ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 60, 2022-01-10 09:20

אפרת רייטן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה.

אפרת רייטן: בוקר טוב לשר הרווחה שהצטרף אלינו הבוקר.

אפרת רייטן: היום 10 בינואר 2022, ח' בשבט התשפ"ב, השעה 9:20.

אפרת רייטן: התכנסנו לישיבה בהתאם לסעיף 123(ז)(1) לתקנון הכנסת, לדיווח של שר הרווחה והביטחון החברתי, השר מאיר כהן, על פעילות משרדו, תוכניות העבודה ואופן ביצוע תקציב משרדו.

אפרת רייטן: בוקר טוב לשר ולמנכ"לית המשרד, כמובן לכל חברי הכנסת שהגיעו ולגורמים הרלוונטיים מכלל המשרדים ומן המוסד לביטוח לאומי.

אפרת רייטן: יש הרבה מאוד נושאים ושאלות שמן הסתם יעלו כאן

אפרת רייטן: אבל אני מציעה שתחילו בדברי הצגה שלך, כבוד השר.

אפרת רייטן: לאחר מכן נוכל להיכנס יותר לפרטים ונבקש להעמיד את הדברים לדיון על ידי חברי הוועדה ושאר חברי הכנסת.

אפרת רייטן: אם מקובל עליכם, בבקשה.

מאיר כהן: שלום לכולם, בוקר טוב גברתי, תודה רבה לך על הזימון הזה.

מאיר כהן: בוקר טוב לחבריי וחברותיי חברי הכנסת ולכל האורחים שנמצאים כאן.

מאיר כהן: כולנו אפופים בסיפור הזה של האומיקרון אז אנחנו או לפני בדיקות או אחרי בדיקות או ממתינים לבדיקות, וחבל.

מאיר כהן: אנחנו נחיה עם זה ונקיים את הישיבה הזאת.

מאיר כהן: שוב תודה רבה.

מאיר כהן: הייעוד של משרד הרווחה והביטחון החברתי הוא לשמור על רווחתם וביטחונם של כלל אוכלוסיית מדינת ישראל, למנוע מצבי סיכון ומצוקה ולקדם רווחה ומוביליות חברתית.

מאיר כהן: לא תמצאו חלק מן ההיגדים האלה בפעמים הקודמות.

מאיר כהן: אני רוצה לשים דגש על כך שהשינוי המהותי שאנחנו מטמיעים בתוך המקום הגדול הזה הוא לאתר ולייצר תהליכים של מוביליות.

מאיר כהן: משרד הרווחה במשך שנים רבות מאוד נתפס כמשרד שהולך עם איזה טנק של מים וכל פעם שהוא נתקל בשרפה הוא מכבה אותה.

מאיר כהן: זה לא תפקידו של משרד הרווחה.

מאיר כהן: הוספנו לזה דבר שלה

מאיר כהן: ערכתי הוא חשוב מאוד וכל המשרד משתנה, כל התפיסה משתנה.

מאיר כהן: המשרד הופך להיות למי שעניינו גם באיתור האוכלוסיות לפני שאנשים מגיעים למצבי קיצון שבהם לצערי אנחנו מטפלים.

מאיר כהן: איך אנחנו עושים את זה?

מאיר כהן: להלן לפניכם מטרות-על אסטרטגיות של משרד הרווחה.

מאיר כהן: אני קורא להן המ"מים.

מאיר כהן: ישבנו כולנו, המנכ"לית הכי טובה שיש זאת סיגל מורן, ביחד עם צוותי העבודה שלנו וחשבנו איך אנחנו הופכים את המשרד הטוב הזה למשרד שיש לו משמעות בליבת העשייה של החברה הישראלית.

מאיר כהן: דבר ראשון, מתאימים.

מאיר כהן: ראיתם בשבוע שעבר – שירותי רווחה מגוונים וגמישים מותאמים למגוון אוכלוסיות ולצרכים שונים.

מאיר כהן: אני חושב שהסנונית הראשונה הייתה החלטה שלנו, של סיגל ושלי, לקחת תקציבים, לבוא לשטח ולהגיד: חבריה, הנה התקציב שלכם, בואו ביחד אתנו תבנו את החליפות המתאימות לאוכלוסיות שלכם.

