ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 242, 2022-03-08 13:00

אלכס קושניר: צהרים טובים לכולם, ברוכים הבאים לוועדת הכספים.

אלכס קושניר: אנחנו נקיים דיון, לבקשתה של חברת הכנסת קטי שטרית, על סיוע לחקלאים בענף גידול הבטטות – דיון מהיר, קטי בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: כשהגעתי לכנסת – אני כבר קדנציה רביעית, אני עוד מעט עוברת את גולדה מאיר בכמות הכנסות, וכל זה בשיא עולמי חדש, בשלוש שנים בלבד – לא האמנתי שאני אעסוק בנושא חקלאות.

קטי קטרין שטרית: אני הייתי בטוחה שכל מה שאני אעשה זה בתחום החינוך – גדלתי במערכת החינוך, עברתי את כל התפקידים.

קטי קטרין שטרית: אבל הבנתי שללא האדמה הזאת שלנו, ללא האנשים המקסימים האלה, הציונים האלה, שלולא הם – במגיפה ראינו את זה בצורה הכי בולטת – היינו נשארים כמו הרבה מדינות ללא סחורה חקלאית, שבעצם היא כולה עבורנו, זה החיים שלנו.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, מה שאני מבקשת כאן, בשם החקלאים שנמצאים כאן, זה סיוע לחקלאים בענף מסוים ספציפי, בטטות.

קטי קטרין שטרית: כולנו אוהבים לאכול בטטות מכל המינים, מכול הסוגים, וכולם טעימים.

קטי קטרין שטרית: איך אתם קוראים לזה?

קטי קטרין שטרית: ירק או פרי?

קטי קטרין שטרית: זה ירק, ירק שורש.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שהנחיצות שלו, לא צריך אפילו לייחצן אותם, כי אין בית בישראל שלא משתמש במוצר האדיר והטוב הזה.

קטי קטרין שטרית: כדי לסבר את האוזן, כמה נתונים – ענף הבטטות בישראל מתפרס על פני 12,000 דונם, רובם באזורי הפריפריה.

קטי קטרין שטרית: הוא מעסיק 1,500 עובדים, כש-95% מהתוצרת נמכרת בשווקים במדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: הבטטה משווקת בשני שווקים עיקריים, כמובן לפי האיכות שלה: סוג א' – בטטה במשקל של 150 עד 650 גרם.

קטי קטרין שטרית: היא נמכרת בדרך כלל לרשתות השיווק ולירקניות; סוג ב' – במשקל שעולה על 650 גרם או קטן מ-150 גרם, והוא נמכר בדרך כלל לשוק המוסדי, בעיקר למסעדות, בתי המלון, בתי הספר וכו'.

קטי קטרין שטרית: הגיעה הקורונה, כמו שתפסה את כולנו, גם את הענף הזה, ובמהלך גלי הקורונה הראשונים, השווקים המוסדיים – מסעדות, בתי קפה, גני אירועים, מוסדות לימוד וכו' – כולם נסגרו כמעט לחלוטין.

קטי קטרין שטרית: כתוצאה מכך נשאר עודף עצום של סוג מסוים של בטטות, סוג ב'.

קטי קטרין שטרית: העודפים האלה נרקבו במחסנים, ובסופו של דבר גם הושמדו.

קטי קטרין שטרית: מצד שני, היה עודף ביקוש לבטטות מסוג א' דווקא בסגר הזה, כך שלמגדלים היה מחזור מכירות גבוה יחסית לתקופה המקבילה בשנת 2019.

קטי קטרין שטרית: הדבר מייצג מצג שווא.

קטי קטרין שטרית: כשמסתכלים, אומרים: מה הבעיה?

קטי קטרין שטרית: שימו לב לאחוזים, הם כן מכרו.

קטי קטרין שטרית: אף אחד לא מבדיל בין סוג א' לבין סוג ב'.

קטי קטרין שטרית: עד שלא הגעתי לסיור וראיתי, לא הבנתי שיש הבדל בין סוג אחד של בטטות לבין סוג שני.

קטי קטרין שטרית: כשרואים את זה, אומרים שיש מכירה לשווקים, אבל מה קורה כשמדובר בסוג מסוים שהושמד לחלוטין?

קטי קטרין שטרית: יש מצג שווא שהענף הזה לא נפגע.

קטי קטרין שטרית: אם לוקחים בחשבון ששולי הרווח לדונם ממילא נמוכים, השמדה של 35% מהיבול ללא תמורה, פירושה הפסד הכנסה לדונם.

קטי קטרין שטרית: המגדלים, שחלקם הקטן נמצא פה, אבל יש לנו הרבה מגדלים בארץ, ברוך השם, מתמודדים עם חובות ועם קשיים אדירים: 1.

קטי קטרין שטרית: חוסר יכולת לשלם לספקים ולעובדים; 2.

קטי קטרין שטרית: חוסר יכולת לחדש מלאי, כלומר: לקיים גידולים חדשים לעונה החדשה; 3.

קטי קטרין שטרית: ירידה באספקה, שתגרום למחסור בבטטות, אשר תוביל לאט לעליית מחירים מיותרת וסתם תפגע בצרכן.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אני יודעת שגם בוועדה הזו וגם במשרד החקלאות, נושא החקלאות ונושא יוקר המחיה נמצאים על סדר-היום.

קטי קטרין שטרית: יש פה סוגיה, שאפשר לפתור אותה כדי לא להוביל לעליית מחירים מיותרת, שתפגע בצרכן.

קטי קטרין שטרית: על כן יש לדון במתווה השלמת פיצויים בהתאם להיקף הנזק שנמצא על ידי משרד החקלאות, שנמצא בין כה וכה בבדיקה, וגם לבחון מתן סיוע דומה לנוהל.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, כמו שאני יושבת כאן, ואני מאוד מקווה שהישיבה שלי היום תהיה עם ברכה, כך היה לגבי מגדלי התבלינים והפרחים שפנו אלי.

קטי קטרין שטרית: ראיתי, מה אני אומר לך?

קטי קטרין שטרית: שדות שלמים של תבלינים מושמדים – למה?

קטי קטרין שטרית: זה הרי הדיון הבא שלנו.

קטי קטרין שטרית: חיי התבלין זה עניין של זמן, וגם צריך להטיס אותם.

קטי קטרין שטרית: אז הכול הופסק והם הפסידו הפסדים, אבל המדינה הבינה שמדובר בענף, שאחר כך הוא מאוד פרודוקטיבי ומכניס הרבה כסף למדינה.

קטי קטרין שטרית: אותו דבר גם הענף הזה.

קטי קטרין שטרית: נכון, הם זקוקים אחר כך לסיוע, אבל אחר כך הם יעמדו על הרגליים והכול יהיה בסדר.

קטי קטרין שטרית: הם משלמים מיסים כדין, מעסיקים עובדים.

קטי קטרין שטרית: מישהו פעם שמע על הענף הזה שהוא בבעיה?

