ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 115, 2022-04-13 10:06

אפרת רייטן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את ישיבת ועדת העבודה והרווחה.

אפרת רייטן: 13 באפריל 2022, י"ב בניסן התשפ"ב, השעה היא 10:00 בבוקר.

אפרת רייטן: אנחנו מקיימים דיון במסגרת הפגרה של הכנסת.

אפרת רייטן: על פי ההיתר המיוחד יש מספר דיונים שאנחנו מקיימים, גם לאור חשיבות הנושאים וההתחייבויות שלנו.

אפרת רייטן: כאמור על פי ההיתר שניתן לנו על ידי יושב-ראש הכנסת.

אפרת רייטן: היום אנחנו נקיים עוד דיון בנושא הצעת תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (צרכים קיומיים וחיוניים במצב חירום), התשפ"א–2021, הצעת תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (מאגר מידע על אדם עם מוגבלות לצורך נגישות לשירותי חירום), התשפ"א–2021, הצעת תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (נגישות שירותי בריאות בקהילה במצב חירום), התשפ"א–2021.

אפרת רייטן: למעשה שלושה סטים של תקנות.

אפרת רייטן: את הרביעי – מה היה שמו?

נעה בן שבת: נושא של פינוי וקליטה - - -

אפרת רייטן: של אנשים עם מוגבלות בשעת חירום.

אפרת רייטן: אותו בהחלט כבר סיימנו.

אפרת רייטן: זה היה עוד בזמן מושב החורף, ואני שמחה שהצלחנו לסיים אותו ולאשר לאחר מספר דיונים.

אפרת רייטן: בוקר טוב לנציגים.

אפרת רייטן: יושב כאן יהודה.

אפרת רייטן: אולי נפתח איתך, יהודה.

אפרת רייטן: תן לנו סקירה של הדברים, איפה הם עומדים, כדי לראות איפה אנחנו, הוועדה, יכולים להמשיך ולקדם את האישור או התיקון של התקנות.

יהודה מירון: אני מטעם משרד הביטחון.

אפרת רייטן: שלושתן תקנות של משרד הביטחון.

יהודה מירון: נכון.

יהודה מירון: אתם תחליטו באיזה סדר להתקדם, אבל הכנו סקירה לסטטוס של שלושת הנושאים שהזכרת קודם.

יהודה מירון: הנושא הראשון שאני מציע להתחיל איתו זה הנושא של נגישות ושירותי בריאות בחירום.

יהודה מירון: נציג אותו, נעשה עליו דיון, ולאחר מכן נדבר על שני הסטים האחרים של התקנות.

אפרת רייטן: בבקשה.

יהודה מירון: קודם כול, עדכון לוועדה.

יהודה מירון: אנחנו, משרד הביטחון, עוד צריכים לקיים עוד היוועצויות ודיונים עם משרד הבריאות וגם עם קופות החולים, כדי להשלים את המוכנות של הסט הזה.

אפרת רייטן: תציפו לנו ברשות

אפרת רייטן: כם את הסוגיות שנשארו פתוחות.

יהודה מירון: מה שאני רוצה בעיקר לעשות זה לתת רקע לתקנות האלה ולהסביר מה התכולה שלהן, ואחר כך לעבור לשני הסטים האחרים.

יהודה מירון: אני אזכיר בקצרה.

יהודה מירון: משרד הביטחון התווה חמישה נושאים שבהם נשים את הדגש, לפחות בשלב הזה של התהליכים של מה שנדרש כלפי אנשים עם מוגבלויות במצבי חירום.

יהודה מירון: תחום אחד הוא תחום של פינוי וקליטה, שכמו שכבר הזכרתם אושר, התחום השני הוא תחום של מסגרות שמספקות שירות ייעודי לאנשים עם מוגבלות, הוא גם אושר לפי שנה.

יהודה מירון: כל מי שמספק שירות לאנשים עם מוגבלות יודע כיצד הם נערכים למצבי חירום.

יהודה מירון: מה שעומד בפנינו זה שלושת הסטים שהזכרתם כאן עכשיו.

יהודה מירון: נתייחס כרגע לנושא הזה של נגישות לשירותי בריאות בחירום, ובאיזה נושאים בהצעה הזאת חשבנו לעסוק.

יהודה מירון: אני אגיד כבר מראש שתחולת הנושאים – חלקם נושאים שבאים להבטיח רציפות תפקודית, מה שנקרא "להבטיח שהשירותים הייעודיים שניתנים לאנשים עם מוגבלות במצבי שגרה יוכלו להימשך ככל הניתן לתוך מצב החירום", למשל מסגרות דיור שבהן נמצאים אנשים עם מוגבלות, כיצד אותם שירותי בריאות שנדרשים למסגרות יוכלו להמשיך.

יהודה מירון: נושא שני זה נושאים שנוגעים לכלל האוכלוסייה עם מוגבלות, בגלל שהם אנשים עם קושי רב יותר משאר האוכלוסייה, למשל נגישות לתרופות וכיוצא באלה.

יהודה מירון: נתחיל להסתכל על הטבלה ונראה מה יש לנו.

יהודה מירון: נושא אחד שאנחנו רוצים לעסוק בו עוסק במיגון.

יהודה מירון: עלינו להבטיח שבמרפאות שיפעלו במצב חירום גם לאדם עם מוגבלות תהיה נגישות.

יהודה מירון: זה נושא אחד שאני צריך לעסוק בו – לראות שיש שם מרחב מוגן שהוא נגיש, ואם לא, נצטרך למצוא איזה חלופה.

יהודה מירון: נצטרך עוד לדון בנושא הזה.

יהודה מירון: זה גם נושא שטופל בתקנות קודמות.

יהודה מירון: הנושא השני עוסק בתקשורת ונגישות למידע במצבי חירום לאנשים עם מוגבלות.

יהודה מירון: למשל נושא אחד זה נושא של זמינות אמצעי הקשר של הקופות, אלה דברים מאוד בסיסיים שאדם עם מוגבלות, מתוקף מצבו, נדרש לכמה שיותר אמצעי תקשורת כדי ליצור קשר.

יהודה מירון: למשל עדכון אלה אמצעי קשר פעילים במצב חירום.

יהודה מירון: אני מביא את זה רק כדוגמה.

יהודה מירון: נושא נוסף חשוב הוא כל הנושא של אלו מרפאות פועלות בשגרה.

יהודה מירון: זה נושא שמעניין את כל האוכלוסייה, אבל ברגע שהגורמים, למשל רשות האשפוז העליונה מפרסמת אילו מרפאות פתוחות – ואני אגיד עוד איזה מושג שקשור לזה – יהיו מצבי קיצון לצערנו שבהם רשות האשפוז העליונה תחליט על מצב של מענה רפואי אחוד, כלומר, על מצב שקופות החולים במרפאותיהן ייתנו שירות לכל חברי הקופה בלי הבדל של החברות - - -

אפרת רייטן: של השייכות והחברות לקופת חולים מסוימת.

יהודה מירון: בדיוק.

יהודה מירון: ויש אפילו מצב עוד יותר קיצון, עוברים לתת-מקרה קיצון שנקרא "מרפאה אחודה", שרק מרפאות מסוימות שעומדות בדרגת המיגון הכי גבוהה יוכלו להמשיך לתת שירות, וודאי וודאי שייתנו את זה לכל החברים.

יהודה מירון: ברור שמצב כזה, כשיש לנו מיעוט של מרפאות לאנשים עם מוגבלות, קשה יהיה עוד פי כמה וכמה לקבל את השירות, אני לא מדבר רק על מפלס החרדה שעולה, אלא על היכולת הטכנית לצאת בכלל מהבית ולהגיע והחשש מסיכון יתר.

יהודה מירון: ולכן אני ישר הולך לסוף, הרעיון במצבים כאלה, כשמפרסמים מידע לציבור: אנא בואו נעדכן אנשים עם מוגבלות לגבי כל אחת מהמרפאות המועטות שייפתחו, מה מצב הנגישות שם, האם יש לי בכלל מה לצאת לשם, כן או לא.

יהודה מירון: זה נושא שחשוב שיהיה בהקשר הזה.

יהודה מירון: למשל עוד נושא שחווינו בשנים האחרונות מאוד באינטנסיביות זה הנושא של הצורך בתקשורת מרחוק.

יהודה מירון: גם כאן, ככל ששירותי תקשורת ניתנים מרחוק כבר בשגרה, מה קורה איתם במצב חירום, איך נוכל לדאוג שגם בחירום הם יוכלו להמשיך, למשל אנשים שנזקקים לתרגום לשפת הסימנים.

יהודה מירון: זה נהיה מאוד אקוטי היכולת של אדם חירש - - -

אפרת רייטן: מה ההגדרה של תקשורת מרחוק?

יהודה מירון: הנושא זה לא ההגדרה כמו התכולה.

יהודה מירון: כלומר, כשמופעלים בשגרה שירותי תקשורת מרחוק, אנחנו צריכים לדאוג, למשל שאני יכול מרחוק בשיחת וידיאו להעלות מול ספק שירות ולתקשר איתו בשפת סימנים.

אפרת רייטן: שיחת טלפון, וידיאו, אינטרנט – הכול זה תקשורת מרחוק.

יהודה מירון: ברור.

יהודה מירון: הכותרת הזאת אולי קצת מבלבלת.

יהודה מירון: אנחנו עסוקים בעיקר באזורים הקשים והחסרים, היכולת לתמלל מרחוק, היכולת לתקשר בשפת סימנים מרחוק.

יהודה מירון: אלה אזורים הרבה יותר רגישים מאשר טלפון וכו'.

יהודה מירון: זה עוד נושא שיהיה לנו.

יהודה מירון: כמובן נושא של נגישות מידע בכלל באופן כללי, שאם מעלים מידע לאתר אינטרנט, שתהיה נגישות בסיסית באותו אתר, לפחות בחלק הכללי שלו.

יהודה מירון: עד לכאן סקרתי רשימה של נושאים תחת התחום של "תקשורת ונגישות למידע", שצריך לעסוק בהם.

יהודה מירון: נושא נוסף זה נושא התרופות, ומה שנקרא "מזון ייעודי".

יהודה מירון: גם פה זה נושא שחשוב מאוד שנסתכל מה קורה במצב חירום עבור אנשים עם מוגבלויות שנזקקים באופן אינטנסיבי לתרופות.

יהודה מירון: אני בעיקר מדבר על תרופות כרוניות, חלקן משמרות או מקיימות חיים.

יהודה מירון: בנוסף יש עוד תת-נושא, מה שנקרא "מזון ייעודי", כל מה שאנחנו רגילים לקרוא לו "הפורמולות" למיניהן, שגם זה פה מאוד חשוב שלאנשים עם מוגבלות תהיה נגישות אליו.

יהודה מירון: נעסוק גם בנושא הזה, ואיך שרשרת האספקה מרגע שרושמים לי מרשם ועד שאני אוכל בפועל לקבל את המוצר בבית מרקחת ואני אוכל להגיע אליו.

יהודה מירון: נעסוק גם בנושא הזה.

יהודה מירון: הנושא הרביעי זה נושא של מסגרות דיור חוץ-ביתי.

יהודה מירון: גם שם נצטרך לראות איך אותן מסגרות דיור, אותם אנשים שמשרד הרווחה, משרד הבריאות, מעמידים לרשותם מסגרות דיור, הוסטלים וכדומה, או מסגרות אפילו יותר גדולות מהוסטלים, ממש מסגרות של הדיור החוץ-ביתי – מה קורה איתם במצבי חירום בנושא שירותי הבריאות?

יהודה מירון: אנחנו צריכים להסתכל טוב טוב באזור הזה, גם לסייע להם וגם לדאוג לתמיכה.

יהודה מירון: אני רוצה רק להזכיר, מדובר במקום שגרים בו עשרות ואפילו יותר מכך אנשים עם מוגבלויות מהקשות ביותר.

יהודה מירון: ברגע שנכנסים למצב חירום, כמובן יש פה לא מעט קשיים.

אפרת רייטן: מתוך הנחה שאותם אנשים נשארים במקום, באותו בית שמטפל בהם, ולא מפונים.

יהודה מירון: בדיוק.

יהודה מירון: המדיניות של המשרדים המפעילים, ולא רק, אלא זה כורח חיים, אנחנו מבינים שנעשה הכול כדי לא לפנות את האנשים האלה מהמסגרת, לעשות כמה שניתן כדי לספק - - -

אפרת רייטן: כדי להשאיר אותם ולהמשיך ולספק להם את השירותים, ואז מה עושים במצבי חירום.

אפרת רייטן: אולי אחרי שתסיים את הסקירה הזאת, אני אשמח שתחזור אחורנית ותיתן לנו את ההגדרה של מצב חירום, מה נכלל במסגרת הזאת.

יהודה מירון: בסדר גמור.

יהודה מירון: עוד נושא שנצטרך לעסוק בו, וזה השם שהגענו אליו מכל מיני דיונים, אני מקווה שהוא יוסכם וזה מה שיוחלט.

יהודה מירון: בואו נחשוב על כל אותם מקומות שפותחים אותם אד-הוק בעקבות מצב חירום – כשאפשר לחשוב על התרחישים ההיסטוריים, וזה תרחיש של מתקפה רדיולוגית, חומרים מסוכנים, אב"ח וכדומה, שבהם משרד הבריאות או פיקוד העורף, שהם אלה שמובילים את ההתנהלות באירועים האלה, חוץ מאשר מי שיהיה במצב קשה ועבר ישירות לבית חולים – אנחנו רוצים להקל.

יהודה מירון: אני אומר כרגע משהו כללי, זה לא קשור לאנשים עם מוגבלויות.

יהודה מירון: כחלק מניהול העומס טיפול כמה שיותר מהיר באנשים, לפתוח מרכזים בקהילה, ששם אנשים שמטופלים במצב קל, פלוס מינוס, יוכלו לקבל את הטיפול.