מאיר כהן: אנחנו מתחילים את זה באוכלוסיית הקשישים.

מאיר כהן: יש בתוך הקהילות מענים יוצאים מן הכלל, מתוך חוכמה אזורית, מקומית.

מאיר כהן: אנחנו רואים את זה במועצות אזוריות, רואים את זה בקיבוצים, בעיירות פיתוח, בערים, בערי פריפריה.

מאיר כהן: במקום שמשרד הרווחה יגיד להם: תראו, הנה התקציב שלכם, הוא מחולק ל-16 סעיפים ואתם יכולים לעשות רק את הדבר הזה, ואם אתם רוצים להעביר ממקום למקום אסור לכם, צריך שיבואו עשרה מפקחים ויאשרו לכם – אנחנו אומרים להם: בואו נפשט את כל התהליכים האלה.

מאיר כהן: אם יש מענה שהוא טוב ומאושר ועומד בכללים אז מי אנחנו שנגיד לכם מה לעשות?

מאיר כהן: בואו ביחד נעשה את הדברים.

מאיר כהן: דבר שני, מודדים.

מאיר כהן: חבריה, 13 מיליארד שקלים זה הרבה מאוד כסף.

מאיר כהן: המשרד הזה במשך הרבה מאוד שנים לא היה בתהליך של מדידה.

מאיר כהן: אנחנו מנהלים, גם אני וגם סיגל, כלכלת רווחה.

מאיר כהן: צריך לנהל כלכלת רווחה.

מאיר כהן: כלכלת רווחה מנהלים בכך שמודדים את ההשקעות.

מאיר כהן: יש השקעה בתוכנית מסוימת – היום כל תוכנית במשרד הרווחה, מקטנה ועד גדולה, מלווה בתהליך של מדידה.

מאיר כהן: חבריה, יש תוכניות שעולות 30, 40, 50 מיליון שקלים והוקצבו להן 300 מיליון שקלים.

מאיר כהן: אם המדינה ומשרד הרווחה ראו לנכון להשקיע 300 מיליון שקלים בתוכנית מסוימת מישהו צריך למדוד את זה, האם ההשקעה הזאת מניבה פירות.

מאיר כהן: צריך אחרי שנה לעצור ולהסתכל ולבדוק כמה אנשים התחילו בתוכנית, מה קרה.

מאיר כהן: למשל תוכנית הדגל שהתחלתי בה כשהייתי ראש עיריית דימונה, שנקראת "נושמים לרווחה" – אגב, תוכנית מצוינת, גם כשאנחנו בודקים אותה היא תוכנית דגל.

מאיר כהן: זו תוכנית שמשקיעים בה 150 מיליון שקלים ולוקחים 5,000–6,000 משפחות שנמצאות בקרקעית העוני, מחליטים על מנטורים שמלווים את המשפחות ונכנסים אל תוך המשפחה.

מאיר כהן: למנטורים יש תקציבים, שהם ביחד עם המשפחה מנתבים אותם, החל מחובות, ניהול תחום הבריאות בתוך המשפחה וניהול התחום הכלכלי.

מאיר כהן: לעיתים החבר'ה האלה יושבים בישיבות הפדגוגיות עם ההורים ולוקחים את ההורים להשמה למקומות עבודה.

מאיר כהן: זאת התוכנית שצריכים למדוד כל משפחה וכל מלווה וכל מנטור – מה הוא עושה, איך הוא עושה, מה קורה למשפחה אחרי חצי שנה, אחרי שנה, אחרי שנתיים.

מאיר כהן: בסופו של יום זה 13 מיליארד שקלים שאנחנו חייבים לבחון אותם בראייה של כלכלת רווחה.

מאיר כהן: אמרתי: מתאימים, מודדים.

מאיר כהן: מונעים – איתור ומניעה בקרב פרטים, משפחות וקהילות במצבי סיכון.

מאיר כהן: זה דבר שאנחנו חייבים לעשות אותו.