קטי קטרין שטרית: לא, אבל עכשיו הם צריכים אותנו, זה הזמן.

קטי קטרין שטרית: לכן אני מבקשת לבחון סיוע דומה לנוהל שהיה בסיוע לענף הפרחים והתבלינים לייצוא, אך במקום לבחון על סך כול המכירות בשנת 2020 ביחס לשנת 19'.

קטי קטרין שטרית: יש לבחון פדיון לדונם בשנת 2020 ביחס לשנת 2019.

קטי קטרין שטרית: קודם כל אני מודה לכם.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת שבוועדה הזאת יש אוזן קשבת לענפים שונים במדינה עם כל הבעיות.

קטי קטרין שטרית: כולנו נמצאים בתקופה של מגיפה.

קטי קטרין שטרית: כולנו לא יודעים מתי היא תסתיים.

קטי קטרין שטרית: נכון, זה בא בגלים.

קטי קטרין שטרית: אני מאוד מקווה שזה הגל האחרון, אבל אני גם מאוד מקווה שתהיה אוזן קשבת, אדוני היושב-ראש, גם מצד הוועדה וגם מצד משרד האוצר כדי לסייע להם.

קטי קטרין שטרית: אם לא היינו מסייעים לענף הפרחים והתבלינים, היום היינו מוצאים עצמנו ללא הענף הזה.

קטי קטרין שטרית: לכן במקום לחכות לקצה שהענף הזה יקרוס, זה הזמן לסייע לו ולתת לו מה שצריך.

אלכס קושניר: אני מודה, שאני בכלל לא מבין בענף הבטטות.

אלכס קושניר: דיברת על שני סוגי בטטות.

אלכס קושניר: אותו מגדל מגדל את שני הסוגים?

גיא דוד: שלום, אני אשמח להרחיב.

אלכס קושניר: אני מבין שכל מה שלא נכנס לסטנדרט הקמעונאי, המשק היה סגור, לא הצלחתם למכור.

קטי קטרין שטרית: יותר מזה, השמידו את זה.

גיא דוד: אני ממשק דוד ממושב עדנים.

גיא דוד: אנחנו מגדלים בטטות כבר דור שלישי.

גיא דוד: לגבי השאלה שלך, בטון בטטות, אנחנו קוראים לזה מיקס, יש פילוח של גדלים, החל מ-50 גרם וכלה לפעמים גם בקילו וחצי.

גיא דוד: הגדלים שהציבור רגיל לרכוש בירקניות או ברשתות השיווק נעים בין 150 ועד הגבול של 650.

גיא דוד: מה שמסביב, זה size product, נמכר בדרך כלל למוסדיים.

גיא דוד: הסיבה היא שעקרת הבית מעדיפה גודל בינוני.

גיא דוד: יותר קל לה, הוא פחות סיבי.

גיא דוד: המוסדיים באותה תקופה היו סגורים.

גיא דוד: בכל טונה אין לי אפשרות לגדל רק לארג', לצורך העניין הגודל הבינוני.

אלכס קושניר: ואז אתה עושה מיון.

גיא דוד: << דובר_המשך >> גידו כן, המיון תמיד גוזר בין 35% ל-40% של הגדלים השונים.

גיא דוד: אם יש לי טיפה יותר גדול, זה יהיה לכיוון ה-40%.

אלכס קושניר: אני מבין שכל ה-size product הזה, זאת אומרת כל מה שלא נכנס לסטנדרט הקמעונאי, הייתם מוכרים למוסדיים, ובמהלך משבר הקורונה, בגלל שהמשק היה סגור, לא הצלחתם למכור.

קטי קטרין שטרית: יותר מזה, השמידו את זה.

גיא דוד: יותר מזה, היה שם כאוס שלם בענף.

גיא דוד: אני משווק את הבטטות של המשק מאז שאני זוכר את עצמי, ומה שקרה זה היה הפוך על הפוך על הפוך, ואני אסביר.

גיא דוד: מצד אחד אין מסעדות, אין קייטרינג, אין גני אירועים, אין חתונות, אין בתי מלון, אין בתי קפה, אין לי כלום.

גיא דוד: מצד שני, שופרסל שהוא הלקוח הראשי שלי ויוחננוף אומרים לי: גיא, תשלח, תשלח.

גיא דוד: צריך להבין שאנחנו עובדים כחצי שנה על טרי מהשדה וחצי שנה מאחסון.

גיא דוד: כשאני נכנס לאחסון עם 1,000 טון שאמור להיות משווק על שישה חודשים, סדר גודל של 160, 170 טון לחודש, בא שופרסל ואומר לי: לא, תביא לי כפול.

גיא דוד: אני אומר לשופרסל: אבל מה יקרה בעוד שלושה חודשים?

גיא דוד: זה ייגמר לנו.

גיא דוד: הוא אמר:

גיא דוד: עזוב מה יקרה, תן מענה עכשיו.

גיא דוד: היתה תחושה ברחובות של סוף העולם ורק יושבים בבית ואוכלים.

גיא דוד: ואז מצד אחד ייצרתי יותר מהאחסון שלי, מהמלאי הקיים, אבל זרקתי יותר.

גיא דוד: ברור שכאשר מכרתי לשופרסל אולי כפול כמות, נכנס לי בומבה של כסף באותו חודש, לידו זרקתי המון כסף לפח, אבל בקצה של העונה – ובטטה היא לא שנה קלנדרית דצמבר-דצמבר, היא שנה של כמעט שנתיים וחצי.

גיא דוד: בקצה העונה הזאת אנחנו רואים את החוסר.

גיא דוד: אני אקח אותך רגע שלב אחד אחורה.

גיא דוד: מ-2008, כשנעלם לנו הייצוא כמעט לגמרי בגלל ירידת המטבעות, במקרה התחלנו למכור את התוצרת המובחרת בארץ.

גיא דוד: היה לנו נס מהשמיים, אנשים ראו מובחר יותר, התחילו לאכול וזה התגלגל לזה שמדינת ישראל צורכת הכי הרבה בטטות פר נפש באירופה.

גיא דוד: אגב, העיר שאוכלת הכי הרבה, וזה בגלל המוסדי, זאת תל-אביב.

גיא דוד: מ-2008 עד 2019, אם אני לא טועה, כמעט פי 10 כמות, כולל הכול: מוסדיים, תעשיות, פרי גליל, סנפרוסט, שטראוס, מסעדות, הכול.

גיא דוד: כל שנה בתקופת השתילות, אנחנו מגדילים את השתילות כדי לעמוד בביקושים.

גיא דוד: מה קרה פה?

גיא דוד: גם היינו צריכים להגדיל, כי קלטנו שאנחנו צריכים יותר סוג א', אז גם דאגנו ליותר דונמים וגם קיבלנו מהם פחות כסף.

אלכס קושניר: אני לא מצליח להבין למה קיבלתם פחות כסף.