יהודה מירון: עוד פעם אלה מקומות שנפתחים אד-הוק, שם למשל ייתנו לאנשים טיפול בשטיפה במים ועוד כל מיני, טיפול שעליו הרשויות יחליטו.

יהודה מירון: העיסוק שלנו במקומות האלה הוא אם צריך לפתוח מקום כזה איך גם אדם עם מוגבלות שהגיע לשם בטעות או לא בטעות יוכל לקבל שירות במקום כזה עם כל הקושי.

אפרת רייטן: מרכז עראי זה לדברים מסוימים, לא לתת תרופות בשוטף שלזה יש את המקומות של הקהילה.

יהודה מירון: בדיוק.

יהודה מירון: זה מושג כללי שאמור לכסות את אותם המקרים הלא שגרתיים, הלא רגילים, שבעקבותיהם מקבלים החלטה.

אפרת רייטן: שלא ניתנים במרפאות.

יהודה מירון: עוד נושא חשוב, שהתחזק מאוד בעקבות הקורונה, זה הצורך לתת שירות בריאות מרחוק.

יהודה מירון: טיפלנו בזה לא מעט גם בתקנות של הפרק של המסגרות.

יהודה מירון: במערכות החינוך המיוחד למשל עסקנו וגם במסגרות הרווחה.

יהודה מירון: כאן בתחום הבריאות ברור לנו, וכולנו חווינו עכשיו, שנהיה עסוקים בעיקר באותם שירותים שהאוכלוסייה הראשונה, האוכלוסייה הבסיסית שבה הם אנשים עם מוגבלויות, למשל טיפול בהתפתחות הילד, שאלה טיפולים שפר הגדרתם עוסקים קודם כול באוכלוסייה של ילדים עם מוגבלות וכו', איך אנחנו נערכים כדי שנוכל להמשיך לטפל בהם גם מרחוק, ככל שמצב החירום יאפשר.

יהודה מירון: כל הזמן אנחנו אומרים "אם ואם", "בנסיבות המצב", כי אם תהיה קריסה טוטלית, אז יש קריסה טוטלית.

יהודה מירון: אנחנו מנסים למתוח כל הזמן את הקווים, ובעיקר על ידי היערכות מאוד מאוד בסיסית, אפילו אני אקח את המילה "פשוטה", בשגרה, שנוכל לספק את השירות בצורה סבירה לפחות.

יהודה מירון: עוד נושא שיש לנו כאן שגם בו עסקנו בפרק של המסגרות, זה הנושא של מכשירי שיקום.

יהודה מירון: זו דוגמה לשירות ייעודי, שהוא נוגע רק לאנשים עם מוגבלויות.

יהודה מירון: ציוד שיקום, ציוד חיוני, משמר וכו', ומה אפשר לעשות כדי שאנשים שיזדקקו לו במצב חירום, בין אם עכשיו נולד הצורך בעקבות מצב החירום, או קרה משהו לציוד הקיים שלהם בעקבות מצב החירום, שצריך להחליף להם או לספק להם – מה עושים כדי להבטיח רציפות תפקודית לשירות הזה?

יהודה מירון: כמובן הנושא האחרון זה נושא של הדרכה ותרגול.

יהודה מירון: זה נושא שאנחנו תמיד עוסקים בו, כי זה עוד נדבך בסיסי שבלעדיו אנחנו יודעים כולנו שדברים לא זזים.

יהודה מירון: זה ניסיון לסקור ממעוף הציפור באיזה נושאים אנחנו מבקשים לעסוק.

אפרת רייטן: בתקנות האלה.

אפרת רייטן: כמה שאלות בכללי ולהכניס את כולנו ליישור הקו.

אפרת רייטן: רציתי לשאול אותך, יהודה, לגבי ההגדרה של אותו מצב החירום, מה נכלל במסגרת ההגדרה של מצב חירום.

אפרת רייטן: תתחיל עם זה ואחר כך אני אעבור לדברים אחרים.

יהודה מירון: ההגדרה של מצב חירום הותוותה בחוק שוויון, וההגדרה שם אומרת, ואני אעשה את זה בצורה כללית, שזה מצב שיש בו אירוע שנוגע לציבור גדול או לשטח גדול ועלול לפגוע במסה של ציבור, מה שנקרא "מגה אירוע".

אפרת רייטן: יש אירועים מסוימים שנכנסים לתוך ההגדרה שאנחנו כבר יודעים?

יהודה מירון: ההגדרה הזאת לא מתעניינת במה גרם לזה, זה לא מעניין.

יהודה מירון: מה שחשוב לצערנו זו התוצאה, שהרבה אנשים עלולים להיפגע או רכוש בצורה מסיבית עלול להיפגע, זה יכול להיות מעשה ידי אדם, מלחמה לא עלינו.

אפרת רייטן: מלחמה.

אפרת רייטן: שריפה.

אפרת רייטן: שיטפון.

אפרת רייטן: פנדמיה.

יהודה מירון: עוד לפני הפנדמיה כמובן גם כל אירוע טבע, בעקבות ההתחממות הגלובלית כמובן.

אפרת רייטן: רעידת אדמה.

יהודה מירון: בדיוק.

יהודה מירון: אנחנו גם רוצים, וזה עוד דיון שנעשה עם משרד הבריאות, להתייחס לנושא הפנדמיה, כל מה שעברנו בשנים האחרונות.

אפרת רייטן: שאלה נוספת שעלתה לי תוך כדי הסקירה שלנו.

אפרת רייטן: האם אתה רוצה להרחיב לנו מי היה בצוות הגיבוש של התקנות האלה?

אפרת רייטן: איזה מומחים?

יהודה מירון: כפי שנהגנו בפעמים הקודמות אנחנו קודם כול אוספים את הצרכים שעולים מהשטח.

יהודה מירון: מהשטח זה מגיע מאנשים עם מוגבלויות, ארגונים, צרכים שהועלו בשנים האחרונות.

יהודה מירון: כבר כמה כמה ושנים אנחנו אוספים, מדברים ושומעים, והם פונים אלינו בכל האירועים שהיו בשנים האחרונות.

יהודה מירון: בקורונה הייתה אפילו עלייה דרמטית בכמות הקשיים שהועלו בפנינו, ובעקבות הקשיים הללו התחלנו לעשות חשיבה עם המומחים שעוסקים בנושאים האלה, הרשויות שעוסקות בנושאים האלה, עם המומחיות והמומחים שזה עיסוקם היום-יומי ברשויות השונות, במשרדי הממשלה, משרד הבריאות, משרד הרווחה, ויסלח לי מי ששכחתי.

אפרת רייטן: וכמה ישיבות, דיונים, קיימתם לקראת הדיון שלנו?

יהודה מירון: אני לא יכול לספור.

יהודה מירון: הרבה-הרבה, גם לפני וגם בחודש וחצי האחרון.

יהודה מירון: זה עיקר עיסוקנו.

אפרת רייטן: אתה רוצה להמשיך לעמוד הבא או שאתה רוצה להסביר לנו כרגע איפה הדברים עומדים?

אפרת רייטן: האם אנחנו יכולים לקרוא, להתחיל לבחון את הסעיפים, או שכמו שאמרת בתחילת הדברים יש עדיין פערים עם משרדי ממשלה?

יהודה מירון: מה שאנחנו רוצים לעשות כדי שנבוא לפה בצורה שנתחיל ונסיים זה לעשות עוד עבודה עם משרד הבריאות וקופות החולים ועוד גורמים שנמצא על הדרך שמשהו כזה או אחר עוד לא שלם, כדי להשלים הכול בצורה הדוקה ולבוא ולהראות פה.

אפרת רייטן: אתם רוצים להציג בפנינו?

אפרת רייטן: משרד הבריאות יושבים כאן איתנו?

אפרת רייטן: את רוצה רגע לתת את הזווית שלכם?

דניאל שמר שגיא: כן.

דניאל שמר שגיא: כמו שיהודה אמר, יש פה תקנות שהונחו על שולחן הכנסת, ויש עבודה שצריכה להיעשות על ידי משרד הבריאות טרם הקראה בוועדה.

דניאל שמר שגיא: יש פה סעיפים שכבר מיושמים, שכדאי ליישם, אבל הכי חשוב מבחינתנו זה גם לבדוק את הישימות, גם לבדוק את התקציב וכמו שיהודה אמר, גם לנעול פה את התקנות באופן שיהיה אפשר לבצע אותן ברמה מיטבית ושהמשרד יוכל לסמוך את ידו על כך, וכרגע זה לא המצב של התקנות שהונחו על שולחן הכנסת.

דניאל שמר שגיא: ולכן, כמשרד הבריאות, אנחנו מבקשים לעשות איתנו עבודה טרם הקראה על התקנות האלה, ואנחנו יכולים להתחייב שנעשה אותה כמה שיותר מהר כמשרדי ממשלה, ונביא אותה לוועדה הזאת, כך שגם משרד הבריאות יוכל לסמוך את ידו שהתקנות האלה ישימות ואפשר להוציא אותן לפועל.

אפרת רייטן: הבנתי מדבריו של יהודה שהייתם הרי חלק מהדיונים, הישיבות והצוותים, אז למה זה עדיין לא מתקבל?

דניאל שמר שגיא: אני לא יכולה להגיד את זה.

דניאל שמר שגיא: התקנות האלה, כטיוטה סופית שהוגשה לוועדה הזאת, לא הובאו במלואן למשרד הבריאות, זאת אומרת שהטיוטה שמונחת כרגע - - -

אפרת רייטן: איפה הקושי כרגע אם את יכולה לתמצת אותו?

אפרת רייטן: וגם האם תוכלי להגיד לי בתוך כמה זמן אתם יכולים לחזור אלינו לוועדה כי אני לא רוצה שזה יתחיל להימרח?

דניאל שמר שגיא: ברור שלא.

דניאל שמר שגיא: זו גם לא כוונת המשרד.

דניאל שמר שגיא: יש לנו כוונה לעשות את זה כמה שיותר מהר.

דניאל שמר שגיא: זה לאו דווקא קושי, יש פה דברים שצריך לבחון אותם ולתכלל אותם.

דניאל שמר שגיא: יש פה תקנות שנוגעות להרבה אגפים, להרבה מחלקות במשרד, שצריך לתכלל אותם, צריך לקבל את העמדה שלהם.

דניאל שמר שגיא: פה ושם נעשתה עבודה כזאת או אחרת על תקנה ספציפית מול אגף אחד, אבל ברור שצריך לתכלל את העמדה של כל המשרד כעמדה ממשלתית, וזאת עבודה שצריך לעשות.

דניאל שמר שגיא: אני לאו דווקא אומרת שיש קושי כזה או אחר לגבי תקנה ספציפית, אבל זה משהו שצריך לבחון ואנחנו צריכים זמן בשביל זה, ושוב נעשה את זה כמה שיותר מהר.

אפרת רייטן: אני מציעה שנקבע לנו דד-ליין, אחרת זה עלול להתעכב, ומהניסיון שהיה לי, לא רק מול המשרד שלכם, גם מול משרדי ממשלה אחרים, כשאין לנו לוחות-זמנים ברורים ואין מעקב של הכנסת, אז יש דברים יותר דחופים, יותר בוערים, יותר לחוצים, יותר בסדר-היום.

אפרת רייטן: נכון שכרגע לשמחתנו אין מצב חירום שאנחנו נזקקים לתקנות האלה, אבל מי יודע.

דניאל שמר שגיא: אגב, אם רק אפשר להעיר בהיבט הזה, התקנות כרגע כוללות פנדמיה, וכידוע לכולם אנחנו נמצאים במצב של קורונה.

דניאל שמר שגיא: מבחינת המשרד התקנות האלה חלות.

דניאל שמר שגיא: בנוסחן הנוכחי הן חלות כרגע.

אפרת רייטן: זה אפילו יכול להיות יותר קל, מצוין, כי כבר יש לכם ניסיון שלא לשמחתנו.

אפרת רייטן: כבר צברתם ניסיון, אתם כבר יודעים אפילו מה עובד ומה לא עובד, זה אמור לשכלל את הדיונים ביניכם ולהפוך אותם לקצרים יותר.

דניאל שמר שגיא: נכון, אבל זה גם משהו שצריך לבחון את הישימות שלו.

דניאל שמר שגיא: נכון שאנחנו חיים בקורונה, ונכון שיש פה עבודה, אבל גם בשביל לבחון את זה צריך שנייה זמן, צריך לראות מה העמדה של קופות החולים.

אפרת רייטן: אני מבינה שצריכה להיעשות עדיין עבודה מצדכם, זה לא משנה למה, איך, כמה וכו'.

אפרת רייטן: מה שהיה חשוב לי לומר שאני רוצה שכבר עכשיו נקבע לנו את הישיבה הבאה, שלא תהיה בעוד חודשיים, אלא שתהיה בעוד חודש, בתחילת המושב שנפתח בקיץ, כי בעיניי הנושא הזה חשוב.

אפרת רייטן: אני חושבת שאחד הדברים שאנחנו נדרשים אליו, ובקצב החדשות ובקצב האירועים שקורים פה במדינה, כשדברים לא מתפרקים לנו ודברים שלא קורים לנו מיד, אנחנו דוחים הצדה ומטפלים בדברים שבוערים.

אפרת רייטן: אני חושבת שיש לנו חובה ואחריות כן עכשיו לתת גם בזה גז וגם לתת על זה מאמץ, כי זה הסדר שאנחנו ניתקל בו אם חס וחלילה ייפול עלינו איזה אסון, איזה מצב חירום אחר.

אפרת רייטן: אני אישית, כמי שמובילה כאן ניסיונות מרובים לעשות הסדרה של הרבה מאוד דברים, אני רואה בזה חשיבות גדולה, ולכן אני לא הולכת לשים את הנושא הזה בצד.

אפרת רייטן: בסוף הדיון נוציא הודעה לגבי הדיון הנוסף מתי זה יהיה.