מאיר כהן: תסתכלו איך אנחנו עושים אותו, תסתכלו על הרובריקה הבאה, שכתוב בה: משתפים – חיזוק שיתופי פעולה בין משרדי הממשלה והציבור.

מאיר כהן: החלום הגדול שלי, וגם של סיגל, הוא שיהיה לנו מספיק כסף במדינה הזאת, שבכל בית ספר – והיום זה מוכח מעל לכל ספק – יהיו עובדים סוציאליים.

מאיר כהן: אני עשיתי את זה כאשר ניהלתי בית ספר.

מאיר כהן: הייתה עובדת סוציאלית, הקשר היה הדוק.

מאיר כהן: אין לכם מושג כמה בעיות חינוך אנחנו פותרים דרך הבדיקה והמיפוי של העורף המשפחתי, כמה דברים איתרנו בשל כך שעובדת סוציאלית ידעה לשבת עם המשפחה וידעה לפרק כל מיני דברים.

מאיר כהן: בנוהל מנכ"ל משרד החינוך מורה צריך במשך רבע שעה לעשות ביקורת פעם בשנה אצל תלמידיו.

מאיר כהן: בדרך כלל עושים את זה בכיתה א' וזהו.

מאיר כהן: עכשיו מגיעים עובדים סוציאליים, נכנסים אל תוך הבית, בראייה של עובדים סוציאליים, והם ממפים את הבית אחרת.

מאיר כהן: המיפויים האלה הופכים להיות לפלטפורמה יוצאת מן הכלל של איתור וטיפול.

מאיר כהן: למשל מישהו נתן לי נתון שאנחנו בודקים, מה קורה עם ילדים ששני ההורים שלהם יש להם רישומים פליליים, או שאחד מן ההורים יושב בכלא.

מאיר כהן: שמעתי נתון כזה, שכ-20% מן הילדים האלה יגעו או בעבירות פליליות או שגם להם יהיה רישום פלילי כזה או אחר.

מאיר כהן: אלה ילדים שאפשר לאתר אותם, אפשר להגיע אליהם לפני.

מאיר כהן: שיתופי פעולה זה דבר חשוב מאוד בכדי שאנחנו נצליח לייצר את האיתור ולטפל.

מאיר כהן: דבר חשוב לא פחות הוא המתחזקים.

מאיר כהן: ראו, בגלים האחרונים של הקורונה – ואני חייב להגיד את זה, וככל שאני נמצא שם אני חש בעוול הגדול הזה – גילו את המורים, גילו את הרופאים, אני לא בטוח שגילו את אנשי הרווחה.

מאיר כהן: אנשי הרווחה נושאים על כתפיהם אנשים עם מוגבלויות ואנשים קשישים ומשפחות בקשיים ומשפחות בתוך הקהילה שמעולם לא נגעו ברווחה, שהקורונה והמגפה הזאת הביאה אותם למצוקה.

מאיר כהן: מטפלים בילדים נושרים שאנחנו אוספים אותם ברחוב.

מאיר כהן: יש לנו עלייה דרמטית במספר הילדים שבאו לפנימיות שלנו, יש עלייה של 650 תלמידים – 10%.

מאיר כהן: בכדי לעשות את כל זה אנחנו מחויבים בכבודם ובמעמדם של העובדים במשרד הזה, בראש ובראשונה של העובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: לא כל כך גילו אותם ולכן הם היו צריכים להיאבק.

מאיר כהן: ענבל חרמוני ואחרים צריכים להיאבק מול משרד האוצר, כאילו עושים טובה בזה שמשפרים את שכרם.

מאיר כהן: אני חוזר על המטרות העיקריות: מתאימים, מודדים, מונעים, משתפים ומתחזקים.

מאיר כהן: סיגל תציין את תחומי הליבה.

מאיר כהן: חשוב שאתם תדעו מה תחומי הליבה של המשרד הזה, במה הוא עוסק.

מאיר כהן: בבקשה, סיגל.

סיגל מורן: קודם כול, אני מתנצלת, אצטרך לצאת עוד מעט כי יש הערכה אצל ראש הממשלה בנושא האומיקרון שמטריד גם אותנו מאוד.