אלכס קושניר: אתה אומר שהוצאתם סחורה מהמחסנים כדי למכור וכדי לעמוד בביקושים.

אלכס קושניר: אותה סחורה סוג ב', כמה זמן היא ניתנת לאחסון?

גיא דוד: ברגע שפגעת, נסעת – שבוע זה נרקב, אין טעם להחזיק.

אלכס קושניר: אתה כן מחזיק במחסנים.

גיא דוד: אנחנו נכנסים מהשדה, מה שנקרא מלוכלך, לקירור, ואז מושכים כל יום פעימה יומית.

גיא דוד: ברגע שהפכנו לאמבטיה – אמבטיית השטיפה היא חלק מהמערך של בית האריזה, זה כמו רוק, אם היתה בטטה אחת חולה, היא יכולה לגרום גם לחברה שלה להיות חולה, אז אני יכול להחזיק איתה עוד יום, עוד יומיים, עוד שלושה, אבל אין טעם שאני אחזיק, כי כל יום מצטבר לי עוד, אז כל פעם אתה זורק.

ינון אזולאי: אבל במה זה שונה מיום רגיל?

ינון אזולאי: לפי מה שאתה אומר, סיפקת פי שניים סחורה.

גיא דוד: נכון, וזרקתי הכול.

ינון אזולאי: זאת השאלה, למה זרקת?

ינון אזולאי: אני גם לא מבין, למה זרקת הכול?

קטי קטרין שטרית: גיא, תסביר את זה, לא מבינים, כי אתה מדבר במונחים מקצועיים.

אלכס קושניר: זה בסוף תהליך לוגיסטי, שאנחנו אמורים להבין אותו.

גיא דוד: יש לך מיכל של בטטות, שיצא מבית הקירור.

גיא דוד: יש לנו אלפים כאלה שם.

אלכס קושניר: ובמיכל יש לך את כל הסוגים?

גיא דוד: כן, זה יוצא מיקס מהשדה, כלל הגדלים.

אלכס קושניר: הבנתי, ואז אתה עושה מיון.

גיא דוד: ואז אני נכנס לבית אריזה.

גיא דוד: כדי למיין, אני שופך את זה לאמבטיה.

אלכס קושניר: למה אתה שופך ולא ממיין לפני?

גיא דוד: חייב לשטוף את החול.

קטי קטרין שטרית: הכול מלא אדמה.

אלכס קושניר: כדי למדוד צריך לשטוף?

גיא דוד: בוודאי, איך תנקה את הבוץ?

ינון אזולאי: הבוץ הוא גם משקל, הוא גם מוסיף לך לתשואה, אתה לא רואה.

קטי קטרין שטרית: הוא נדבק, הוא נצמד לך.

גיא דוד: אנחנו באים עם חול, וכשאתה מגיע לסופר, זה נקי, לכן אתה שופך לאמבטיה.

אלכס קושניר: לא תמיד, אבל בסדר.

גיא דוד: אני יכול להבטיח לך רק לגבי המשק שלי.

אלכס קושניר: כבר היה שווה לבוא, עשית עכשיו פרסומת למשק בשידור חי.

גיא דוד: אגב, אנחנו מזמינים אותך לבוא לבית האריזה ולראות את הדברים.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: אתה אומר שתהליך המיון גורם ל << דובר >> גידו

גיא דוד: - - ברגע שמיינת, פרק הזמן של חיי המדף הוא קצוב.

אלכס קושניר: כמה זמן?

גיא דוד: תלוי, ככל שאנחנו נכנסים לתוך העונה.

גיא דוד: בדרך כלל תוך שבוע אתה צריך למכור, אין מה לעשות עם זה אחרי זה.

אלכס קושניר: זה אומר שאני צריך על פני זמן לראות באיזושהי נקודה אצלך ירידה במכירות, על פני אותו מחזור של שנתיים וחצי.

גיא דוד: לא, אתה לא תראה ירידה, אתה תראה את ההפסד, ולמה אנחנו פה היום?

גיא דוד: כי ככל שעבר, העונה שהיתה עכשיו ושנכנסנו אליה עם הגרון כבר בחוץ, הגדלנו עוד יותר, כדי שלא ייצא מצב שבסופר הוא יגיד לי חסר, אני הולך לחפש בחוץ או לעשות ייבוא, כי אני מחויב לו כל השנה, אבל זה סוג של התאבדות אין סופית, מתוך איזושהי כוונה שבסוף נשתחרר מהקורונה.

גיא דוד: השתחררנו ממנה, בחודשים האחרונים העסק עובד.

גיא דוד: העסק שלנו טוב, אנחנו עובדים שנים ונהנים.

אלכס קושניר: אגב, אתם משווקים ישירות?

גיא דוד: אני עובד ישירות מול הרשתות, אין לי משווק.

גיא דוד: אני גם החקלאי, אני גם משתלת האם, אני גם בית האריזה, אני גם המרכז הלוגיסטי של עצמי ואני גם היצואן הפרטי.

אלכס קושניר: אז תפתח כבר סופר.

גיא דוד: הלוואי שהמדינה היתה מאפשרת את זה.

גיא דוד: אסור לי למכור בבית, זה לא חוקי.

גיא דוד: עבדנו בקבוצות רכישה, אם תחפש בגוגל גיא דוד, תראה את זה.

גיא דוד: אני מכרתי כמעט 150 טון לאנשים פרטיים.

אלכס קושניר: אני כבר אומר שאתה איש שיווק מעולה.

גיא דוד: סיפור קצר, הגענו לבאר שבע ופקחים קפצו עלינו.

אלכס קושניר: אני רוצה להתמקד.

אלכס קושניר: אם אני מבין נכון, אתם טוענים שנגרם לכם נזק, בגלל שהייתם צריכים לזרוק סחורה שהיא סוג ב' ומתאימה יותר לשוק המוסדי.

גיא דוד: היא לא סוג ב', היא גדלים שונים.

אלכס קושניר: סוג א' וסוג ב', לא בגלל שהיא פחות טובה, אלא כי יש משהו אחד ויש משהו אחר.

גיא דוד: כן, יש לנו הסכם עם המוסדיים האלה, הוא כאן ואני יכול להעביר לך את זה.

גיא דוד: אלה חוזים שלמים שאנשים לא יכלו לעמוד בהם, וגם אין לי מה ללכת לתבוע אותם, כי זה כוח עליון.

גיא דוד: היינו בצוק איתן והיינו במלחמות בעזה, שנפגענו בשדות, לקח כמה שנים אבל תמיד המדינה פיצתה.

גיא דוד: אבל אירוע כזה – יש לי כאן

גיא דוד: חברים שהגיעו מהדרום הרחוק – אנחנו לא זוכרים אירוע כזה, שאני ממיין וזורק.

גיא דוד: תורג'מן ראש הקנט הגיע לבית האריזה ותפס את הראש.