אפרת רייטן: שוב, בכוונה העליתי את העניין של הפנדמיה והקורונה, אני חושבת שאפשר להשתמש בזה.

אפרת רייטן: נהפוך הוא, אני חושבת שיהיה לכם אפילו יותר קל, לא צריך לנחש איך הדברים יעבדו, כי אנחנו כבר יודעים איך הם עובדים בשטח מהניסיון שצברתם.

אפרת רייטן: זה עשוי דווקא להקל ולעזור, ואני מעבירה מכאן את הבקשה שלנו שתעשו מאמצים כדי לתכלל את כל התשובות מכולם, מקופות החולים, כמו שציינת, מכל הגורמים, ולסייע כדי שנוכל להתקדם.

אפרת רייטן: אגב, יהודה, רציתי לשאול אותך שאלה.

אפרת רייטן: האם אתם בוחנים את ההתנהלות היום למשל באוקראינה?

אפרת רייטן: כמובן מבחינת הדברים שאנחנו עוסקים בהם.

יהודה מירון: ככל שמגיע מידע – כן.

יהודה מירון: לצערנו ניסינו לפנות לכמה אירגוני הצלה שפועלים בזהירות, כדי לא להפריע ולבלבל את המוח בשלב הזה, אבל לא הצלחנו עדיין לשים את היד על דוח, אפילו ראשוני, לפחות אני, ואני אשמח אם מישהו כן פגש ויוכל להעביר לי איזה דוח שכן יכול להגיד משהו, כמובן בפוקוס של אנשים עם מוגבלויות.

אפרת רייטן: על השירות, הטיפול.

יהודה מירון: אם ומה, גם אם לא הצליחו בכך לגמרי.

אפרת רייטן: מה עובד, מה לא עובד.

אפרת רייטן: בדיוק.

אפרת רייטן: אני חושבת שזה חשוב מאוד.

ענת אריאל זכאי: אני היועצת המשפטית של עמותת נגישות ישראל, רק בהקשר הזה.

ענת אריאל זכאי: יהודה זה גם מופנה אליך.

ענת אריאל זכאי: העמותה – התמזל מזלנו ונכנסנו חזק לעניינים באוקראינה, ואנחנו פועלים עם ארגונים לאנשים עם מוגבלות גם באוקראינה ועל הגבול במין פרויקט מאוד גדול לחילוץ והצלה, לא להשאיר אף אחד מאחור, אנשים עם מוגבלות, קשישים וחולים, ואפילו כאלה שמחליטים להישאר שם מסיבות שלהם, עדיין אנחנו לא משאירים אותם מבחינתנו מאחור ואנחנו עוזרים להם ואנחנו לומדים מזה המון, המון דברים, ואנחנו מאוד מאוד נשמח לעזור ולסייע.

אפרת רייטן: אתם נמצאים שם בעצמכם?

אפרת רייטן: גורמים מטעמכם בשטח?

ענת אריאל זכאי: יש לנו נציגים שנמצאים שם, שפועלים מטעמנו, ואנחנו פועלים עם ארגונים באוקראינה ועל הגבול עם פולין, ארגונים לאנשים עם מוגבלות.

אפרת רייטן: זו יכולה להיות אינפורמציה חשובה מאין כמוה.

ענת אריאל זכאי: מאוד מאוד נשמח לסייע בנושא הזה.

אפרת רייטן: הינה, קיבלתם כאן הצעה מצוינת.

אפרת רייטן: תודה רבה.

נעה בן שבת: יש לכם הערות?

אפרת רייטן: למשרד הבריאות.

נעה בן שבת: הנוסח לדיון הופץ בשבוע שעבר, לא קיבלנו הערות לנוסח, לא ממשרד הבריאות, לא מכם.

ענת אריאל זכאי: הגשנו בזמנו, בטיוטות הראשוניות יותר.

ענת אריאל זכאי: הטיוטות כרגע השתנו כל כך מהר, וגם הבנו שזה עוד לא בשל ויש עניינים מאוד מהותיים, אז לא רצינו להעיר הערות שיכול להיות שיתייתרו.

ענת אריאל זכאי: חלק כבר הבנו מיהודה שהתייתרו.

אפרת רייטן: אתם ממתינים לראות את התוצאות של המשך הדיונים עם משרד הבריאות.

ענת אריאל זכאי: המטרה שלנו זה לעזור ולסייע ולא לתקוע את זה כמה שיותר.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: עוד מישהו מהנציגים פה בשולחן רוצה להעיר משהו?

אפרת רייטן: אני מבינה שלמעט הסקירה הזאת מלמעלה, אנחנו לא יכולים לקדם את המשך התקנות.

אפרת רייטן: בבקשה, אדוני.

אלי שליין: שמעתי את תשעת הסעיפים האלה.

אלי שליין: ליד הסעיפים חסר לי דבר אחד – תקצוב.

אלי שליין: אם אין תקצוב, דברים לא יזוזו.

אלי שליין: אני בא אומנם משדרות, אבל אם דיברתם על אוקראינה, אני אספר לכם על שומר החומות.

אלי שליין: אני אדם עם מוגבלות נפשית, הייתי צריך לקחת את הרכב שלי, את הכלב שלי, לנסוע ולברוח, כי לא היו פתרונות רווחה.

אלי שליין: ישנתי שלושה לילות באוטו בגלל שלא יכולתי עם החרדות ועם כל מה שקורה שם.

אלי שליין: אנחנו בארץ פוסט טראומתית, מאוד קשה לשרוד שם בשגרה, חזקה עלינו בחירום.

אלי שליין: על כל הגורמים, משרד הבריאות, משרד הרווחה, לתקצב ולעזור לקופות החולים, גם בנושא הנגישות.

אלי שליין: בנושא של אירועי פח"ע בשדרות, אני לא צריך לתת רעיונות, אבל יכולים להיות פה פיגועי פח"ע שנכנס מחבל, מגיע למרכז ואין פתחי יציאה מוסדרים לאנשים עם מוגבלות.

אלי שליין: חשוב מאוד מה שאת עושה יושבת-ראש הוועדה, אבל חשוב מאוד שיפעלו קצת יותר מהר.

אלי שליין: הפריפריה, ולא רק הפריפריה, זועקת ומדממת.

אלי שליין: לא יכול להיות שאנחנו ב-2022 והמרפאה לבריאות הנפש לא ממוגנת.

אלי שליין: לא לשים לנו את שתי המיגוניות שיש, זה לא יעזור, המרפאה לא ממוגנת.

אלי שליין: "חוסן" ממוגן, קיבל מרפאה, ואני הצעתי אז, עוד לפני שאת היית בתפקידך, לוועדה הקודמת, למגן במבנה ליד, לעשות מבנה ליד, למגן מרפאה.

אלי שליין: אנחנו היום בין 3,000 ל-8,000, אין לי את המספר המדויק, של מתמודדי נפש בגירים.

אלי שליין: רובם עקב נושא ירי רקטי, והדבר הזה זועק לשמים.

אלי שליין: אין מספיק פסיכיאטרים, אין פסיכולוגים, אין אנשי מקצוע.

אלי שליין: יש נטישה של אנשי מקצוע.

אלי שליין: הייתה רפורמה בבריאות הנפש, אמרו "קהילה", וזה בדיוק מתחבר למה שאנחנו פחדנו ברפורמה לבריאות הנפש, שיהיה צמצום שירותים במקום הוספה.

אלי שליין: לא יכול להיות שאתה מגיע ב-2014, בצוק איתן, דופק בדלת הצהובה, הדלת נעולה, ואומרים לך: תיסע, כותבים לך בפתק: תיסע לברזילי ותסתכן בירי רקטות.

אפרת רייטן: אליקו, אני לא יכולה שלא להצטרף בצורה מוחלטת לכל הדברים שלך.

אפרת רייטן: מהמקום האישי שלי השאילתה הראשונה שלי שהגעתי לכנסת הייתה לגבי זה.

אפרת רייטן: בדיוק לגבי זה.

אפרת רייטן: לא הבנתי איך סוגרים את המקומות האלה, במיוחד ברחבי הדרום - - -

אלי שליין: איך לא מוציאים להפגות.

אפרת רייטן: איפה הרפורמה?

אפרת רייטן: היא נכשלה.

אפרת רייטן: אני ממש מצטרפת לדברים שאתה אומר.

אלי שליין: תודה רבה.

נעה בן שבת: רציתי לשאול אם יש עוד גורמים, למשל רשויות מקומיות, שלטון מקומי, לגבי המרפאות שלהן.

נעה בן שבת: יש להם נציגים?

לאלי בר-משה: יש פה מקופת חולים מאוחדת.

אפרת רייטן: שלטון מקומי?

אפרת רייטן: לא.

אפרת רייטן: בבקשה, גברתי.

לאלי בר-משה: אני אחראית רגולציה בתחום הרוקחות בקופת חולים מאוחדת.

לאלי בר-משה: קודם כול זו ועדה מאוד חשובה, נושא מאוד חשוב.

לאלי בר-משה: אנחנו כל הזמן משפרים את התנאים בשביל לעשות כמה שיותר נגישות לאנשים עם מוגבלויות.

לאלי בר-משה: אני חושבת שמבין קופות החולים אנחנו במאוחדת מובילים בתחום הזה.

לאלי בר-משה: כבר היום הפנימו את החשיבות של ההנגשה של השירות התרופתי לאנשים בכלל בנושא שעת חירום.

לאלי בר-משה: משרד הבריאות כבר השכיל לאפשר הורדת רגולציה בנושא של הנגשת תרופות בשעת חירום, כמו למשל עכשיו שיש לנו משלוחים של פקסלוביד, Molnupiravir, לאנשים שחולים בקורונה.

לאלי בר-משה: אני רוצה שזה ייכנס גם בתקנות שבשעת חירום, הרגולציה בנושא של ולידציות למנשאים ולשינוע, שזה ירד מהפרק כדרישה כל עוד האספקה של התרופות היא בתנאים יחסים נאותים, ברכבים ממוזגים.

אפרת רייטן: האם היו לכם הערות מצד קופות החולים?

לאלי בר-משה: העברנו אותן ליהודה, בהחלט.

לאלי בר-משה: מצד שני אני רוצה להדגיש את הנושא של העתק מרשם לסם מסוכן, שזה יכול להיות מאוד מסוכן אם לא נסגור את הפינה הזאת מכל הכיוונים, כדי לא לתת פה פרצה לאנשים לנצל את זה לרעה.

לאלי בר-משה: היום אנחנו חיים בעידן הדיגיטלי, המרשמים נמצאים בענן.

לאלי בר-משה: אני חושבת שהגיע הזמן שיהיה שיתוף מידע בין הקופות על ניפוק תכשירים שנחשבים סם מסוכן, כמו שיש היום לגבי קנביס, מה שלא קיים לגבי שאר הסמים המסוכנים.

לאלי בר-משה: הגיע הזמן שזה ייעשה.

לאלי בר-משה: קורה מצב שלקוח של קופת חולים יכול לגשת לבית מרקחת פרטי, לקנות במחיר מלא סם מסוכן, אף אחד לא ידע מזה, הוא יכול ללכת לעוד בית מרקחת ועוד בית מרקחת, ולעשות שופינג ואחלה מכירות.

לאלי בר-משה: השימוש לרעה כמובן מתחיל פה.

אפרת רייטן: נקודה טובה.

אפרת רייטן: משהו נוסף מעוד נציגים של קופות החולים שיושבים לצדך?

אפרת רייטן: – לא.

אלי שליין: אני רק רוצה להתייחס לנושא של קנביס, שהוא סם מסוכן.

אלי שליין: יש אנשים שהם פוסט טראומתיים שגרים בעוטף, ולא רק גרים בעוטף, וקורים פיגועים, והמשלוחנים לא מוכנים להגיע.

אלי שליין: אם זה לא יהיה בנהלים שהם חייבים להגיע - - -

אפרת רייטן: זה אחד הדברים שבתקנות אנחנו צריכים לטפל בהם.

אלי שליין: זו תרופה מצילת חיים, וזה צריך להיות כתוב.

אפרת רייטן: ראיתי את זה פה.

יהודה מירון: יהיה לנו הרבה מה לדבר על התרופות.

אפרת רייטן: תודה, אליקו, גם על הדברים האלה.

אפרת רייטן: יהודה, אם ככה, אני אבקש לשלוח אתכם להמשך עבודה.

אפרת רייטן: אתם רוצים גם לגעת בתקנות הבאות שיש לנו כאן?

יהודה מירון: כן.

יהודה מירון: אני יכול לציין עוד שני נושאים שיש לנו במצגת, אבל לפני זה, חברינו כאן ממשרד התחבורה, האם תוכלו לעדכן אותנו בנושא התחבורה?

יהודה מירון: רק לפני שגבי מדבר, אני רוצה להזכיר לוועדה שהנושא שאותנו מעניין כאן, שאנחנו מחכים ומצפים לחשיבה שמשרד הבריאות יבוא ויסייע לנו, אלה חלופות הסעה המונית נגישות.

יהודה מירון: כלומר, חלופות הסעה לאנשים עם מוגבלות במצבי פינוי אוכלוסייה, בין אם זה מוסדות ובין אם בקהילה – על אלו חלופות אפשר לחשוב מעבר למה שיש לנו היום?

יהודה מירון: כמו שאוטובוס יכול להעמיס 50 אנשים ויותר ללא מוגבלות ולהסיע אותם ממקום למקום, כך יהיה לנו משהו, אמצעי להסעה המונית מהירה ככל האפשר במצב קיצון.

אפרת רייטן: זה הנושא שעלה בדיון הקודם.

יהודה מירון: של הפינוי והקליטה.

אפרת רייטן: האם שוחחתם אחרי הדיון?

אפרת רייטן: האם ניסיתם למצוא פתרונות?

גבי נבון: יהודה, היינו צריכים לשבת, אבל לא ישבנו.