סיגל מורן: אנחנו נמצאים בנוהל חירום של היערכות למצב שלא יהיה לנו מספיק כוח אדם במסגרות הרווחה.

אפרת רייטן: אולי תגידי על זה כמה מילים לפני שאת יוצאת.

אפרת רייטן: זה מאוד מאוד חשוב ומטריד בעיקר היום את רוב האנשים.

סיגל מורן: אגיד, גם בהמשך לדברים של השר, שמשום מה גם בעניין הזה התחושה שלנו היא שלא מספיק מבינים את האתגרים של מערכת הרווחה.

סיגל מורן: במערכת החינוך שנמצאת בכותרות, וחשוב שתהיה, בתרחיש שאליו אנחנו נערכים עדיין אפשר לפזר את הילדים ולשלוח אותם הביתה.

סיגל מורן: אצלנו במערכת הרווחה יש מסגרות רבות שלא משנה מה אנחנו חייבים להמשיך להפעיל אותן.

אפרת רייטן: יש לכם כבר את ההשלכות של האומיקרון, הבידודים והמחלה במסגרות?

סיגל מורן: קודם כול, אנחנו עולים במספרים, כפי שעולה קצב התחלואה באוכלוסייה, אבל אנחנו הכנו תרחיש ייחוס שכל כולו מתמקד באופציה שמסגרות יקרסו בגלל חוסר בכוח אדם.

סיגל מורן: זה תרחיש הייחוס שאליו אנחנו נערכנו.

סיגל מורן: אני לא רוצה לגזול יותר מדי זמן אבל אגיד שנקודת המוצא היא שאין כוח אדם בשוק, כלומר אין אפשרות לגייס עובדים.

סיגל מורן: לכן בשעת השי"ן שהגדרנו אותה אנחנו הולכים להעביר את כל משרד הרווחה לנוהל חירום, את כל העובדים בשירותים שהם חיוניים אבל לא אקוטיים לצו השעה, הוצאנו קול קורא לכל עובדי הרווחה, ביקשנו להתגייס.

סיגל מורן: עוד לא הספקתי לעדכן את השר – יש התגייסות יפה מאוד.

אפרת רייטן: כולל אנשים בפנסיה?

סיגל מורן: לא בפנסיה.

סיגל מורן: כל עובדי המשרד, כולל קציני מבחן, כולל עובדי המטה, ממש צו 8.

מאיר כהן: קציני מבחן ומזכירות ופקידים.

מאיר כהן: ישימו עליהם חליפות מגן וייכנסו לתוך המסגרות.

סיגל מורן: מכיוון שאנחנו לא יכולים לחייב, הוצאנו קול קורא לעובדים ויש לנו התגייסות יפה.

סיגל מורן: יש כל מיני פעולות, אבל מבחינתנו תסריט האימה הוא קריסה של מערכת שאי אפשר לתת לה מענה.

סיגל מורן: כל זה כמובן בהנחה שהתרחיש יתקיים.

סיגל מורן: כל מסגרת שאפשר, אנחנו נפזר אותה, כולל פנייה לבני משפחה לקלוט את היקירים שלהם לשבועיים הביתה, אם זה אפשרי.

סיגל מורן: אבל תזכרו שיש לנו גם מסגרות חסות הנוער, של מי שחייבים להמשיך להיות שם עם כוח אדם מספיק.

סיגל מורן: יש לנו כמובן את המסגרות של אנשים עם מוגבלויות, ועוד ועוד.

סיגל מורן: בקיצור, כל כולנו בתוך העניין הזה, לצד זה שמנסים לתפעל את השוטף, אבל בשבועיים הקרובים כנראה זה יהיה מרבית העיסוק שלנו.

אפרת רייטן: אתם כבר מקבלים יותר פניות, כמו בגלים הקודמים, של אנשים במצוקה?

סיגל מורן: חד-משמעית.

אפרת רייטן: באילו אחוזים?

סיגל מורן: זה במאות אחוזים.

סיגל מורן: גם נציין את זה בדברים.

סיגל מורן: זה לא פוסט קורונה, זה פוסט גלים, כלומר בכל גל זה הולך ומצטבר.