גיא דוד: יש כאן תעודות על השמדות, שמאויות על כל הדברים האלה.

גיא דוד: אנחנו הפסדנו מיליונים, שכל החיים השקענו אותם באדמה.

גיא דוד: אין לנו מאיפה להחזיר את זה.

גיא דוד: איך זה עובד?

גיא דוד: אתה מגדל 100 דונם, מרוויח 1,000 שקל לדונם, ובשנה הבאה אתה משתמש ב-100,000 כדי לגדל 110,000 דונם וכדי להחליף טרקטור.

גיא דוד: ברגע שאתה אוכל את כל ההון הזה של כמעט שלושים ומשהו שנים.

גיא דוד: זה כמעט בלתי אפשרי להחזיר אותו.

גיא דוד: את העונה הזאת הקמנו בזכות הלוואות של משווקים.

גיא דוד: אני לא הולך לשם יותר.

גיא דוד: אני אומר את זה בצער, שאני לא אקח יותר כסף מאף משווק, כי אחרי זה הוא מחפש לזמבר אותך במחיר, אתה בידיים שלו.

גיא דוד: אני לא נכנס פה לסוגיה של פערי תיווך, אני לא יכול להיכנס אליה, כי אלה לקוחות שלי, אבל אני אומר שאם הקזתי כל כך הרבה דם בשנה הזאת כדי להרים אותה, את שנה הבאה קשה להרים, כמעט בלתי אפשרי.

גיא דוד: ישבנו עם כל הגורמים הרלוונטיים ודיברנו וכולם הסכימו, ואז נכנסנו לטלטלות שהתחלפו כל מיני אנשי מקצוע ולא היה עם מי לדבר.

גיא דוד: המשק שלי כמעט 150 עובדים, רובם פלסטינים, ערביי ישראל וקצת תאילנדים ויהודים ישראלים.

גיא דוד: את ה-150 האלה לא מעניין שזה רק בקורונה, הם רוצים את הכסף.

גיא דוד: ענף הבטטות הוא ענף עתיר ידיים עובדות, בית האריזה מצריך המון ידיים עובדות.

גיא דוד: כל העסק הזה מצריך סדר גודל של 1,500 איש בכל הארץ.

גיא דוד: אנחנו צריכים בסך הכול לעבור את העונה הזאת, ואני מאמין שבשנה הבאה איכשהו נתחיל להחזיר, אז בעוד שנתיים יהיה יותר קל.

גיא דוד: לא באנו לפה אתמול.

אלכס קושניר: משרד החקלאות בזום, נכון?

גיא דוד: << קריאה >> גידו אני ביקשתי את מועמר שיגיע – או צביקה – אבל לא נתנו לו, לא יודע למה.

אירנה אטינגר: כמו ענף הבטטות יש ענפים אחרים, שכולם טוענים – וחלקם בצדק – שהם נפגעו, ואנחנו מבינים את זה.

אירנה אטינגר: משרד החקלאות בזמנו הציג בפני משרד האוצר מתווים שונים לפיצויים שונים, אבל בסוף בסוף מה שהוחלט - ורק על זה התקבלה ההסכמה – ללכת על פיצוי לענפים מוטי ייצוא, ולכן התבלינים והפרחים קיבלו; נכון, הבטטות לא קיבלו, וגם ענפים אחרים לא קיבלו.

אירנה אטינגר: נכון לעכשיו המשרד לא יכול להתעסק בפיצויי קורונה, ואין גם תקציב לזה, אבל המשרד כן מתעסק בנושא של תמיכות לחקלאים לכל הענפים, גם לבטטות וגם לכל הענפים האחרים.

אירנה אטינגר: יש עכשיו שני קולות קוראים לתמיכות לכל הענפים בהיקף של 35 מיליון שקל שהמשרד תומך.

אירנה אטינגר: אנחנו מבינים את הדברים, אבל התקציב בסוף מוגבל, וכרגע אנחנו מכוונים את זה ליעילות של הפריון, לחדשנות ולכל הנושאים האלה – זה הכיוון כרגע.

אלכס קושניר: חברי הכנסת, בבקשה.

נירה שפק: גילוי נאות, אני גרה בקיבוץ כפר עזה, חיה חקלאות, המשפחה שלי בחקלאות ואני יושבת ראש השדולה החקלאית בכנסת, כך שמעניינת אותי החקלאות.

נירה שפק: ברור לי המשבר התקציבי, אבל גם צריך לראות ספציפית מה המענה.

נירה שפק: מעבר למענים לחשיפה לייצוא, אני מזכירה שעכשיו על שולחן משרד החקלאות, משרד האוצר ומשרד הכלכלה הפגיעה בענפים מעוטף עזה והנגב המערבי שירד מהם הביטוח.

נירה שפק: זאת אומרת שאת כל הייצוא לאוקראינה ורוסיה חברות הביטוח לא מוכנות לבטח, וזה נושא שגם כל הלילה התעסקנו אתו ושר האוצר מתעסק אתו.

נירה שפק: כל הזמן יש אירועים שצריך לטפל בהם, אי אפשר להגיד בזה כן ובזה לא.

נירה שפק: צריך להגיד מה הקריטריונים, לאשר את הקריטריונים.

אלכס קושניר: אבל זה מה שהם עושים, זה מה שהם אומרים, שהם רוצים תמיכות.

נירה שפק: יש הבדל בין תמיכות לבין פיצוי למקרה נקודתי.

נירה שפק: ברור שהמשאב הוא לא כזה שאתה מכניס את היד והוא בלתי נגמר, אבל צריך לבחון לגופו של עניין ולבחון את השרידות של כל ענף וענף או כל אזור ואזור.

נירה שפק: בהקשר הזה, אני הייתי שמחה לשמוע ממך מה כן, לא רק מה לא.

אלכס קושניר: אני בטוח שמלבד בטטות יש ענפים נוספים, כמו תפוח אדמה שהוא גם ירק שורש, כנראה, וגם שם גדלים שונים, וגם להם יש איזושהי מכירה למוסדיים, שכנראה ירדה באותה תקופה, אז למה אני לא רואה אותם פה?

נירה שפק: זה בדיוק השוני.

גיא דוד: יש לנו כאן חבר, שבמקרה מתמקצע בתחום גם.

אלי ארג'ואן: אני ממושב עין הבשור.

אלי ארג'ואן: תפוחי אדמה יש גבעול, שהוא הרבה פחות רגיש מבטטות.

אלי ארג'ואן: אפשר להיכנס לעניין המקצועי, אבל בגדול בטטה זה שורש.

אלי ארג'ואן: לייצר קליפה יציבה בשורש, זה כמעט בלתי אפשרי.

אלי ארג'ואן: אנחנו עושים כל מיני מהלכים, התמקצענו עם הזמן.

אלי ארג'ואן: בעבר בכלל לא יכולנו לאחסן את זה.