גבי נבון: בכל מקרה, ביקשתי ממהנדס הרכב שלנו לבדוק מה קורה בכמה מקומות בעולם.

גבי נבון: אם אתם רוצים, נשלח לכם את זה.

אפרת רייטן: בהחלט.

אפרת רייטן: נשמח לקבל בוועדה.

אפרת רייטן: מה עולה?

אפרת רייטן: בהרבה מקומות בעולם, לגבי הפינוי של אנשים עם מוגבלות, הרשות למעשה אחראית על הפינוי, ואותו אדם עם מוגבלות - - -

אפרת רייטן: איזה רשות?

אפרת רייטן: הרשות המקומית?

גבי נבון: הרשות המקומית או מה שעושים בחלק מהמקומות, הם פונים לאותם אנשים עם מוגבלות שצריכים עזרה, ותתפלאו לשמוע, למשל ביפן או במקומות אחרים, אומרים להם שהאחריות לפינוי בעת חירום זה עליהם.

גבי נבון: אתה, האדם עם המוגבלות, אם יש לך אמצעי להתפנות, תגיד לנו, ומי שאין לו אמצעי ולא יודע איך להתפנות, תבוא לרשות ואנחנו כבר נדאג לך לפינוי.

גבי נבון: בחלק מהמקומות – אפשר לראות את זה בעבודה שנעשתה כאן – יש כאן התייחסות לכל מיני מקומות אחרים, יש מקומות שלקחו את האוטובוסים שמסיעים תלמידים לדוגמה, שהם כן מונגשים – לנו בארץ אין אוטובוסים מונגשים, רק העירוניים – ואיתם ניתן לפנות אנשים עם מוגבלות.

גבי נבון: במקומות אחרים עושים את זה באמבולנסים או באמצעות טרנזיטים וכלים כאלה או אחרים.

גבי נבון: למעשה גם יהודה צברי, יועץ הנגישות שלנו, בחן את האפשרויות שדיברנו פה בארץ לגבי פירוק המושבים באוטובוסים, שזה נושא מאוד מאוד מסובך לעשות את זה.

גבי נבון: כשצריך לפרק, הפירוק הוא לא הבעיה, הבעיה היא בהרכבה, כי אחרי זה, כשמרכיבים את זה, נצטרך על כל אוטובוס ואוטובוס שיבוא מהנדס מיוחד, צריך לעבור מוסך מורשה, צריך לקחת אותו לאותו מוסך - - -

נירה שפק: אני יכולה לעצור אותך שנייה ולשאול, מה זה מסובך?

נירה שפק: כשאומרים לי "מסובך", אני מתחילה להיות מודאגת.

גבי נבון: סליחה, לא מסובך.

נירה שפק: תודה רבה.

נירה שפק: זו עבודה שלנו, של כל אחד בתחום שלו.

נירה שפק: ומה זה מסובך?

נירה שפק: מסובך זה להיות אדם עם מוגבלות.

נירה שפק: איך אנחנו נותנים פתרונות?

גבי נבון: לא.

גבי נבון: לא.

גבי נבון: לא מסובך.

נירה שפק: אני שמחה שחזרת בך מהמילה הזאת.

גבי נבון: קודם כול, כפי שאמרנו בישיבות קודמות, להוריד אוטובוסים עירוניים מהשירות של התחבורה הציבורית השוטפת זה יוצר לנו חוסר בתחבורה הציבורית העירונית, ואז לפרק את המושבים ולהחזיר, נצטרך מהנדסים שיבואו כדי להרכיב שוב את המושבים באוטובוסים, וזה לוקח הרבה מאוד זמן.

גבי נבון: יש רק שתי חברות בארץ שיכולות לעשות את זה, זה חברת הארגז וחברת מרכבים.

נירה שפק: סליחה.

נירה שפק: אני מתנצלת שאני עוצרת - - -

אפרת רייטן: אפשר לא לקטוע.

אפרת רייטן: בואי ניתן לגבי לסיים.

אפרת רייטן: אני אתן לך עוד שנייה לדבר.

אפרת רייטן: אל תדאגי, אנחנו נשמע הכול.

אפרת רייטן: גבי, בבקשה.

גבי נבון: כמו שאמרנו אנחנו, החלופה היא של אוטובוסים שהם נגרטים מהתחבורה הציבורית לאחר זמן מסוים, ובכל שנה נגרטים עוד ועוד אוטובוסים.

גבי נבון: באוטובוסים האלה ניתן באמת להוריד את המושבים ולהתאים אותם במקום להתחיל לעשות להם נקודות עגינה כמו שצריך ולהיות יותר בטיחותי בזמן שמפנים אותם.

גבי נבון: כשאני מפרק בזמן חירום את המושבים האלה מהאוטובוסים, אני אצטרך לתת יותר בטיחות, אני אצטרך למצוא נקודות עגינה, אני צריך לתת משענת לכיסא – יש הרבה מאוד פרמטרים אחרים שנצטרך להרכיב לאחר שאנחנו מפרקים את המושבים.

אפרת רייטן: אם לחדד את הנקודה הזאת, בדקתם את החלופות, בדקתם את האפשרות להסיר מושבים של האוטובוסים, נראה לכם שזה יותר מורכב גם מבחינת הזמן.

אפרת רייטן: אתם חושבים שהחלופה של אוטובוסים שהוצאו משימוש, דווקא אותם אפשר היום להשמיש.

גבי נבון: כן, אוטובוסים שהוצאו משימוש ואוטובוסים – אסי יגיד לנו כמה כאלה יש לנו – שהם בהיסעים פרטיים שמונגשים, יש גם כאלה, שאפשר להוביל יותר אנשים עם מוגבלות באוטובוסים כאלה.

אפרת רייטן: יש לכם ידיעה כמה אוטובוסים כאלה יש?

אסי סוזנה: אני מנהל אגף רישוי ומל"ח, אני אחראי על ההיסעים הפרטיים.

אסי סוזנה: עקרונית בגדול יש משהו כמו 1,000 אוטובוסים פרטיים, כאשר מספר כיסאות הגלגלים שניתן לשים עליהם משתנה מאוטובוס לאוטובוס.

אסי סוזנה: חוץ מהאוטובוסים האלה יש עוד מיניבוסים ורכבים קטנים.

אסי סוזנה: אני מזכיר שבישיבה הקודמת ביקשתי שנשב, נקבל את הפרטים, נקבל את הנתונים, על מנת שנוכל להתארגן, ויכול מאוד להיות שלא צריך להגיע למצב שמפרקים אוטובוסים.

אפרת רייטן: מצוין.

אפרת רייטן: יהודה, באחריותך להעביר את כל הנתונים.

גבי נבון: מיפוי אנשים עם מוגבלות, במיוחד אנשים שמתניידים בכיסאות גלגלים, אם יש את זה לפי ערים, זה ממש-ממש יקל עלינו, כמו שאומר אסי, וזה מאוד חשוב לי.

גבי נבון: לי אין את הנתונים האלה.

אפרת רייטן: ברור, גם לא צריכים להיות לכם.

אפרת רייטן: זה צריך להיות בידי הנציבות, בידי משרד המשפטים, משרד הרווחה, משרד הביטחון.

אפרת רייטן: הנתונים נמצאים במשרדים האחרים.

אפרת רייטן: תוכל, יהודה, לדאוג שזה יגיע?

יהודה מירון: נמשיך לדון איתם מחוץ לוועדה.

יהודה מירון: המטרה היא שנגבש פתרון מעשי.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אתם רואים בפתרון הזה פתרון אפשרי, גבי?

גבי נבון: כן, אבל דבר אחד אני כן רוצה לומר: ברגע שאנחנו הולכים לכיוון של חלופה של אוטובוסים גרוטים, אוטובוסים שצריך להכשיר, הבעיה היא התחזוקה של האוטובוסים האלה.

גבי נבון: אוטובוס כזה לא יכול לישון כל הזמן ולהגיד שיהיה חירום נשתמש בו.

גבי נבון: צריך כל הזמן להפעיל אותו, לתחזק אותו, ופה נצטרך לחשוב ביחד מי יעשה את זה.

גבי נבון: אולי נשאיר במוסכים של מפעילים כאלה או אחרים, אולי משרד הביטחון, אולי מישהו אחר, אבל יהודה, אנחנו צריכים לפתור את הבעיה הזאת.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: חברת הכנסת שפק.

נירה שפק: אני מגיעה לכאן מדי פעם כדי לראות מה מתקדם, ואני מוטרדת, אני מצטערת.

נירה שפק: המשפטים שאני שומעת פה מעלים בי חלחלה.

נירה שפק: סליחה על המילים הקשות.

נירה שפק: כשאתם מדברים במושגים של "צריך לבדוק", "ניתן יהיה להוריד", "נראה", "לא יודעים את המספרים" – אני פה, מעבר להיותי חברת כנסת, אני יושבת-ראש ועדת המשנה למוכנות העורף – לפני כמעט שנה הנושא הזה עלה אצלי.

נירה שפק: שמונה שנים התקנות תקועות ולא נגעו בהן.

נירה שפק: וכשאני מביאה את משרדי הממשלה להציג לי את תוכנית הפינוי לאנשים עם מוגבלות, אני מגלה שמשרדי הממשלה אומרים: רגע, אין תקנות.

נירה שפק: עשינו עבודה משותפת ושר הביטחון הוציא סוף-סוף את הבקשה לוועדה לבדוק את התקנות - - -

אפרת רייטן: לא, כבר אישרנו סט גדול של תקנות.

אפרת רייטן: זה הסט השני.

נירה שפק: נכון.

נירה שפק: התחלנו את התהליך.

נירה שפק: בסוף מחר בבוקר יכול להיות אירוע.

נירה שפק: וכשבאים ומציגים לי שהתוכניות סגורות בדיון הראשון, ואני יורדת לפרטים ואני שואלת: כמה אוטובוסים יש?

נירה שפק: כי אני יודעת, מה לעשות – בעברי אני אל"מ במילואים שמפקדת על גזרת אוגדת עזה ומכירה את הנתונים על הפינוי – אני יודעת שכל משרד מציג לי תוכנית באותה חברה בלי לדעת שהמשרד השני מתואם איתה, וכל אחד בונה על האוטובוסים הצהובים, ואף אחד לא יודע.

נירה שפק: אני שואלת: כמה מתוכם כשירים להוציא אנשים עם מוגבלויות במצב שכיבה?

נירה שפק: כמה בכלל יש, לא רק אוטובוסים, מיניבוסים, חברות?

נירה שפק: אין תשובה.

נירה שפק: אנחנו מבקשים את התשובות האלה, ובכל פעם אני שומעת את אותו דבר.

נירה שפק: שואלת כאן יושבת-ראש הוועדה האם נפגשתם מאז הדיון הקודם, ואומרים: לא נפגשנו – זה לא מקובל עליי, ולא משנה מה הסיבה.

נירה שפק: אני מייצגת כאן את האנשים שאין להם לובי, ואני מייצגת כאן את האנשים שמחר כולנו נצטרך לתת להם מענה, וזה לא קורה.

נירה שפק: ולא משנה באיזה משרד, אני מסתכלת על הכיוון הזה, אבל אני גם מסתכלת לכל הכיוונים כדי שיהיה ברור.

נירה שפק: לא יכול להיות דבר כזה שמציגים לי שיש תוכנית רשותית לפינוי, ואין.

נירה שפק: מחר בבוקר אנחנו יכולים להידרש לזה.

נירה שפק: אני מציעה לכם לבקר אנשים עם מוגבלות ולא בעלי מוגבלות בקהילה, ואני מציעה לכם לרדת למכון טללים ולראות שם איך הם נערכים לפינויים, ואני מציעה לכם לבוא לשלווה, לראות ולהסתכל בעיניים.

נירה שפק: אני רוצה שכל הזמן שאתם עובדים, שיהיה לכם שעון חול.

נירה שפק: השעון הזה יורד ויורד, וכל דקה שלא מיציתם את הזמן כדי לתת מענה, מישהו ייפגע, מישהו ייהרג, כי הוא לא יכול לפנות את עצמו לבד.

נירה שפק: וזה מה שצריך להיות.

נירה שפק: הקצב הוא לא טוב, ואני מעבירה ביקורת.

נירה שפק: ואני לא אוותר כשתגיעו אליי לוועדה עם זה, כי מחר בבוקר זה יכול לקרות.

אפרת רייטן: אני כמובן מקבלת את הכעס, אבל אני גם קצת מסתייגת, אני מוכרחה לומר, כי מרגע שהתחלנו לעבוד כאן על הסט של התקנות, כולם עובדים כאן במלוא המרץ, כולל עכשיו משרד התחבורה שהגיע - - -

נירה שפק: אנחנו חלוקות על המושג "מרץ".

אפרת רייטן: אני מסתייגת מהדברים שאת אומרת, דבר ראשון, כי הצלחנו לפני שסיימנו את המושב לאשר כאן תקנות מאוד מאוד גדולות ורציניות.

נירה שפק: לגמרי, ובירכתי על זה.

אפרת רייטן: אנחנו מכנסים את הישיבה במסגרת הפגרה לדיון חשוב כזה כדי לקבל פה תשובות.

אפרת רייטן: ולפני שנכנסת קבענו שבתחילת המושב כבר נוכל לדון יחד עם משרד הבריאות, משרד הביטחון, משרד התחבורה ביתר התקנות, והם כבר יגיעו עם תשובות, ואפשר יהיה לאשר גם אותן.

אפרת רייטן: אני חושבת שבמשך חודש לסיים תקנות, כמו שאמרת הן היו תקועות כאן שמונה שנים, זה קצב מאוד מאוד מהיר.

נירה שפק: תרשי רק לענות למה שאמרת, כי זה חשוב.

נירה שפק: אני לא מדברת על עבודת הוועדה בכנסת.

נירה שפק: אתם קיבלתם שבחים.

אפרת רייטן: אני יודעת.