סיגל מורן: בכל המערכות שלנו – לדוגמה בפנימיות ילד ונוער, אנחנו מדברים על עלייה שלא ראינו כמוה, של מאות ילדים.

סיגל מורן: עכשיו עשינו הרחבות למכרזים קיימים כדי לתת מענה לקליטה של ילדים נוספים.

סיגל מורן: צריך לומר שגם חומרת האירועים עולה.

סיגל מורן: אם אנחנו מדברים על מכורים – אנחנו מדברים על סמים קשים; אם אנחנו מדברים על אלימות – אנחנו מדברים על אלימות קשה.

סיגל מורן: יש עלייה גדולה מאוד באלימות במשפחה, בפגיעות מיניות, בכל תחום.

סיגל מורן: הקורונה תלווה אותנו עוד הרבה מאוד זמן.

סיגל מורן: כרגע אנחנו נערכים למצב האקוטי של מתן שירותים, אבל תוך כדי זה המסגרות שלנו, רובן, כל המסגרות שמטפלות בסוגיות שאמרתי, יש בהן עלייה מטורפת.

מאיר כהן: ברשותך, אני רוצה להגיד משהו לאוזני כולנו.

מאיר כהן: זה לא אנשי רווחה שכל אחד מאתנו חושב עליהם, כלומר יש כאן אוניברסליות מוחלטת לגמרי.

מאיר כהן: אנחנו מתעסקים עם משפחות וילדים בקשיים בתוך אוכלוסיות שבמציאות אחרת הם לא היו אנשי רווחה במובן הקלאסי שכל אחד חושב עליו בראש.

מאיר כהן: אנחנו רואים ילדים, ילדות והורים ממשפחות מבוססות, שלעיתים איכשהו נפלטו ממערכת החינוך תוך כדי.

מאיר כהן: אגב, הייתה נשירה סמויה גדולה מאוד בעידן הזום.

מאיר כהן: היום אתה יכול להיכנס לזום, לשים את השם שלך, לכבות את המצלמה ולעשות מה שאתה רוצה.

מאיר כהן: לכן אמרתי שיש התווספות דרמטית במספר הילדים שאנחנו מטפלים בהם, וזה בסדר גמור, לשם המשרד הזה מכוון.

אפרת רייטן: אבל השאלה אם יש לו את האמצעים, כי ידענו שעוד קודם היו חסרים לו אמצעים, אז איך אנחנו היום מתמודדים עם הסיטואציה?

מאיר כהן: האמצעי היחיד שבולט בחסרונו, ולהערכתי אנחנו צריכים לעשות הכול כמדינה בכדי לטפל בו, הוא כוח האדם.

מאיר כהן: חבריה, יש במשרד הרווחה 500 תקנים לא מאוישים כי עובדים ועובדות סוציאליים, הטובים ביותר, לא מוכנים לעבוד בשכר נמוך.

מאיר כהן: תראו שחלק מן המשימות, מן ההגדרות של היעדים שלנו לשנה הזאת, לא לעוד שנתיים או שלוש, בתקציב כשסיגל ופריצקי ואני ישבנו אז חלק מן התקציב היה לחיזוקם של העובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: צריך לעשות שינוי דרמטי.

מאיר כהן: המציאות הזאת מוכיחה מעל לכל ספק שאם יש קבוצת עובדים שהיום צריך לשים אותה בקרון הקדמי ולטפל בה זה העובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: מעבר לזה, מי שעובד, עובד קשה ועובד במסירות.

מאיר כהן: כלומר זה לא מין רגע שבו אנחנו מתבכיינים.

מאיר כהן: לוקחים אחריות על כל מה שיש.

מאיר כהן: זה שאנחנו נתקלים בבעיות של כוח אדם, זה לא מרפה את ידינו וזה לא גורם לנו להגיד: אוקיי, שיסתובבו ברחוב.

מאיר כהן: לא, אנחנו נמצאים שם.

מאיר כהן: מה שסיגל עושה עם העובדים הוא דבר חסר תקדים.

