד מרעי: ככה עובדים ואני חושב שהדרך שלכם תביא אותנו ל-100%.

מופיד מרעי: לזה אני מתכוון.

מופיד מרעי: אני מבקש לעדכן בהחלטות של צוות הבדיקה שמינתה שרת הפנים, אני חושב שהשילוב של הצוות ושל ההסכמים הבילטרליים יחד עם הסיוע והתמיכה וההחזקה של לשכות ההעסקה זה הפתרון, זה המשולש שאפשר לחזק אותו בינתיים עד שיהיה לנו פתרון סופי.

מופיד מרעי: תודה רבה לכולם על זה שהשתתפתם, אני נועל את הישיבה.