אפרת רייטן: אני מדברת על המשרדים.

נירה שפק: אני מדברת על המשרדים שהם לא בפגרה, הכנסת בפגרה.

נירה שפק: ודבר שני, דווקא כשאתה יודע שאתה בא בפער, ואלה אנשים שלא התחילו את התפקיד שלהם בשנה האחרונה, אני מצפה שייפגשו ויעשו ולא יגידו: צריך לשבת ולחשוב על זה ביחד.

נירה שפק: לא, אתם צריכים לחשוב על זה קודם.

נירה שפק: אנחנו לא בדיוני סיעור מוחות.

אפרת רייטן: תקבלו את הביקורת הזאת - - -

נירה שפק: זה באמת באהבה.

נירה שפק: אני מוטרדת.

נירה שפק: אני מגנה עליהם, וזה תפקידי.

נירה שפק: בשביל זה מינו אותנו, ואני לוקחת את התחום הזה ברצינות.

נירה שפק: מוכנות העורף זה תחום שכולנו לא צריכים לישון טוב בלילה בגללו.

נירה שפק: תודה.

אפרת רייטן: תודה, חברת הכנסת שפק.

מיכל רלר קציר: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

מיכל רלר קציר: רק בשביל לדייק את הדברים, נאמר כאן קודם שיש נתונים מי הם האנשים עם המוגבלות ברשויות המקומיות, אצל הנציבות, בכל מיני מקומות.

מיכל רלר קציר: בנציבות כמובן שאין, אנחנו לא אוספים נתונים פרטניים.

אפרת רייטן: במשרד הרווחה?

גבי נבון: בביטוח לאומי.

מיכל רלר קציר: יש בכל מיני משרדי ממשלה וברשויות מקומיות ובביטוח לאומי.

מיכל רלר קציר: זה הסט הבא הבא שלנו על מאגרי מידע, שהוא חשוב מאין כמוהו.

מיכל רלר קציר: הוא הבסיס לטיוב כל השירותים לשעת חירום.

מיכל רלר קציר: בדיוק הכוונה שם היא לאסוף את הנתונים, את הצרכים של כל אחד מהאנשים עם מוגבלות, לרבות הסעות, תרופות וכו'.

מיכל רלר קציר: זה אחד הסטים החשובים באמת.

אפרת רייטן: אלה אותם נתונים שנתבקשו על ידי משרד התחבורה, ואז אפשר יהיה לעשות כאן התאמה ויישור קו בין כולם.

מיכל רלר קציר: לא רק לגבי תחבורה, גם לגבי תרופות לדוגמה.

אפרת רייטן: ברור.

אפרת רייטן: זה עלה כרגע במסגרת הדיון מול משרד התחבורה.

אפרת רייטן: את אומרת שזה רק אחד מיני רבים - - -

מיכל רלר קציר: בהחלט כל משרדי הממשלה צריכים לשנס מותניים, וגם משנסים מותניים, ותמיד אפשר לעשות יותר.

נירה שפק: זה עלה גם באוקטובר 2021 אצלי בוועדה, וביקשתי לכנס את הנתונים.

נירה שפק: אני עדיין מחכה להם מאוקטובר 2021.

אפרת רייטן: אני מקווה שכאשר אנחנו נאשר את התקנות של מאגרי המידע, נוכל לעשות יישור קו בין כל הנתונים, והם גם יועברו לחברת הכנסת שפק בוועדה שלה.

גבי נבון: אגב, צריך לקבוע איזה נתונים.

גבי נבון: יש הרבה נתונים שמבקשים, ואנחנו לא יכולים לקבל.

גבי נבון: איזה נתונים זה גם חשוב.

אפרת רייטן: צנעת הפרט.

אפרת רייטן: צריכים להתחשב פה בהרבה מאוד סוגיות אחרות, אבל את זה אנחנו משאירים לתקנות – איך אמרת?

אפרת רייטן: הבאות הבאות.

אפרת רייטן: מישהו נוסף רוצה להעיר לפני שאנחנו מתקדמים?

אלי שליין: בנושא של האוטובוסים יש לי הצעה.

אלי שליין: אני חושב שיש הרבה מוסכים של האוטובוסים האלה שיכולים להחנות את האוטובוסים האלה, שיהיו בקרבת מקום, למשל באזור שדרות או אשקלון, באר שבע – כל התחנות המרכזיות האלה יכולות להחזיק כמה למקרי חירום.

אלי שליין: הרי מקרי חירום כאלה קורים.

אפרת רייטן: אליקו, אני קוטעת אותך.

אפרת רייטן: ברור שהסוגיה הזאת - - -

אלי שליין: הם יכולים להזמין אוטובוסים ריקים, שיקנו אוטובוסים.

אפרת רייטן: תרשה לי.

אפרת רייטן: ברור שהסוגיה, כפי שהעלו נציגי משרד התחבורה, לא נוגעת רק לגבי איפה הם יהיו, אלא גם לגבי התחזוקה שלהם, וזאת סוגיה בפני עצמה.

אפרת רייטן: אני מבקשת כמובן שהדברים האלה יעלו בשיחות ביניכם, משרד הביטחון, משרד התחבורה, ונשמע גם את ההצעות שלכם והפתרונות בישיבה הבאה.

אפרת רייטן: יהודה, התקנות הבאות.

יהודה מירון: אני רוצה להציג את הנושא הזה בקצרה רק כדי ליישר קו.

אפרת רייטן: וגם מה הפערים, אם יש, אני רוצה לדעת.

יהודה מירון: אני אסביר.

יהודה מירון: לעומת כל מה שעשינו ודיברנו עד עכשיו על היערכות לתהליכים שצריכים לעבוד במצב חירום כאן מדובר בסוג של אמצעי או כלי שאמור לשרת אותנו בכל שאר הסטים של התקנות הללו, יהיה מצב פינוי, דאגה לצרכים קיומיים וכו'.

יהודה מירון: מה הכלי?

יהודה מירון: הכלי הוא כזה.

יהודה מירון: אנחנו רוצים להגיע למצב שבכל רשות מקומית יהיה מאגר מידע של אנשים עם מוגבלות שבמצב חירום הרשות המקומית יוזמת יצירת קשר עם אותם אנשים במטרה לסייע להם אם נדרש.

יהודה מירון: זה הכלי.

יהודה מירון: כלומר, הכלי של ה-Reaching out אמור להיות אקטיבי מאוד, מה שנקרא "ייזום קשר" לאותם אנשים.

יהודה מירון: לא נעשה את כל הדיון עכשיו, אבל מה שחשוב זה להבין שהכלי הזה הוא לא חדש.

יהודה מירון: זה לא יצירת מקור ישראלית, או נגיד אחרת, יש כבר כלים שמשרדי הממשלה הקימו בשנים האחרונות וגם השלטון המקומי.

יהודה מירון: המטרה שלנו היא ללמוד מהניסיון, ולמדנו, אני חושב, לא מעט, כדי להציג את הגרסה הבאה המשופרת.

יהודה מירון: יש כאן טבלה שמציגה בקצרה מה אומר התהליך הזה, ומשם אני אעבור לפערים.

יהודה מירון: התהליך אומר להעביר את כובד העבודה של הכנת המאגר לשגרה ולא למצב חירום, וזה אומר בסעיף מס' 1 לאתר אנשים עם מוגבלויות במאגרים שונים.

אפרת רייטן: כלומר, הנתונים קיימים, רק שצריך עכשיו לראות איך אנחנו מעבירים אותם לכל הגורמים הרלוונטיים בזמן אמת.

יהודה מירון: רצת מהר מדי.

יהודה מירון: צעד אחד זה באמת לאתר אנשים עם מוגבלויות מתוך מאגרים קיימים, בעיקר ברמה הממשלתית: ביטוח לאומי, משרד הרווחה ועוד ועוד.

יהודה מירון: אחרי שאיתרנו את הקבוצות האלה, שזאת חבילה מאוד גדולה של נתונים, להוציא מתוכם רק את מי שגר בביתו ולא גר במוסד, כי מי שגר במוסד או מסגרת, בזה טיפלנו.

יהודה מירון: אחרי שהעברנו את הדבר הזה, אנחנו רוצים לדעת האם לאותם אנשים שנשארנו איתם, יש להם או אין להם עורף חברתי בחירום.

יהודה מירון: אם הם בודדים למשל, צריך לראות שיש מי שיסייע להם בחירום.

יהודה מירון: בהמשך, כשאני אדבר, זה נתון מאוד חשוב לסדרי עדיפויות.

יהודה מירון: הנושא הרביעי הוא שאנחנו היום כבר ב-2022 והלאה, לא מכניסים למאגרים בלי הסכמה, וזה כמובן חייב להיות שם.

יהודה מירון: עכשיו מגיע סעיף 5, שהוא במובן הזה הסעיף האופרטיבי הכי חשוב, ברגע שאדם יסכים להיכנס למאגר, חשוב ביותר שמיד יאופיינו הצרכים שלו למצב חירום.

אפרת רייטן: למה רשמתם שזה הרשות המקומית בשני הסעיפים האלה?

יהודה מירון: מה שהטבלה אמרה לנו זה מי אמור לתכלל ולבצע במצב השגרה ותוך כדי שגרה את הביצוע של הקמת המאגר הזה.

אפרת רייטן: הרשות המקומית?

יהודה מירון: ודאי.

יהודה מירון: עכשיו שאלת אותי מה הפערים.

אפרת רייטן: הצרכים החיוניים של האדם זה לא דברים שיודעים במשרד הבריאות על ידי הרופא שלו או עובד סוציאלי?

יהודה מירון: אני רוצה להזכיר לכולנו, כמו שאומרים, אנשים עם מוגבלויות – אי-אפשר עלינו בלעדינו.

יהודה מירון: וכאן, מי שיודע הכי טוב מה הצרכים זה האדם עצמו.

יהודה מירון: ולכן כחלק מהתהליך הזה, כשאדם יסכים להיכנס למאגר, אנחנו נמצא את הדרך, וזה עוד קושי שיש לנו דרך יעילה.

יהודה מירון: מי שמוכר לרווחה, יש לנו כבר דרך סלולה.

יהודה מירון: כחלק ממגעים שאנשים מקיימים בשירותי הרווחה, ניתן יהיה להשלים את הפער הזה.

יהודה מירון: הקושי שלנו – הינה פער – מה אנחנו עושים עם אותם אנשים שהרווחה לא מכירה, ולשמחתנו היא לא מכירה הרבה, והלוואי שיכירו כמה שמעט.

יהודה מירון: שם השאלה איך נוכל לזהות עבור אותם אנשים מה צורכיהם במצב חירום.

יהודה מירון: ולמה אני מתכוון ב"צורכיהם"?

יהודה מירון: האם אדם מסוים חייב שיסייעו לו להביא מזון, האם אדם למשל חייב בפינוי וסיוע וכו' וכו'.

יהודה מירון: אני לא אכנס עכשיו לכל הפרטים.

יהודה מירון: מה שסקרתי אלה חמשת השלבים שאנחנו בונים.

אפרת רייטן: אני לא יודעת אם זה כבר על השולחן, אבל כל אותם אנשים שהעמותות מכירות, זה גם אנשים שמופיעים במשרדי הממשלה ובכל הרשויות המקומיות?

יהודה מירון: התשובה היא לא.

אפרת רייטן: יש שם איזה Blind spot.

יהודה מירון: הרבה Blind spots, כי החיים מורכבים.

יהודה מירון: אותן עמותות שנותנות שירות למשרדי ממשלה, אז יש התאמה, אבל אותן עמותות שנותנות שירות מחוץ לשירות ממשלתי או מחוץ לשירות רשותי, ברור שיש אנשים לא מוכרים.

יהודה מירון: אנחנו פה בסוג של מצב מורכב, מהסיבה הפשוטה שאנחנו באמת רוצים כמה שפחות אנשים שהרשויות יכירו, אבל עכשיו כשבאים לחירום, הסיפור מתהפך, אז אנחנו צריכים למצוא פה את שביל הזהב.

אפרת רייטן: צריך להשלים את המשפט.

אפרת רייטן: אני מעדיפה שהרשויות יכירו כמה שפחות אנשים, אבל שכן יכירו בדיוק את כל אותם אנשים שצריך להכיר.

נירה שפק: ב-100% את אלה שכן.

יהודה מירון: בדיוק.

יהודה מירון: אני משתף את כולנו.

יהודה מירון: הסיפור פה הוא לא פשוט.

יהודה מירון: אני בא להגיד פה שנמצא פתרון נקודתי.

יהודה מירון: יהיה לנו פתרון, אין לי בכלל ספק.

אפרת רייטן: עם מי אתם מקיימים דיונים כדי ליישר קו?

יהודה מירון: הראש שלי כבר מפוצץ מכמות הגורמים שאנחנו עובדים איתם פה.

יהודה מירון: יש אין-סוף גורמים.

אפרת רייטן: מה הקצב של הדברים?

יהודה מירון: אנחנו רוצים מיד לאחר פרק הבריאות שנביא כאן לאישור את החבילה הזאת.

אפרת רייטן: כמה זמן אתה מעריך שאתם צריכים בשביל זה?

יהודה מירון: אני מניח חודשיים מעכשיו.

אפרת רייטן: נגמור את הבריאות בעוד חודש, ואחרי עוד חודש אפשר את מאגר הבריאות?

יהודה מירון: וכאן זה עוד יותר מסובך, בגלל נושא הפרטיות.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: משרד המשפטים בקשר אתכם?

יהודה מירון: אנחנו הולכים להכניס אותו חזק לעניין.

נירה שפק: קודם כול, אני רוצה לומר שני דברים שעלו אצלי בדיון.

נירה שפק: וכן, אני רואה התקדמות, אבל אני מבקשת לבחון את צמצום לוחות-הזמנים ולראות איך אפשר לעבוד גם במקביל.

נירה שפק: אני לא מדברת רק על הוועדות.