אלי ארג'ואן: למדנו לאחסן, ועדיין כמויות הפחתים הן הרבה יותר גדולות, מצד אחד.

אלי ארג'ואן: מצד שני, מאחר שזה שורש, וזה ריבוי וגטטיבי, השונות היא אפילו בין צמח לצמח, לא בין חלקה לחלקה.

אלכס קושניר: אנחנו מדברים כאן על תהליך שהוא אחרי גידול.

גיא דוד: אלי, אחוזים.

אלי ארג'ואן: אני אסביר מאיפה זה בא.

אלי ארג'ואן: אגב, בבטטות יש שונות הרבה יותר גדולה.

אלי ארג'ואן: זה מתחיל מ-70 גרם עד קילו ו-200 גרם, ותפוח אדמה לא יודע להגיע לפחות מ-50 גרם ויותר מ-450 גם.

אלי ארג'ואן: לכן המוצר שהולך לרשתות הוא העיקרי, זה 90%, 95%.

ינון אזולאי: בתפוח אדמה למשל, אותו מוצר יכול ללכת גם בגודל של 50 גרם וגם בגודל של 450 גרם לאותו מקום, בשונה מהבטטות שהולך נגיד למסעדות ה-1.2 קילו.

אלי ארג'ואן: בתפוחי אדמה הקטנים פודים יותר כסף.

גיא דוד: אני רוצה לחדד, מיון גדלים נעשה לפני האמבטיה, יש לו אפשרות לשמר.

גיא דוד: כשאנחנו הופכים לאמבטיה, זה נגמר.

אלכס קושניר: תן לי עוד פעם את החלוקה בין מה שאתה יודע למכור לרשתות קמעונאיות לבין כל השאר.

גיא דוד: 60%-65% זה המקסימום שניתן להפיק מבטטה.

גיא דוד: אני חושב שכולם פה יסכימו על זה, אין על זה ויכוח.

אלכס קושניר: אני באיזשהו שלב צריך לראות אצלך ירידה ברווחיות, אתה יודע להוכיח לי את זה על ידי דוחות כספיים?

מיכל שיר סגמן: אפשר לבדוק את זה.

אלכס קושניר: אין בעיה, אבל בסוף אני מסתכל על עסק.

אלכס קושניר: משק חקלאי הוא עסק, ויכול להיות שאני נוטה להסכים אתו.

אלכס קושניר: אין לי מושג, אני מאמין לו שיש כנראה מחזוריות מסוימת.

אלכס קושניר: הוא מדבר על מחזוריות של שנתיים וחצי, נכון?

גיא דוד: כן, כמעט.

אלכס קושניר: אז איפשהו במחזוריות הזאת, אני חייב לראות שהיתה לך עלייה בפדיון בגלל הביקושים הגבוהים לסחורה מסוג א', וירידה בפדיון בסחורה מסוג ב', אני צודק?

אלכס קושניר: ואז באיזשהו שלב, אני צריך לראות איפשהו את הירידה ברווחיות.

גיא דוד: חד-משמעית, עידן שהוא גם אח שלי יסביר.

אלכס קושניר: באתם לפה כל האחים ביחד.

גיא דוד: כולנו אחים לצרה.

עידן רול: הטענה שלנו היא שמבחן ההכנסות שהמדינה קבעה לצורך מענק הקורונה הוא לא נכון במקרה הספציפי שלנו, מכיוון שכמו שהוא אמר, מ-X קילו ברוטו שאנחנו משווקים, כ-40% אלה גדלי שוליים שהולכים לשוק המוסדי הזה.

עידן רול: השוק הזה ביום אחד נסגר בפנינו, ובמקביל היתה עלייה חדה בצריכה.

עידן רול: היתה בהלה למזון, ובמקום למכור X כל יום, נאלצנו למכור X2, 3X ו-X4.

אלכס קושניר: אוקי, אז הפדיון שלכם עלה.

עידן רול: מבחן הפדיון – שם אנחנו לא יכולים לעמוד, הוא עלה.

עידן רול: דרך אגב, אנחנו נקטנו באחריות, ולא העלינו את המחיר ללקוחות שלנו.

עידן רול: זה לא בסדר לעשות את זה.

אלכס קושניר: מתי אתה יודע להצביע על פגיעה ברווחיות?

עידן רול: כדי להוכיח את הדבר הזה – וזה מה שהסברנו לרפרנט אלי מורגנשטרן שהיה הרפרנט שלנו של החקלאות וגם למועמר סמנכ"ל לענייני כלכלה במשרד החקלאות

גיא דוד: אגב, ביקשנו שמועמר יהיה נוכח, הם סירבו לשלוח אותו.

נירה שפק: אנחנו לא רוצים להיכנס לזה, ולא מתערבים למשרד ממשלתי בהחלטה את מי לבחור.

נירה שפק: מספיק עם האמירות האלה.

גיא דוד: כי הוא מכיר את הנקודה הזאת.

נירה שפק: לא משנה, משרד ממשלתי סוברני להחליט מי עולה.

גיא דוד: בסדר גמור.

נירה שפק: תודה רבה.

נירה שפק: כבר אמרת את זה שלוש פעמים, אז בוא ננקה שטויות מהשולחן.

גיא דוד: אני חושב שזה תמוה.

נירה שפק: מכיוון שזה עולה כל הזמן, אני רוצה לומר כאן שאנחנו מתכנסים לנושא מסוים.

נירה שפק: כל אמירה על מי שרצינו ממשרד ממשלתי היא לא רלוונטית.

אלכס קושניר: בסדר, אני לא מתייחס לזה.

גיא דוד: אני מתנצל, אני אומר לך למי הסברנו את זה.

גיא דוד: היו"ר אלכס קושניר:

גיא דוד: היו"ר אלכס קושניר:

גיא דוד: היו"ר אלכס קושניר:

גיא דוד: היו"ר אלכס קושניר:

גיא דוד: היו"ר אלכס קושניר: << יור >> נישפ

אלכס קושניר: מתי אני רואה את הירידה ברווחיות?

עידן רול: זה קשה מאוד לראות את זה, וכדי להוכיח את זה, אתה צריך לעשות את הפדיון לפי דונם, את הרווח לפי דונם.

אלכס קושניר: המדינה אמרה: אני נותנת פיצוי למי שהפדיון שלו נפגע.

אלכס קושניר: עכשיו אני אומר: בסדר, הבנו, בוא נבדוק רגע במקרה הספציפי הזה את הרווחיות.

אלכס קושניר: אתה אומר לי: אני לא יודע להוכיח שיש לי ירידה ברווחיות.

אלכס קושניר: אם אין לך ירידה ברווחיות, ואין לך ירידה בפדיון, סליחה.

ינון אזולאי: גיא אמר שזה משהו לשנתיים וחצי.

ינון אזולאי: השאלה אם בתוך השנתיים וחצי אתה רואה את זה, או שאתה רואה את עכשיו?