מאיר כהן: אנחנו נדהמנו, סיגל קראה ליושבת-ראש הוועד ואמרה: תגידו, אם אנחנו נצטרך, כל מי שיושב כאן בקומה הראשונה והשנייה והשלישית ובבניינים אחרים יסכים לשים ציוד מגן ולרדת לשטח?

מאיר כהן: אמרה יושבת-ראש הוועד: רוצה אני, אעשה את זה.

סיגל מורן: הוצאנו קול קורא משותף, ביחד עם יושבת-ראש ועד העובדים.

מאיר כהן: לכן מעודד מאוד שהמנכ"לית עם יושבת-ראש ועד העובדים מוציאות קול קורא משותף.

מאיר כהן: בדרך כלל אף אחד לא ביקש, לא אמרו: אם לא תשלמו לנו לא נעשה.

מאיר כהן: אמרו: מאיר וסיגל, אם אתם צריכים אותנו אנחנו שם.

אפרת רייטן: השאלה אם זה לא נוגע בדיוק בנקודה שבה כולנו תמיד מצטיינים בה, שבתקופת חירום אנשים מוציאים מעצמם את הסולידריות, את טוב ליבם, את רוחב ליבם ומתגייסים לעזור, אם זה בזרועות הביטחון ואם זה בלימודים, והנה גם פה.

אפרת רייטן: אנחנו יודעים שהאנשים האלה הם אנשים טובים, הם גם פנו למקצוע הזה בגלל שיש להם את הדחף ואת העוצמה לעזור לאנשים אחרים.

אפרת רייטן: אבל אני חושבת שיש פה דיסוננס מובנה, כי באמת המשכורות שלהם נמוכות מאוד, ואני יודעת שהם עשו מאבק ארוך מאוד, הרי הם היו אצלנו וסיפרו לנו על ההסכמים שאליהם הם הגיעו, על שיפור התנאים שלהם, אבל עדיין זה טיפה בים והדרך כל כך ארוכה.

אפרת רייטן: אז זה נכון גם מבחינת איכות האנשים וגם מבחינת הניצול.

מאיר כהן: התשובה שלי היא זאת: את צודקת, אבל אנחנו אלה שנעשה את השינוי כאן בתוך הוועדה הזאת.

מאיר כהן: זאת את, זה כל חברי וחברות הכנסת מן הוועדה, זה אנחנו.

מאיר כהן: זה לא להקים קול זעקה, לא.

מאיר כהן: מזה לא מגיעים לשום מקום.

מאיר כהן: אלא לייצר פגישות עם אנשי משרד האוצר, כשאנחנו הופכים להיות לפה ולדוברים של העובדים הסוציאליים במדינת ישראל.

אפרת רייטן: אנחנו יודעים כמה כסף צריך בשביל לעשות שינוי?

מאיר כהן: כן, אנחנו יודעים לכמת את זה.

מאיר כהן: ענבל יודעת לכמת את זה.

מאיר כהן: אנחנו יודעים בדיוק כמה אנחנו צריכים ואיך לשפר את שכרם.

מאיר כהן: ראו, אם זה מעניין אתכם, אפתח סוגריים.

מאיר כהן: עובדים סוציאליים במדינות ה-OECD מגיעים לגיל 34, 35, 36 והם נמצאים כבר כמעט בשיא שכרם.

מאיר כהן: עובדים סוציאליים במדינת ישראל רק בגיל 60 מגיעים לשיא שכרם.

מאיר כהן: דווקא בגיל הזה, שבו מקימים משפחות, אנשים באמצע שנות השלושים, עובד סוציאלי עדיין מדשדש סביב שכר של 7,000 שקל, אז תראו לי מי מוכן לזה היום.

מאיר כהן: המורים מזמן נמצאים במקום אחר לגמרי.

מאיר כהן: אבל שוב, נמשיך עם תחומי הליבה של המשרד.

מאיר כהן: את העלית נקודה חשובה מאוד ואת מוזמנת בשמחה גדולה להוביל את זה.

סיגל מורן: תכננו לדבר על זה בהמשך אבל אם יורשה לי להוסיף על מה שאמר השר: אנחנו סיימנו עכשיו עבודה גדולה מאוד, שהובילה אותה העו"סית הראשית של המשרד, שמדברת על שיפור – זה לא רק השכר אלא מעמדה של הפרופסיה.