נירה שפק: אפשר להיות מוכנים עם הנתונים שאם הדברים יתפסו אותנו תוך כדי, תהיה האופציה.

נירה שפק: אני רוצה לומר שלושה דברים: דבר אחד, הנושא של הרשויות המקומיות כלבנת יסוד לריכוז הנתונים.

נירה שפק: מחלקות הרווחה מכירים גם מעבר, אנשים שלא עונים על הקריטריונים של משרדי הממשלה, אבל יודעים שהם חסרי עורף משפחתי, שיש בעיה.

נירה שפק: זה עלה אצלי.

נירה שפק: מה ההתייחסות לנושא הזה?

נירה שפק: הדבר השני, האם נעשה מעקב והסברה גם למי שלא מסכים?

נירה שפק: הרבה פעמים אנשים לא מסכימים לא בגלל שהם לא מסכימים.

נירה שפק: ביקשתי אצלי לדעת איזה פעולות נעשות על מנת להנגיש את זה, והנושא הזה הוא חשוב מאוד.

נירה שפק: קיבלתי תשובה שכל עמותה במיקור חוץ שמחוברת למשרד ממשלתי מתוכללת.

נירה שפק: אני מבינה שזה נכון.

אפרת רייטן: אם היא עובדת מסודר עם משרד הרווחה, אני מניחה שכן.

נירה שפק: הדבר האחרון שאני רוצה להעיר עליו, שכבר הערתי עליו ולצערי יש לי ניסיון לא טוב בנושא הזה, זה ההסתמכות על משפחות עם עורף משפחתי.

נירה שפק: הרבה פעמים העורף המשפחתי לא זמין, לא נמצא, ולכן גם אלה שאתם מסמנים כמי שיש להם יכולת, יכול להיות שלא תהיה להם יכולת, לכן המאגר הזה גם חייב להיות.

נירה שפק: המאגר הזה צריך להיות בסדר פעולה שאומר שגם בהם נוגעים ויוצרים קשר כדי לוודא שהנתון הקיים רלוונטי.

נירה שפק: ראינו מקרים שהמשפחה גויסה או הייתה במפעל שהוגדר כחיוני, והאנשים, למרות שהיה מוגדר ברשות שיש להם עורף משפחתי, לא היה להם עורף משפחתי והם נזנחו.

נירה שפק: גם לזה אני מבקשת תשובה.

אפרת רייטן: זה אולי מתחבר, נדמה לי, לנקודה שעלתה בפעם הקודמת כל כמה זמן המאגר מתעדכן, שומר על הרלוונטיות.

יהודה מירון: זה לא הזמן לפתח את הנושאים.

יהודה מירון: כשנבוא עם ההצעה, נדבר על הכול.

נירה שפק: שימו לב מראש לנקודות האלה.

אפרת רייטן: נקודות טובות.

יהודה מירון: מילה אחת אני כן אגיד, כדי שלא תעלה ההבנה שאין כלום.

יהודה מירון: הדגשתי בהתחלה שאנחנו באים לשפר מצב קיים.

יהודה מירון: היום גם בידי הרשויות המקומיות, גם משרד הרווחה, יחד עם ביטוח לאומי, יש כבר רשימות קיימות.

יהודה מירון: אני אגיד בזהירות, לפחות לפי הבנתי, למרבית הרשויות המקומיות בישראל.

נירה שפק: מתי בפעם האחרונה עשו ביקורת על הדבר הזה?

נירה שפק: אני חיפשתי ולא מצאתי.

יהודה מירון: עם זה אין לי מה להתווכח.

יהודה מירון: אני כן יכול לומר לך שיש מערכת שלמה שמשחררת נתונים, וזה אחד - - -

נירה שפק: אני רוצה ביקורת.

נירה שפק: לא חוות-דעת והערכות.

יהודה מירון: אני גם נמצא ברשויות המקומיות - - -

נירה שפק: אני יודעת כמה אתה נמצא, אנחנו גם מכירים.

נירה שפק: פה בוועדות אנחנו עושים בקרה, בקרה נסמכת על נתונים.

נירה שפק: איך אני יכולה לדעת נתונים?

נירה שפק: לבוא ולהגיד: לרוב הרשויות יש, אני לא יודעת.

נירה שפק: רח"ל, ורמו"ת ופיקוד העורף עושים מדי פעם ביקורות, אני רוצה לדעת האם יש לך נתון ביד מה המצב?

נירה שפק: מה הנתון?

נירה שפק: מתי בפעם האחרונה המשרד האמון עשה ביקורת וראה כמה הדוחות האלה נכונים?

נירה שפק: אני חולקת על הנתון שלך שרוב הרשויות באופן גורף.

נירה שפק: תסתור אותי, תראה לי ביקורת שמוכיחה אחרת.

נירה שפק: אם לא, אני מציעה ומבקשת שתתקיים ביקורת כזאת ותוצג.

יהודה מירון: בכל מקרה, כל מה שאני רוצה להגיד, אנחנו באים לשפר פה מצב קיים, וזאת לדעתי מטרת התקנות.

יהודה מירון: זה לגבי מאגר המידע.

אלי שליין: בסט הקודם לא ראיתי את משרד הבריאות.

אלי שליין: יש אנשים המתמודדים עם מוגבלות נפשית, שהם שקופים, שלא תמיד הם רשומים ברווחה.

אלי שליין: ומה קורה?

אלי שליין: זה נופל בין הכיסאות.

יהודה מירון: אליקו, אותך אני מכיר רק מהיום, ואני אשמח שנדבר גם אחרי.

יהודה מירון: אני כן רוצה לומר שחלק גדול מהעבודה שנעשתה פה הוקדשה לנושא איך נוכל לאתר אנשים עם מוגבלות נפשית ולאפשר להם להצטרף למאגר.

אלי שליין: משרד הבריאות.

אלי שליין: המרפאות.

אפרת רייטן: זה יותר מורכב.

אפרת רייטן: אם אתה רוצה, אליקו, יהודה הזמין אותך.

אלי שליין: אני אעזור לו.

אלי שליין: מה שאפשר לעזור, אני אעזור לו.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: הנגישות לצרכים קיומיים.

אפרת רייטן: בבקשה.

יהודה מירון: זה סט שאנחנו מקווים שיסגור את החבילה, לפחות הבסיסית הזאת, שיבוא ויסתכל על נקודת המבט של האדם הבודד, איך תהיה לו נגישות במצבי חירום לצרכים הקיומיים.

יהודה מירון: מים, מזון, תרופות יהיו בפרק הנוכחי, לכן זה לא נכלל כאן כרגע.

יהודה מירון: אליקו, העלית קודם את הנקודה של מיגון אישי.

יהודה מירון: חלק מההסדרה, וכבר אנחנו בדברים עם השלטון המקומי על אפשרות שאנשים עם מוגבלות, שאין להם מיגון מתאים במקום, כמו למשל שדרות, או העוטף, יימצא להם פתרון זמני למיגון תוך כדי החירום, כולל העברתם למקום אחר.

יהודה מירון: כלומר, זה חלק מההסדר שנביא לכאן.

יהודה מירון: לא ניכנס לפרטים עכשיו, אליקו, אבל זאת המטרה של הטיוטה הזאת.

יהודה מירון: הנושא של התראות למשל, איך נדאג שהתראות לחירום יהיו נגישות לאנשים עם מוגבלות.

יהודה מירון: נעשתה לא מעט עבודה.

יהודה מירון: מי שקצת מכיר בתחום של אנשים חירשים, יש לא מעט בעולם הזה של אנשים חירשים, איך להנגיש להם את ההתראות.

יהודה מירון: פיקוד העורף עשה עבודה, נעשתה גם בזה.

יהודה מירון: מי שראה את השורה האחרונה, שירותים חיוניים נוספים.

יהודה מירון: אנשים עם מוגבלות, לצערנו רבים מהם, הנושא של נגישות למזומן מאוד מאוד חשובה, אז עשינו פה עבודה עם בנק ישראל.

אפרת רייטן: אני רואה.

אפרת רייטן: שירותי דיוור, מזומן, קצבאות ביטוח לאומי.

יהודה מירון: זה סל שאמור לנסות לאפיין את אותם צרכים בסיסיים.

אפרת רייטן: למה זה נמצא במסגרת תקנות נפרדות לחלוטין?

יהודה מירון: זה בסוף עניין של סדר.

יהודה מירון: החלטנו שזה נושא, בגלל שהוא סוג של סל ונרצה לסכם לתוכו גם דברים שלא הצלחנו בפרקים הקודמים, אז לעשות אותו כסעיף נפרד, כשנקודת המבט היא האדם הבודד, האדם עם מוגבלות.

אפרת רייטן: התחלתם לעבוד על זה?

יהודה מירון: פה יש עבודה מתקדמת.

אפרת רייטן: גם את זה אפשר לקבוע?

יהודה מירון: אנחנו חייבים לעבוד פה - - -

אפרת רייטן: בטור?

יהודה מירון: לא סתם בטור.

יהודה מירון: משום שאת רואה כמה גורמים מעורבים בכל אירוע כזה, אני בטח לא רוצה שנגיע למצב שהנייר סופג הכול, ובסוף - - -

אפרת רייטן: זה מה שרציתי להגיד לך, שבמתח הזה שבין לעשות את העבודה בצורה מצוינת לבין לעשות את העבודה וכבר לסיים את זה כדי שיהיה לנו איזה בסיס, עובר איזה קו דק.

אפרת רייטן: אני מתחברת לדחף הזה, כמו שביטאה חברת הכנסת שפק, לסיים עם העבודה החשובה הזאת.

אפרת רייטן: אני חושבת שכל מי שיושב כאן בשולחן – בעיקר אני מפנה את הזרקור אליך, יהודה, כי אני יודעת כמה אתה שקוע ביום-יום שלך בעבודה הספציפית הזאת ומנסה לעשות הכול כדי לקדם, אז יישר כוח על כך, וגם כמובן לכל מי שיושב כאן – במתח הזה, כמו שציינתי, אנחנו נכנסים למושב קיץ, שהוא גם קצר יותר ממושב החורף, וגם על הרקע, בלי שצריך להכביר מילים, הרקע המיוחד והמורכב הפוליטי, אני חושבת שיש בפנינו הזדמנות עכשיו כן לשנס מותניים על ידי כולם.

אפרת רייטן: הגענו באמת לישורת הסופית.

אפרת רייטן: ככה אני מרגישה.

אפרת רייטן: אחרי כל העבודה הרבה שעשיתם שנים ארוכות, כולם כבר מכירים את הנושאים היטב, גם יודעים לאתר את הבעיות והחסמים.

אפרת רייטן: אני אומרת תודה גם לקופות החולים וגם למשרד התחבורה, שאגב מרגע שנכנסתם, גבי ואסי, אני ממש מרגישה שהדברים התחילו לזוז.

אפרת רייטן: כל הכבוד לכם.

אפרת רייטן: משרד הבריאות תמיד זה יותר מורכב לעבוד מולכם.

אפרת רייטן: אין מה לעשות, אני יודעת שאתם עמוסים בטירוף, והקורונה ועוד כל מה שיש, ובכל זאת חשוב היה לי לשקף לכם את המצב שבו אנחנו נמצאים.

אפרת רייטן: אני חושבת שאנחנו נמצאים לקראת אפשרות לאשר את שלוש התקנות שנשארו לנו בזמן קצר מאוד יחסית, ולסיים את כולן במושב הקיץ.

אפרת רייטן: קחו את כל הנתונים האלה, כל השיקולים האלה בחשבון, צקו אותם לתוך העבודה עצמה, ואני מאוד מאוד אברך, כולנו כאן נברך על סיום התהליך הזה בסוף מושב הקיץ.

אפרת רייטן: מישהו נוסף רוצה להעיר הערה?

רון אייזן: אני רכז הנגישות הארצי של קופת חולים מאוחדת.

רון אייזן: דיברנו פה על מאגר, יהודה דיבר על מאגר שהוא למעשה זיהוי קבוע.

רון אייזן: אני רוצה לשתף אתכם בניסיון של המאוחדת, שהיא מאוד מתקדמת בתחום הזה.

רון אייזן: עשינו טופס התאמה לאנשים עם מוגבלות.

רון אייזן: עשינו טופס ממוחשב, שלחנו לכל 1.3 מיליון המבוטחים, שבסך הכול יכתבו: אני עיוור, אני חירש, אני על כיסא גלגלים.

אפרת רייטן: שיגדירו את המוגבלות.

רון אייזן: רק לעשות איקס כדי שאנחנו נדע.

אפרת רייטן: אתם עושים עבודה מדהימה.

אפרת רייטן: אני יודעת.

אפרת רייטן: אתם עושים עבודה מצוינת.

רון אייזן: אני אתן דוגמה אחת לגבי חירש.

רון אייזן: ברגע שיש חירש, אנחנו נתכתב איתו ולא נתקשר אליו.

רון אייזן: שלחנו ל-1.3 מיליון, 700 ענו לנו.

רון אייזן: בבדיקות שעשינו אנשים מפחדים להיות מתויגים.

רון אייזן: משיחות שלי גם עם משרד הבריאות, גם עם יהודה וארגוני הנכים, אנשים מפחדים להיות מתויגים.

אפרת רייטן: כי הם לא יודעים מה המשמעות של זה וההשלכות.

רון אייזן: במיוחד אנשים עם בעיות נפשיות.

רון אייזן: בנושא הזה מה שאני רוצה לבקש ולהציע, אני רוצה עזרה מארגוני הנכים שהם יגידו לאנשים שלהם: אם לא תגידו לקופת החולים שאתם צריכים, לא תוכלו לקבל.

אפרת רייטן: אי-אפשר יהיה לתת עזרה.

אלי שליין: קיבלת אצלנו מארגוני הנכים.

אפרת רייטן: תיכף.

אפרת רייטן: יש לנו גם כמה נציגים בזום.