עידן רול: תקופת החתך של הדוחות הכספיים היא ה-31 בדצמבר כל שנה.

עידן רול: אצלנו זה מחצית העונה.

עידן רול: אם היית מתחיל את הדוחות הכספיים – כמו שאפשר באירופה למשל לעשות – הכי הגיוני מאחד במאי עד אחד במאי בשנה העוקבת, אז זה מכסה את העונה מהשתילה.

אלכס קושניר: אין בעיה, אבל אני יודע לבחון את זה נגיד דו-שנתי.

אלכס קושניר: אין בעיה, אני יודע לחתוך, אתה יודע לחתוך.

עידן רול: יש עניין של מלאים.

עידן רול: אם אני מגדיל לעצמי את הדונמים, יש הרבה יותר מלאי בשנה העוקבת.

עידן רול: כמו שידוע, מלאי מחושב כשווי שוק או עלות, הנמוך ביניהם, והוא בולע את עיקר הרווחיות.

עידן רול: זה מתבטא בעוד שנה שלאחר מכן, ואם אני שוב מגדיל בשנה העוקבת, זה עוד יותר נפגע.

עידן רול: צריך לבחון את זה פר דונם.

אלכס קושניר: אין בעיה, אתה יודע להוכיח לי ירידה ברווחיות פר דונם?

עידן רול: בוודאי, בשעה שכל המהומה הזאת התחוללה סביבנו, תיעדנו קודם כל את כל ההשמדות שעשינו.

עידן רול: אצלנו מבית האריזה שלנו וגם אצל החברים לא יוצא קילו בלי שיהיה ממוסמך.

אלכס קושניר: אני לא נכנס לתהליך החקלאי, ואני מבין שההשמדות כואבות, אבל אין להן קשר לעניין הפיצויים.

אלכס קושניר: הקשר היחיד שאני יכול למצוא כדי שנבחן איזשהו סוג של סיוע הוא ירידה בפדיון או ירידה ברווחיות.

אלכס קושניר: לפי דעתי, ירידה ברווחיות עוד לא נעשתה בשום ענף, אבל אתם אומרים שאתם ייחודיים, אז תראו לי שיש ירידה ברווחיות.

אלכס קושניר: אם את זה אתם לא יודעים לעשות, לא יהיה.

עידן רול: אנחנו מדווחים על כמות דונמים שאנחנו מגדלים, ואנחנו יכולים להראות מה הפדיון של אותם דונם, רק שזה מתפרס על כמה שנים, זה לא כמו שעשו ב- - -

אלכס קושניר: אנחנו באירוע הזה כבר מ-2020 וכבר עברו שנתיים, אז תראו לי ניתוח של שנתיים.

עידן רול: אין בעיה.

עידן רול: אני אומר: בואו ניקח את הדונמים שגודלו ב-2019, נראה כמה פדה דונם ב-2019, כך ב-2020, ב-2021 וב-2022 – לפי דונמים, לא לפי המלאים שיש לי בדוחות הכספיים.

אלכס קושניר: זה לא עובד ככה, כי אני בוחן עסק, אני לא בוחן דונם.

אלכס קושניר: אני יכול לקחת את זה לכל מקום.

אלכס קושניר: ברור שיש הרבה מאוד ענפים שבהם זרוע אחת עבדה יותר חזק, זרוע אחרת עבדה יותר חלש, אבל אני לא בוחן את זה ככה, אני בוחן עסק.

אלכס קושניר: אם אתה עסק והרווחיות שלך לא נפגעה והפדיון שלך עלה, אני באמת לא מבין.

נירה שפק: אני אשתמש במילים אחרות.

נירה שפק: אתה אומר שהמחזור שלי לא שנתי, הוא עונתי והוא גם רב-שנתי.

נירה שפק: אתה יכול לומר לי מה הנקודה שממנה זה הופך להפסד?

עידן רול: מה הפדיון פר דונם שממנו אני מפסיד?

עידן רול: אז אמרת שאת חקלאית, את יודעת שזה פונקציה של כמה - - -

ינון אזולאי: אני רוצה לחדד את הדברים שלך.

ינון אזולאי: אתה אומר: אני השנה גידלתי בדונם אחד 1,000 טון.

ינון אזולאי: אני לא מסתכל רק על השנה הזאת, כי בשנה הזאת אתה לא תראה את הבעיה, אתה תראה אותה תוך שנתיים, שלוש.

ינון אזולאי: אתה תראה שהדונם הזה הפיק לי פחות, ושם זה הנזק שלי, זאת הכוונה שלך?

ינון אזולאי: אבל אתה לא יכול לתת לי עכשיו את הדוח, כי הדוח אומר: אני עדיין לא בהפסד, אבל אני יודע מה יש, כי שם קיבלתי את המכה, ולכן בעוד שנה אתם תראו את זה.

ינון אזולאי: היום תפצה על השנה הזאת.

ינון אזולאי: נכון שאין לי את זה עכשיו, אבל אני צופה פני עתיד שבשנה הבאה זה יהיה לי.

עידן רול: בדיוק, אני אומר שהירידה ברווחיות צריכה להיבחן בענף שלנו פר דונם, לא פר שנה.

אלכס קושניר: אבל מה ההבדל בין הענף שלך לבין כל ענף אחר?

גיא דוד: כי אצלנו כל שנה מתחחים מחדש.

אלכס קושניר: אבל זה לא רק אצלך, זה בהרבה מאוד מקומות אחרים.

גיא דוד: אבל האחרים לא סבלו, ההבדל שאני 40% מוסדי.

אלכס קושניר: אז מה?

נירה שפק: תסביר לי את ההבדל בין עגבניות לבטטה, אתה מגדל את שניהם.

אלכס קושניר: אני יכול לתת לך עוד 1,000 דוגמאות של ענפים שהם באחוזים גבוהים מוסדיים.

קטי קטרין שטרית: אלכס, הוא רוצה לתת את הדוגמה של עגבניות, בוא נראה מה הבדל.

עידן רול: או אפילו תפוחי אדמה, שאנחנו גם מגדלים.

עידן רול: תפוחי אדמה זורעים בסוף דצמבר, בוא נגיד בתחילת ינואר.

עידן רול: תפוחי האדמה האלה יוצאים מהאדמה במאי.

עידן רול: עד דצמבר הבא כולם נמכרים.

עידן רול: זה אומר שכל השנה הקלנדרית מאחד בינואר עד 31 בדצמבר, זה נכנס לך לכל העונה, כל המכירות, מה שהשקעת ומה שפדית.

עידן רול: זה לא המצב בבטטות.

עידן רול: אנחנו עכשיו בתחילת אפריל מתחילים להכין משתלות, שאלה עלויות מאוד גבוהות, לשתילים שיישתלו באוקטובר 22'.

עידן רול: הם ייצאו מהחממות באפריל הבא, והפרי הזה יתחיל לצאת מהאדמה ביולי הבא עד דצמבר הבא.