סיגל מורן: נעשתה עבודה, בשיתוף רחב מאוד עם קהלים שונים, שהשר עוד לא ראה אותה, ויש לנו מועד להציג את זה בפניו, שחלקה קשור בשכר, אבל לא רק, זה קשור גם במעטפת, גם בהדרכות, גם בעומסים.

סיגל מורן: אנחנו חושבים שצריך להגדיר תקנים לעניין הזה, כמה תיקים צריכים להיות לעו"ס.

אפרת רייטן: ועניין המוגנות שעלה על הפרק.

סיגל מורן: על זה דווקא נעשתה עבודה מצוינת, ששותף לה כמובן האיגוד.

סיגל מורן: אנחנו חושבים שצריך לתקוף את העניין הזה מכל הכיוונים.

סיגל מורן: השכר הוא מרכיב משמעותי וחשוב, הוא לא היחיד.

סיגל מורן: חלק מן הדברים אנחנו גם שוקלים לכלול בתוך חוק שירותי הרווחה, שאנחנו עכשיו מעדכנים אותו, ולהכניס לתוכו מרכיבים שקשורים בעובדים הסוציאליים עצמם.

סיגל מורן: רק לסבר את האוזן, בכל שנה מסיימים כ-1,800 בעיקר עובדות סוציאליות, אבל הן לא מגיעות אלינו, הן לא מגיעות למש"חים (מחלקות לשירותים חברתיים) ולא מגיעות למשרד.

אפרת רייטן: עכשיו כשאתם מדברים על רעיון כל כך מבורך, לשים עובד סוציאלי בבית ספר – אין אחיות אבל אולי יהיו עובדים סוציאליים בבית ספר, זה נשמע כמו רעיון מבורך.

אפרת רייטן: אבל באמת מבחינת תקנים, מבחינת כסף – בסוף הכול זה תקציב.

סיגל מורן: יכול להיות שהשר, אחרי שנגמור להיאבק בתוך המשרד, אולי נכון להציע להציג כאן בוועדה את העבודה שנעשתה.

סיגל מורן: נעשתה עבודה מאוד מאוד מקיפה ומעמיקה.

סיגל מורן: אם הוועדה תהיה ביחד אתנו להוביל את הדבר הזה אני חושבת שזה מבורך.

סיגל מורן: ארוץ קדימה.

סיגל מורן: אומר כדי ליישר קו: תחומי הליבה שלנו – יש לנו ארבעה מינהלים, שהם המינהלים המקצועיים.

סיגל מורן: כמובן שסביבם יש מינהלים אחרים.

סיגל מורן: מינהל המוגבלויות – אנשים עם מוגבלויות, כ-130,000 מקבלי שירות, 1,145 מסגרות דיור, 969 מהן בקהילה.

סיגל מורן: מינהל אזרחים ותיקים – מינהל צעיר, עד כמה שזה נשמע מוזר, במשרד הרווחה.

סיגל מורן: עד לפני שנתיים הוא היה תחום בתוך מינהל אחר.

סיגל מורן: היום זה מינהל שהולך וגדל.

סיגל מורן: תיכף כשנדבר על התקציב אתם תראו שהמינהל הזה הוא אחד המינהלים שתוגברו בצורה משמעותית בתקציב.

סיגל מורן: זה גם המינהל, כפי שאמר השר, שאנחנו מתחילים בו את המהפכה של הסלים הגמישים עם הרשויות.

סיגל מורן: אנחנו מדברים על 105 בתי אבות, שחלקם בתי אבות משותפים עם משרד הבריאות וחלקם בתי אבות של משרד הרווחה, ועוד 860 מסגרות בקהילה, שהן מסגרות נהדרות של מרכזי יום, של מועדוני מופת ועוד דברים אחרים.

מאיר כהן: נוסיף רק שמשרד הרווחה הוא הרגולטור של כל בתי האבות בארץ, גם של בתי אבות פרטיים.

מאיר כהן: בתקופת הקורונה הם עוברים לאחריות שלנו ואנחנו אחראים לכל הרגולציה ולכל מה שקורה שם.