רון אייזן: הדבר השני, אני רוצה להציע שיהיה מסע פרסום, אולי ארצי, שיגיד: אם תגיד שאתה צריך עזרה, נעזור לך.

רון אייזן: אם לנו בקופות החולים יהיה את המידע הזה, המאגר שיהודה מדבר עליו, יוכל להתקבל.

אפרת רייטן: תודה רבה.

נירה שפק: קודם כול, אני אומרת אמירה כחברת ועדת הכספים, כל דבר אומרים "ממשלתי", בסוף קופות החולים הם גוף מרוויח שיודע להרים קמפיינים לכל מיני נושאים, הוא יכול גם להרים קמפיין לדבר הזה מעבר לשיתוף הפעולה.

נירה שפק: דבר שני, בסוף גם כצורכת שירותי קופת החולים בעצמי, אנחנו מאוד סומכים על הרפואה בקהילה ועל רופא המשפחה, ואין רופא משפחה בשום קופה, גם לא אצלכם, שלא מכיר.

נירה שפק: ולכן אני מציעה, כדי לא להיות עם 700, דרך הסניפים שנוגעים באנשים אחד-אחד לעשות את זה.

נירה שפק: כמו שאצלי במרפאה בקיבוץ האחות יודעת להתקשר ולשלוח לי טופס או לשלוח לי סמ"ס למלא, כשאני רואה שהאחות או רופא המשפחה כותבים לי, יש לי אמון בהם.

נירה שפק: תשתמשו בבקשה גם בכלי הזה.

נעה בן שבת: הוא צריך לשכנע - -

אפרת רייטן: הם לא יכולים להעביר בעצמם.

נעה בן שבת: - - לקבל את הסכמת האדם עם מוגבלות.

אפרת רייטן: הרופא לא יכול להעביר, הוא תמיד צריך את ההסכמה של הבן אדם.

נירה שפק: לא אמרתי להעביר.

נירה שפק: לא הבנת.

נירה שפק: אני אבהיר, אולי עוד כמה לא הבינו.

נירה שפק: אמרתי כשיושבים - - -

אפרת רייטן: להעביר לאותו מטופל.

נירה שפק: אני סומכת על האחות בקהילה שלי ועל הרופא.

נירה שפק: זה סניפים של אותה קופת חולים.

נירה שפק: אין סיבה שלא.

מאלכ הזימה: אם אפשר, התייחסות קצרה.

אפרת רייטן: בבקשה, אדוני.

מאלכ הזימה: אני מרשות המים, מנהל ביטחון מים מרחב צפון.

מאלכ הזימה: אולי קצת נקודת אור.

מאלכ הזימה: אומנם יהודה השאיר את תחום המים לסוף, אבל הוא בקשר רציף איתנו.

מאלכ הזימה: דווקא בתחום שלנו יש לנו נוהל סדור, מתואם.

מאלכ הזימה: אנחנו מתואמים עם כל הרשויות מהקומיות לסוגיהן, גם רשויות מקומיות, גם רשויות אזוריות.

אפרת רייטן: מה זה אומר?

מאלכ הזימה: איך לתת מענה לאנשים שאני קורא להם "בעלי תשומת לב מיוחדת", לא רק אנשים עם מוגבלויות.

מאלכ הזימה: ברגע שיש משבר מים, ולצערי משבר מים קורה בשגרה, איך לתת מענה לאותן אוכלוסיות באמצעות כוח-האדם של הרשות המקומית, אנשים שלנו, ספקים.

אפרת רייטן: אתם יכולים לבצע ולתת את השירות הזה?

אפרת רייטן: יש לכם את מאגר המידע?

מאלכ הזימה: לא מאגר מידע.

אפרת רייטן: אז איך אתם יכולים?

מאלכ הזימה: יש לנו מענה איך לתת.

אפרת רייטן: יש לכם את הדרך, את האמצעי.

אפרת רייטן: מצוין.

אפרת רייטן: אתה רוצה להסביר לנו בגדול איך זה עובד?

מאלכ הזימה: יש מצגת ששלחתי לוועדה, אבל הוחלט לא להציג אותה, שממחישה את המענה.

אפרת רייטן: בשתיים-שלוש מילים.

מאלכ הזימה: העקרונות, איפה פותחים תחנת חלוקה, שזה משטח ישר ומוצק, שמאפשר נגישות גם לרכבים, גם לבעלי צרכים מיוחדים.

מאלכ הזימה: מי שבא עם קלנועית יכול להגיע, לגשת לתחנת החלוקה ולקחת מים, אין שום בעיה.

אפרת רייטן: מקום נגיש.

מאלכ הזימה: מתרגלים את זה גם בתרגילים עם הרשויות.

מאלכ הזימה: מביאים מכלי מים, בקבוקים, המתנדבים לוקחים לכתובות.

מאלכ הזימה: גם בשגרה כשיש משבר - - - במוצקין, הכול עבד כמו שצריך.

נירה שפק: יש עוד משהו יפה עם המים, שהרבה רשויות נעזרות בו, שאם רואים שבתים מסוימים לא פתחו מים ולא השתמשו למשל יום שלם או יומיים, אומרים: קרה שם משהו.

נירה שפק: לא הייתה צריכת מים.

נירה שפק: זה מחוץ לקופסה.

נירה שפק: חלק מהרשויות עושות את זה, וזה נפלא.

נירה שפק: אותו דבר אפשר לעשות בחשמל.

נירה שפק: ראית שלא צרכו מים ולא חשמל בבית הזה, כנראה מישהו לא יוצר את הצרכים הבסיסיים שלו, מרימים טלפון ורואים מה קורה.

אפרת רייטן: אולי הוא נסע לחו"ל.

אפרת רייטן: תודה על ההערות האלה.

אפרת רייטן: אני עוברת לזום, לקהילה נגישה ארצית, אתי אברהם.

אפרת רייטן: בבקשה.

אתי אברהם: רציתי לציין שבקהילה נגישה עשינו סקר ארצי, אומנם לא מאוד נרחב, משהו כמו 80 איש, וקיבלנו המון דיווחים על מצוקות בתקופה האחרונה של הקורונה.

אתי אברהם: רצינו לראות מה המצוקות של אנשים.

אתי אברהם: בסקר שעשינו בערך 100 איש ענו.

אתי אברהם: היו מצוקות מאוד נרחבות בכל התחומים שדיברתם עליהם: מזון, תרופות, מצוקה נפשית מאוד קשה, שהיא עדיין קיימת.

אתי אברהם: זה משהו שעכשיו אתם טוענים שהוא לא חירום, אבל מבחינת אנשים עם מוגבלות, הם חיים את זה ביום-יום שלהם גם בתקופה הזאת.

אתי אברהם: חשוב לי לציין את זה.

אפרת רייטן: כי לא קיים מענה או שהם לא מצליחים לקבל את המענה?

אתי אברהם: הם לא מצליחים מסיבות שונות.

אתי אברהם: אני אתן דוגמה, למשל אפליקציות דיגיטליות שקיימות בקופות חולים.

אתי אברהם: אני אתן דוגמה אישית ממאוחדת, האפליקציה לא נגישה לעיוורים למשל, או לקשישים.

אתי אברהם: אני מדברת על האפליקציה שמספקת תרופות על ידי שליח הביתה.

אתי אברהם: אני בקשר עם רכזת הנגישות בנושא הזה.

אתי אברהם: הם לא מדברים בטלפון, רק אפליקציה וזהו.

אתי אברהם: אני נזקקת למתנדבת בשביל שתוכל להביא לי את התרופות הביתה.

אתי אברהם: יש קשיים בנושא של תרופות נרקוטיות למשל.

אתי אברהם: בתרופות נרקוטיות, היה מאוד עוזר, למשל במצבי חירום, במצבים גם כמו עכשיו, כשאנשים יותר בבית, במיוחד אנשים עם מוגבלות שעדיין מסתגרים ולא יוצאים החוצה, אם יש אפשרות למשל ששליח יגיע ויאמת את התרופה הנרקוטית בבית, כמו למשל שעושים עם קנביס.

אתי אברהם: זה אפילו יותר בטוח מזה ששולחים מתנדב לקופות החולים או לבית המרקחת לקנות את התרופה, כי מזהים את הבן אדם שמקבל את התרופה וזה לא מישהו זר שהולך ולוקח אותה, ואז לא יודעים מי מקבל אותה.

אתי אברהם: אני חושבת ששם יש משהו מאוד פשוט.

אתי אברהם: זה אולי משהו חקיקתי או במשרד הבריאות שצריך לטפל בו.

אפרת רייטן: אני לא חושבת שזה נמצא ברמת החוק, אבל יושבים כאן נציגי מאוחדת ומקשיבים לך ספציפית לגבי הנקודות האלה.

רון אייזן: יושב פה יהודה ויושבים פה גם משרד המשפטים, כרגע האתר של מאוחדת נגיש ברמת AAA לחלוטין, אבל כרגע חוקית אף מוסד בריאותי לא חייב בכלל באתר אינטרנט.

רון אייזן: למרות זאת בכל קופות החולים הם נגישים.

רון אייזן: אנחנו יודעים שיש מסמך שעכשיו משרד הבריאות אוסף מכל קופות החולים כדי לדעת כמה כסף.

אפרת רייטן: לגבי תקנות בשירות.

רון אייזן: כל הנושא הזה היה נפתר, כי אנחנו ביקשנו בנובמבר, אמרנו את המספר, אבל משרד האוצר לא רצה לשלם.

רון אייזן: אני חוזר למה שאמר אליקו "כסף".

רון אייזן: אף אחד לא מתקצב שום דבר.

רון אייזן: בנושא הנקודתי הזה יש לנו אתר נגיש, ובאתר הנגיש שהוא מותאם לעיוורים, אפשר להזמין את הכול.

אפרת רייטן: אולי יש פה אי-הבנה או אי-ידיעה.

אפרת רייטן: אתם מוזמנים ליצור קשר.

אפרת רייטן: ספציפית במקרה שלך, אתי, אולי יש פה באמת פתרון שאת לא יודעת עליו.

רון אייזן: יש אפליקציה ויש אתר, אחד מהם נגיש.

רון אייזן: ואנחנו גם עובדים - - -

אפרת רייטן: יכול להיות שזה פתיר וזה רק חוסר הבנה.

אפרת רייטן: אתי, את רוצה לסיים עם עוד נקודה?

אתי אברהם: זאת אפליקציה, זה לא האתר.

אתי אברהם: אני מדברת על האפליקציה שמזמינה את התרופות.

אתי אברהם: זה ספק השירות של התרופות, כשאין אפשרות טלפונית, יש רק אפשרות דרך האפליקציה.

אתי אברהם: רציתי לציין נקודה נוספת, הנקודה הנפשית שהבחור כאן דיבר עליה.

אתי אברהם: סליחה, אני לא זוכרת את השם.

אפרת רייטן: אליקו.

אתי אברהם: הקורונה ובכלל כל התקופה הזאת של השנתיים האחרונות יוצרת מצוקה מאוד קשה לאנשים עם מוגבלות, בגלל שהם מבודדים בבית, והרבה מהם גם לבד וללא תמיכה משפחתית.

אתי אברהם: יש הנושא של אפשרות לקבל בבית איזה תמיכה נפשית דרך קופות החולים, שהם הציעו, גם בקופת חולים מאוחדת.

אתי אברהם: הנקודה שהרבה אנשים נתקלו בה היא הנקודה הטכנית, שלא הייתה תמיכה טכנית.

אתי אברהם: אם היה צורך להתקשר דרך אפליקציה כלשהי, לא קיבלנו תמיכה טכנית.

אתי אברהם: אני באופן אישי נתקלתי בזה.

אפרת רייטן: הדברים נרשמים.

נעה בן שבת: זה ממש לתקנות האלה של שירותי הבריאות.

אפרת רייטן: תודה, אתי.

אפרת רייטן: תודה על הדברים.

אתי אברהם: תודה לכם.

אתי אברהם: תודה רבה.

אפרת רייטן: חג שמח.

אפרת רייטן: נעמי מורביה, יושבת-ראש מטה מאבק הנכים בזום.

נעמי מורביה: קודם כול, אני רוצה להודות על כל ההשתדלות ועל הניסים והנפלאות שאת עושה בנושא אנשים עם מוגבלות, יושבת-ראש הוועדה היקרה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: תודה לך, נעמי.

נעמי מורביה: אני רוצה להצטרף לכל מילה, אות ופסיק שאמרה חברת הכנסת נירה שפק.

נעמי מורביה: שניים מהקטנים שנמצאים פה מאחוריי הם תושבי היישוב שלה, ואני תושבת אשקלון, ומה שאני יכולה לספר לכם על חוסר התפקוד הכללי בכל נושא החירום, יגרום לשערות לסמור, אם זה בנושא שיש מבצעים, ואני לא מדברת רק על האחרון שבו ספגנו כאן באשקלון 3,300 טילים, אפילו הסגרים של הקורונה.

נעמי מורביה: קודם כול, אני אומרת כבר שנים, אין שום מאגר.

נעמי מורביה: Read my lips.

נעמי מורביה: אין שום מאגר, תבדקו אותי, שבו ניתן לתכלל את כלל האנשים עם מוגבלות.

נעמי מורביה: בלשכות הרווחה מופיעים אך ורק אלה שפנו לקבלת עזרה כלכלית או בנושא של דיני משפחה או דברים כאלה.

נעמי מורביה: אנחנו לדוגמה זוג, אני מרותקת לכיסא גלגלים ממונע, בעלי קטוע שתי רגליים, הוא מרותק לכיסא גלגלים ממונע, אנחנו לא מופיעים בשום מרשם.

נעמי מורביה: קרה לי די בצמידות שהיה גם סגר וגם אירוע ביטחוני חמור שנמשך כמה ימים - - -

אפרת רייטן: נעמי, סליחה שאני מזרזת אותך, יש לנו עוד מספר אנשים.