עידן רול: חלק מהלקוחות שלנו משלמים שוטף שבועיים, כמו: שופרסל, יוחננוף ורשתות שיווק, אבל חלק, כמו המפעלים, זה שוטף 180, שוטף 120.

אלכס קושניר: זה נכון לכולם, אין פה ייחודיות.

אלכס קושניר: אתם באים וטוענים לפיצוי, אתם מבקשים פיצויים מהמדינה.

אלכס קושניר: כדי שהמדינה תוכל לתת לכם פיצויים, המדינה חייבת להבין את הנוסחה של הפגיעה שלכם, ואני לא מצליח להבין אותה.

אבשלום וילן: הייתי 10 שנים חבר כנסת, אני מייצג בנושאים האלה עשרים וכמה שנים, והיום אני עומד בראש התאחדות חקלאי ישראל.

אבשלום וילן: היו כמה ענפים שנפגעו מקורונה והגיעו לשולחן הוועדה והממשלה ונתמכו.

אבשלום וילן: יגיעו לפה התבלינים, היה סיפור עם דגי ייצוא מיוחדים, הפרחים, היו כמה ענפים שנפגעו.

אבשלום וילן: זה ענף מאוד ייחודי, מדוע הוא ייחודי?

אבשלום וילן: אתה בלעת את זה בהתחלה ולא הדגשת את זה – גיא דוד יודע למכור סוג א', סוג ב'.

אבשלום וילן: הקורונה חיסלה לו את סוג ב' – איך הוא פיצה על זה?

אבשלום וילן: הוא הוסיף שטחים נוספים, ככה הם תיארו.

אלכס קושניר: אני חושב שיש לי איזשהו היגיון בריא.

אלכס קושניר: מה זה הוסיף שטחים?

אלכס קושניר: הוא מדבר אתך על הוספת שטח, כשאת הפרי הוא יקבל אחרי שנה וחצי.

אלכס קושניר: זה לא הגיוני מה שאתה אומר, הוא לא הוסיף שטחים, הוא השתמש במלאים שיש לו, אני צודק?

גיא דוד: כשאנחנו נכנסנו לקורונה, בדיוק שתלנו והבנו שאנחנו זורקים הרבה סוג ב', כי יש יותר צורך בסוג א', וזה בדיוק מה שקרה.

גיא דוד: אגב, היו שם עוד 1,001 בעיות אחרות.

אלכס קושניר: קיבלת החלטה עסקית שלך לגדל עוד בשטחים נוספים.

דקל חץ-דוד עוזר: אני גם ממשק עוזר.

דקל חץ-דוד עוזר: מה שקורה זה שיש לך מרווחים, כלומר אתה מתחיל לשתול את הבטטות M, ואז אתה יכול להוציא מהם נניח דונם או שלושה דונם, יש לך איזשהו מרווח.

דקל חץ-דוד עוזר: אחרי זה כשאתה מוציא את זה למנהרות, אתה יכול להוציא מהמנהרות 20 דונם או 40 דונם.

דקל חץ-דוד עוזר: אחרי שאתה במנהרות, אתה יכול להוציא מזה 600 דונם או 1,200 דונם, כלומר יש לך מרווח, אתה יכול לשחק.

דקל חץ-דוד עוזר: זה לא כמו שאתה חושב, שאם החלטתי בתחילת הדרך לשים קילו אחד, בסוף ייצא לי שלושה קילו.

דקל חץ-דוד עוזר: מקילו אחד ששמתי בתחילת הדרך, אני יכול להוציא שלושה קילו, ואני יכול גם להוציא 300 קילו לצורך העניין.

אלכס קושניר: אני לא מצליח להבין איך נפגעה לך הרווחיות.

עידן רול: אם אני יכול לחזור ולחדד, בעונה הנוכחית העוקבת לשנת הקורונה הקשה, אנחנו הגדלנו את השטחים משתי סיבות עיקריות.

אלכס קושניר: אתה מדבר על 21'?

עידן רול: כן – א.

עידן רול: היה חסר לנו פרי שמכרנו אותו טרי ולא הלך לאחסון; ב.

עידן רול: היינו צריכים להוציא יבול שנה שישית, מכיוון שחלק מהלקוחות שלנו רצו שזה יוצא לפני ראש השנה, והם לא הסתפקו בהיתר המכירה.

עידן רול: כתוצאה מזה לקחנו על עצמנו סיכון עסקי, הגדלנו את השטחים , והרווחיות אצלנו מסתתרת במלאי.

עידן רול: אתה מבין מה אני אומר?

עידן רול: ברגע שהמלאי שלי גדל בטונות, זה בולע לי את הרווח.

אלכס קושניר: אבל למה המלאי שלך גדל בטונות?

עידן רול: אנחנו הגדלנו את השטחים.

עידן רול: כמו שהסברתי, גידלנו יותר בשנה העוקבת.

אלכס קושניר: אין בעיה, אז יש לכם עכשיו עלויות אחסון גבוהות יותר.

עידן רול: כן, את זה אפשר להוכיח.

אבשלום וילן: במועצת הצמחים נמצאים כל הנתונים.

אבשלום וילן: לפי דעתי, כדי להכין הצעה מסודרת לדרישה לפיצויים, מה שצריך לעשות זה לקחת את השנים הקודמות, 18'-19' מול 20'-21', ואז להשוות ולראות כמה הפגיעה ומה המשמעות הכספית שלה.

אלכס קושניר: תודה רבה, סיכמת לי את הדיון.

אלכס קושניר: יפה, זה מה שרציתי להגיד בסוף.

אבשלום וילן: מהרגע הראשון רציתי לעזור לך, אבל מכיוון שזה מורכב ומסובך, צריך לעשות השוואה כלכלית ולראות מה היקף הפגיעה.

אבשלום וילן: אגב, מה שאמרה פה סמנכ"לית משרד החקלאות – עם כל הכבוד, ברגע שילכו כספים, איך היא הגדירה את זה, לחדשנות?

אבשלום וילן: אין פה שום חדשנות.

אבשלום וילן: החדשנות זה סיפור שאתה משקיע היום, מקבל בעוד ארבע, חמש שנים.

אבשלום וילן: זה יפה מאוד, אבל זה לא רלוונטי.

אבשלום וילן: נתנו פיצוי למספר ענפים במשק שנפגעו.

אבשלום וילן: אם אתה שואל אותי, צריך לראות את הנייר שכרגע אמרת, ועל בסיסו לראות מה ניתן לעשות.

שרן השכל: זה באמת העניין, שתקופה של שנתיים מנסים להגיע להסדרים עם משרד החקלאות בעניין מציאת דרך לפצות אותם.

שרן השכל: זה קצת יותר קשוח, כי זה באמת מסתתר במלאי, וזה יכול להגיע גם רק בשנה עוקבת.

אלכס קושניר: אבל שרן, בסוף זה לא פיסיקה גרעינית.

אלכס קושניר: אני מבין, זה מורכב, אבל זאת לא פיסיקה גרעינית.

אלכס קושניר: כשיושבים על זה, מבינים, אבל צריכים מספרים.

שרן השכל: הם צריכים נוסחה ייחודית.

אלכס קושניר: אבל אין בעיה.

שרן השכל: אבל צריך להבין שפעם אחר פעם, למעשה גם אחרי שאישרו להם באוצר ובחקלאות, זה נתקע כל פעם כי לא הסכימו למצוא איתם יחד את הנוסחה הייחודית הזאת כדי לדעת איך לפצות אותם.

קטי קטרין שטרית: אתה צודק בזה שאתה שואל איך אפשר למדוד, השיטה היא אחרת.

קטי קטרין שטרית: בגלל זה אנחנו זימנו את הדיון, כי הבטטות יוצאות דופן יחסית לגידולים אחרים, למה?

קטי קטרין שטרית: כי החישובים הם אחרים.

קטי קטרין שטרית: פה אנחנו מחשבים לפי כמות, ופה לפי דונם, לכן ההתייחסות צריכה להיות שונה.

קטי קטרין שטרית: כשאתה ביקשת לדעת, אני הבנתי את השאלה שלך, אבל לצערי הרב אני לא חושבת שהם הבינו.

קטי קטרין שטרית: אם אתה מסתכל על 100% היבול, בסיפור של הקורונה, בגלים ובסגרים, הם פשוט זרקו 40% החוצה, כי היה בלאי.

אלכס קושניר: אבל הם מכרו מהמחסנים.

גיא דוד: תודה רבה שזימנתם אותנו.

גיא דוד: אני מנהל את הסיפור הזה קרוב לשנתיים.

גיא דוד: כל הרישומים מסודרים אצלי בווטסאפ ובמייל.

גיא דוד: נפגשתי עם כל הרלוונטיים: רפרנטים, אוצר, חקלאות, סמנכ"לים.

גיא דוד: סמנכ"ל משרד החקלאות הכיר בזה.

גיא דוד: משרד האוצר באותה תקופה הקצה שלושה מיליון שקלים, אנחנו פשוט הגענו בבקשה שבוע אחרי.

גיא דוד: אני הענף היחיד שלא קיבל, לא כמו חבר'ה שרוצים עוד פעם.

גיא דוד: לא קיבלנו כלום, ושלא בצדק.

גיא דוד: יש לי את זה כאן כתוב ממשרד החקלאות, שהם נתנו ולמה.

גיא דוד: יש לי כאן במשרד החקלאות פקידים מקצועיים שאומרים שחייבים לתת, כי יש להם בעיה ייחודית, ולמה.

גיא דוד: יש פה דפים ומסמכים של משרד החקלאות.

גיא דוד: אין לי שום חשק לקבל איזשהו benefit של מענק להשקעה עתידית; אני קודם כל צריך לשמור על הקיים, אין לי איך להרים את הגידול, אז מה יעזור לי שייתנו לי איזושהי מכונה בהנחה של 20%?

גיא דוד: זה פשוט לא רלוונטי.

גיא דוד: יש לכם כסף?

גיא דוד: תקציבים?

גיא דוד: תשמרו על מה שקיים קודם.

גיא דוד: הסיפור הוא ממש פשוט, גידלת וזרקת וירקת דם וחיכית שאולי יבוא.

גיא דוד: היום אני אומר את זה בצורה חד-משמעית – יושבים פה המתחרים שלי, קולגות, איך שלא תקראו לזה – אם אני לא אראה איזושהי יכולת להרים את העונה הקרובה, אני אצמצם משמעותית את הגידול, כי אני לא רוצה לפשוט רגל.

גיא דוד: אני אדם אחראי, אנחנו לא חייבים שקל לאף אחד במדינה הזאת וגם לא נהיה חייבים.

גיא דוד: אני לא חושב שזה יהיה נכון שזה יקרה, והגורמים המקצועיים אמרו זאת.

גיא דוד: אני אשמח להעביר לך את זה.

גיא דוד: העובדה שזה נמשך שנתיים והגענו עד היום, זה איכשהו בפוקס.

אלכס קושניר: אני רוצה לסכם.

אלכס קושניר: אני לא יכול לטפל במשק אחד, אני רוצה לבדוק מה קורה בענף הזה ואבו סיכם נכון.

אבשלום וילן: יש לי כלכלנית בהתאחדות חקלאי ישראל.

אבשלום וילן: היא תעבוד מול מועצת הצמחים ותכין לך נייר מסודר.

אלכס קושניר: ואז תעבירו לי את הנייר המסודר הזה.

אלכס קושניר: אנחנו נשב עליו, נלמד אותו, נשב יחד עם משרד החקלאות ומשרד האוצר, ונראה האם יש הצדקה לפיצוי, כן או לא, ואם כן – מה הגודל שלו.

אלכס קושניר: אני מודה שהיום אחרי הדיון הזה, אני יודע הרבה יותר על בטטות מאשר ידעתי, אבל אני יודע הרבה פחות מכם.

אלכס קושניר: לכן אני רוצה שאנשי המקצוע יוכלו להנגיש לי את זה, כדי שנוכל אחר כך לשבת עם הממשלה ולנסות לבחון את זה.

גיא דוד: אנחנו נשמח שתבוא לבקר אצל כל אחד מאתנו, אני רק מבקש משהו אחד – אני נמצא פה בכנסת כמעט פעם בחודשיים, אני מבקש שתתנו מענה מהיר.

אלכס קושניר: אני מבטיח לך תשובה – אני לא יודע אם היא תהיה חיובית, אבל תשובה תהיה.

גיא דוד: אני צריך עכשיו תשובות, כי אני לפני עונה.

אלכס קושניר: אבל עכשיו הכדור אצלכם, לא אצלי.

נירה שפק: אנחנו כאן, כל הזמן מגיעים אנשים, לא רק מהחקלאות.

נירה שפק: למי ששומע אותנו, אני אומרת שצריך לבוא קצת יותר מוכנים, כי מעבר לזה שאלכס הוא חבר ויושב-ראש, הוא רוצה לעזור, אבל כשאין את הכלים לקבל החלטות, אנחנו לא מקבלים החלטות.

גיא דוד: יש לי כאן את כל החומר, אני אשאיר לו.

אלכס קושניר: לא, תעביר את זה מסודר דרך אבו, תעשו את זה בצורה מסודרת.

אבשלום וילן: שבוע ימים, אילנה תכין אתכם.

עידן רול: מצוין, תודה.

נירה שפק: אם הוא מציע את אילנה, בכלל אתם מסודרים.

עידן רול: זה מה שרצינו, שיקצו לנו מנגנון שונה מהמנגנון שנתנו ליתר הענפים, זה הכול.

אלכס קושניר: בוא נראה את הנתונים.

עידן רול: זה מה שנעשה, תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה רבה לכם.