אפרת רייטן: אולי תנסי להגיע לשורה התחתונה למה שהיית רוצה שהוועדה תתייחס.

נעמי מורביה: השורה התחתונה, הילד היחיד שיכול היה לתת לי עזרה הוא תושב כפר עזה.

נעמי מורביה: אירוע ביטחוני, דבר ראשון סוגרים את כל הכבישים, הוא לא יכול לצאת מהקיבוץ, הוא לא יכול להגיע אליי.

נעמי מורביה: אני פונה ל-106, למוקד העירוני, ואני אומרת: נכון, יש תרופות עד הבית, אבל תרופות עד הבית זה כולל רק חלק מאוד קטן מהמרשמים, ואני לא מדברת רק על תרופות נרקוטיות, גם אינסולין הם לא מביאים הביתה, תרופות שהן בפירוש עניין של חיים ומוות.

נעמי מורביה: אני צריכה שיבוא אליי בן אדם, אני נותנת לו את הכסף שילך לקופת החולים ויביא לי תרופות - - -

אפרת רייטן: נעמי, את קטועה לנו, אבל אני מבינה ששוב העניין הוא הנגישות של התרופות.

אפרת רייטן: זאת נקודה שחזרה על עצמה כאן מספר פעמים, ואנחנו נצטרך לתת לזה, יהודה, את המענה במסגרת התקנות.

אפרת רייטן: יש פה נקודות שחוזרות על עצמן.

נירה שפק: אלוהים נמצא בפרטים הקטנים.

נירה שפק: בסוף כל אזרח שעולה ומדבר משקף לנו מראה.

נירה שפק: זה לא מתווך, זה מראה מול הפנים שלא עוברת שום סינון, ואנחנו רואים מה קורה בפועל בשטח.

אפרת רייטן: נעמי, אנחנו נאלצים להיפרד ממך בשלב הזה, כי גם המסך תקוע.

אפרת רייטן: אני עוברת לפורום בריאות, סאחה, קידום בריאות לאנשים עם מוגבלות.

אפרת רייטן: אסנת יחזקאל-להט בזום.

אסנת יחזקאל-להט: תודה רבה על זכות הדיבור, שמי אסנת, אני מרכזת את הפורום לבריאות סאחה, פורום שכולל 20 אנשים מכל סוגי המוגבלויות, הוא מקדם את נושא הבריאות כבר כעשר שנים בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות והנציגות.

אסנת יחזקאל-להט: אני אציין קודם כול את העבודה הפנטסטית של יהודה מירון בשיתוף פעולה איתנו.

אסנת יחזקאל-להט: אנחנו חשים שיש לנו אוזן קשובה לכל ההערות והעמדות שלנו, מה שמעיד שאנשים עם מוגבלויות אכן מעורבים בהשפעה על עיצוב התקנות הללו.

אסנת יחזקאל-להט: אנחנו משפיעים בעיקר על התקנות בתחום הבריאות, אבל גם עסקנו בנושא של החירום, וגם מאפשרים לנו להצטרף לישיבות בזום.

אסנת יחזקאל-להט: אני למשל מרותקת למיטה כבר כמה חודשים, ויש עוד אנשים שמפאת המוגבלות שלהם אינם יכולים להגיע, יש גם ההקשר של תחבורה בין-עירונית שאיננה נגישה.

אסנת יחזקאל-להט: לכן הזום, כולל כמובן תמלול ואמצעי הנגשה אחרים שחיוניים עבורנו כדי להיות שותפים בתהליכים.

אסנת יחזקאל-להט: לגבי התקנות השונות.

אסנת יחזקאל-להט: קודם כול, רציתי לשאול לגבי נכי צה"ל, גם בנושא של ציוד ותרופות שלא קיבל מענה, לפי מה שראיתי, וגם לגבי מאגר המידע, כיוון שנכי צה"ל אינם מוכרים - - -

אפרת רייטן: התייחסות לגבי נכי צה"ל.

אפרת רייטן: מה עוד?

אסנת יחזקאל-להט: שנית, לגבי הנושא שבזמני חירום יש אנשים שבימים כתיקונם יש להם אמצעי תחבורה, אבל הם תלויים באנשים כדי שהם יוכלו להשתמש באמצעי התחבורה האלה, לכן גם אם הם אומרים שהם עצמאים בתחבורה ביום-יום, בזמני חירום, שבהם האנשים הללו לא יוכלו לבוא ולעזור להם, הם יהיו תלויים.

אפרת רייטן: פתרונות ספציפיים לאנשים שיש להם רכב תחבורתי מותאם לצורכיהם, אבל הם תלויים באדם שיפעיל את הרכב.

אסנת יחזקאל-להט: מיפוי אמצעי תחבורה נגישים בכלל יעזור לנו גם ביום-יום, כיוון שרבים מאיתנו, אם הרכב שלהם מתקלקל או שהם תלויים בתחבורה ציבורית, הם לאו דווקא יודעים עוד אלה אמצעים.

אסנת יחזקאל-להט: למשל הסוגיה של מוניות נגישות, כבר הובאה לאוזנייך, אני בטוחה, המחסור, בהיעדר היכולת להגיע, וגם המחירים המופקעים.

אסנת יחזקאל-להט: כל מה שקשור לחירום יועיל לנו מאוד מאוד גם ביום-יום.

אפרת רייטן: יכול להיות שזה יפתור חלק מהבעיות של התחזוקה, גבי.

אפרת רייטן: היא אומרת שזה נותן מענה גם בשוטף אם אתם משמישים, אם הבנתי נכון.

אסנת יחזקאל-להט: בדיוק.

אסנת יחזקאל-להט: עוד דבר לגבי מאגר המידע.

אסנת יחזקאל-להט: מעולה שעוסקים בצרכים, אי-אפשר לדעת במוגבלות מה הצרכים של האדם, אז מעולה שעוסקים בצרכים, לכל צורך צריך בעת הקמת המאגר גם לבדוק מה הפתרון, במיוחד ברמה של הרשויות המקומיות.

אסנת יחזקאל-להט: שני דברים אחרונים.

אסנת יחזקאל-להט: בזמן הקורונה הוקם במשרד ראש הממשלה שולחן בין-מגזרי לנושא של אנשים עם מוגבלות בזמן הקורונה, ויצאה רשימת המלצות מצוינת ומקיפה, שמיוני 2020, חרף הבקשות החוזרות והנשנות שלנו לא קיבלנו דיווח מה משרדי הממשלה עשו בנוגע להמלצות האלה.

אסנת יחזקאל-להט: וההמלצות הללו ודאי שרלוונטיות לנושא של חירום ולתקנות בכלל.

אסנת יחזקאל-להט: אנחנו מבקשים מאוד שייתנו עליהן את הדעת.

אסנת יחזקאל-להט: ואחרון אחרון חביב, הנושא של הדיור הציבורי, שרובו איננו נגיש לאנשים עם מוגבלות, ובחלק מהדיור הציבורי אין ממ"דים וצריך לתת על כך את הדעת לגבי אנשים עם מוגבלות שחיים בדיור הציבורי.

אפרת רייטן: תודה רבה לך, אסנת.

אפרת רייטן: יהודה, אתה רוצה להתייחס לכמה דברים שעלו?

יהודה מירון: הנושא שהעלית אסנת לגבי נכי צה"ל, אני חייב לבדוק את זה.

יהודה מירון: אני לא מכיר את זה מספיק לעומק.

יהודה מירון: לגבי השאר נמשיך לדון.

אפרת רייטן: גבי, רצית לומר מילה?

גבי נבון: לגבי המוניות הנגישות, יש כ-1,000 מוניות כאלה בארץ היום.

גבי נבון: אנחנו עכשיו נמצאים בתהליך של שינוי המוניות הנגישות ולהביא יותר מוניות נגישות לארץ.

גבי נבון: אפשר גם בעת חירום לרתק אותן.

קריאה: לגייס אותן, גיוס חירום.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: יעקב ביבאס, גם הוא בזום, מנהל תוכניות הנגשה לאנשים עם מגבלה כפולה.

יעקב ביבאס: שלום, אני עובד במרכז לעיוורים וחירשים, אני מייצג אנשים עם מוגבלות כפולה, גם שלא רואים וגם שלא שומעים, עיוורים וחירשים.

יעקב ביבאס: צריך לבנות את המאגר בעיריות ולהחליט להעביר את זה למצב חירום, להשתדל לעשות את זה.

יעקב ביבאס: דבר שני, בבית החולים הרבה פעמים חירשים ועיוורים באים לבית חולים ביחד עם המלווים ומבקשים שייתנו אפשרות להיכנס, אבל לא נותנים להם.

יעקב ביבאס: בכל מקום, גם לניתוח, אפשר להכניס את המלווה צמוד לבן אדם עיוור וחירש.

יעקב ביבאס: דבר שלישי, כשנכנסים לבית חולים צריך להתחשב ולטפל בהם כמה שיותר מהר, כי הם באים עם המלווים, שלא ימתינו הרבה זמן.

אפרת רייטן: תודה רבה, יעקב.

אפרת רייטן: חג שמח.

יהודה מירון: יעקב ביבאס מייצג את אחת מקבוצות הקצה לצערנו של אנשים שהם גם חירשים וגם עיוורים.

יהודה מירון: הוא עצמו פועל בארגון שנקרא "מכון בית דוד" בתל אביב.

יהודה מירון: הדבר הפוזיטיבי שאני רוצה לומר, שבתקנות הקודמות שהוועדה אישרה של פינוי וקליטה לא סתם ייחדנו דרישות מיוחדות.

יהודה מירון: משרד הרווחה יצטרך להכין תוכנית פינוי מיוחדת לאנשים הללו בחירום.

יהודה מירון: למרות שהייתה בהתחלה ביקורת למה דווקא עוסקים בקבוצה, זה כי הם קבוצת קצה לצערנו.

יהודה מירון: הנושא של התקשורת שם הוא בקצה.

יהודה מירון: זה נושא אחד שטיפלנו שם.

יהודה מירון: שאר הנושאים של נגישות לשירותי חירום בשגרה, צריך לטפל בהם כשמשרד הבריאות יעביר את הקובץ בתחום הזה, ובחירום ננסה לראות אם יש משהו שאנחנו יכולים עוד לעשות מעבר למה שעשינו.

אפרת רייטן: נקודות באמת חשובות.

אפרת רייטן: אני חושבת שיש פה דברים שעולים מהשטח כל כך אקוטיים וקריטיים.

אפרת רייטן: אני ממש שמחה על קיום הדיון הזה.

יהודה מירון: האדם שהיה כאן עכשיו זה אדם שלידו עמד או עמדה מתורגמנית במגע.

יהודה מירון: דרך כפות הידיים תרגמו את מה שהוא אומר, ואותה אחת או אחד שתרגמו במגע העבירו את זה לאותה גברת שדיברה את מה שהוא אמר.

יהודה מירון: תראו כמה מסובך.

אפרת רייטן: מדהים.

אפרת רייטן: אחרונה.

אפרת רייטן: אנחנו פונים לשלטון המקומי, לרות דיין מדר.

אפרת רייטן: בבקשה.

רות דיין מדר: תודה רבה.

רות דיין מדר: שמענו כמוכם בקשב רב את ההערות שהגיעו מהשטח.

רות דיין מדר: אנחנו נשתדל להטמיע אותן ביחד עם עו"ד יהודה מירון, שאנחנו שותפים ועובדים ביחד.

רות דיין מדר: זה המסר העיקרי שלנו.

אפרת רייטן: יופי.

אפרת רייטן: אין ספק שאתם צד ושחקן מאוד דומיננטי גם במשחק הזה ובשולחן הזה.

אפרת רייטן: אנחנו בהחלט מברכים ומצפים שתרתמו את עצמכם ואת כל המאמצים.

אפרת רייטן: כמו ששמעת, דיברנו כאן על לוח-זמנים עד סיום המושב.

אפרת רייטן: תעשו את כל המאמצים כדי שנוכל לסיים את התקנות.

אפרת רייטן: תודה רבה לך, רות.

אפרת רייטן: אם אין הערות נוספות - - -

עמיחי תמיר: קודם כול, אני רוצה להצטרף לתודה לך על העיסוק האינטנסיבי על הדיון בזמן חירום בזמן פגרה, ולחברת הכנסת שפק, שחסכה לי קצת מלל היום.

עמיחי תמיר: אני אסכם את דעתי, ההרגשה שלי מאוד לא נוחה.

עמיחי תמיר: הרצון הטוב בהחלט קיים, אבל בשטח אני לא רואה הרבה.

עמיחי תמיר: יש ביטוי באנגלית "practice makes perfect", ואם לא נתרגם את כל ההחלטות, לא יצא מהן דבר.

עמיחי תמיר: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: משרד התחבורה, קופות החולים, אמרתם את שלכם.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אני חושבת שהעבירו לכם גם כמה דברים שכדאי שתתנו - - -

לאלי בר-משה: אני יודעת שלכל קופות החולים יש היום משלוחים של תרופות, לא לגבי סמים מסוכנים עדיין, זה עניין רגלטורי שצריך עוד להיפתר מול משרד הבריאות, אבל לשאר הדברים, כולל תרופות קירור, אינסולין, הכול.

אפרת רייטן: אולי זה רק עניין של הסברה.

אפרת רייטן: לפעמים זה עניין של חוסר תקשורת.

אפרת רייטן: משרד הבריאות, הכדור אצלכם עכשיו.

אפרת רייטן: נא לשנס מותניים.

אפרת רייטן: יהודה, תודה רבה.

אפרת רייטן: לנציבות, תודה רבה.

אפרת רייטן: אנחנו חותמים את הדיון הזה, וכאמור אנחנו נשלח הודעה לתחילת המושב.

אפרת רייטן: זה יהיה כנראה בשבוע הראשון.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: חג שמח לכולכם.

אפרת רייטן: ויישר כוח לכל העושים במלאכה.