סיגל מורן: וגם כאן, אם יורשה לי להוסיף, בקרוב אנחנו צריכים להשלים את הרגולציה לדיור המוגן מכיוון שלא הושלמו התקנות שיאפשרו לנו גם לדרוש רישוי מן הדיור המוגן, גם להגן על האנשים שנמצאים שם ושמים את מיטב כספם, שיש להם או אין להם.

סיגל מורן: זה גם דבר שנמצא על סדר היום שלנו.

אפרת רייטן: תפתחי סוגריים לגבי בתי האבות והקורונה.

אפרת רייטן: היום לגבי מצב הקורונה והטיפול בקורונה – האם מבחינת

אפרת רייטן: כם אתם שבעי רצון?

סיגל מורן: בסך הכול כן.

סיגל מורן: צריך לומר שהמצב בבתי האבות כרגע נמצא בשליטה, נגיד כך.

סיגל מורן: אני מחכה להעלות לזום כדי להציף את הקשיים שיש, על חלק ממה שכולנו חווים, אבל בסך הכול כרגע המצב נמצא בשליטה.

אפרת רייטן: וכוח האדם שם?

סיגל מורן: הולך ויורד, אבל עדיין לא הגיע לקו האדום.

מאיר כהן: אנחנו לא נמצאים בשיא.

מאיר כהן: עושים פעולות בכדי לא להגיע לשם.

אפרת רייטן: גם שם יש לכם תוכנית מגרה?

סיגל מורן: לא לדיור המוגן אלא לבתי האבות.

סיגל מורן: לגבי הדיור המוגן לנו אין תוכנית.

סיגל מורן: מינהל שירותים חברתיים ואישיים – זה שם כולל להמון דברים.

סיגל מורן: שם נמצאות התוכניות לילד ולמשפחה, פנימיות ילד ונוער, תוכניות העוני והמחלקות לשירותים חברתיים, שזה הזרוע שלנו ברשויות, ומינהל תקון, שאני מקווה שעד הפעם הבאה שנגיע לדיון בוועדה כבר יהיה לו שם אחר מכיוון שהשם הזה הוא שם נוראי.

סיגל מורן: כמי שהגיעה מחוץ למשרד, הלכתי לבדוק מה משמעות השם.

אפרת רייטן: בואי תגידי לכולנו מה זה תקון.

סיגל מורן: לתקן אנשים – זה השם.

אפרת רייטן: לתקן אנשים?

אפרת רייטן: זה עוד יותר גרוע בעיניי.

מאיר כהן: השם לא טוב.

מאיר כהן: אנחנו נחליף אותו.

סיגל מורן: בכל אופן, יש במשרד הרווחה אוכלוסיות קצה, קצה קצה, קצה קצה קצה, אז במינהל תקון נמצאות הקצה קצה קצה.

סיגל מורן: תחת תקון נמצא חסות הנוער, נמצאות המסגרות של שורדות זנות, של התמכרויות, כל העולמות הללו.

סיגל מורן: יש לנו כ-1,000 נערים ונערות בחסות הנוער, שגם שם יש עלייה משמעותית במספר הנערים והנערות.

סיגל מורן: יש 250 מסגרות חוץ-ביתיות וכ-1,250 מסגרות בקהילה.

סיגל מורן: בסך הכול צריך לומר שבמשרד הרווחה יש כ-8,000 מסגרות – חלקן של שישה אנשים וחלקן של 200, אבל יש כ-8,000 מסגרות שנמצאות תחת הפיקוח שלנו.

סיגל מורן: שתי מסגרות הן של שירותים ישירים – מעונות יום לאנשים עם מוגבלויות וחסות הנוער.

סיגל מורן: כל השאר הם שירותים שניתנים במיקור חוץ.

אפרת רייטן: סיגל, אני מציעה, גם בגלל שהתחלנו באיחור, אולי ננסה להתרכז בדברים המרכזיים, האתגרים המרכזיים שציינתם כאן, ואולי בתוכניות שלכם לגבי השנה הקרובה.

מאיר כהן: ברשותך, האתגרים המרכזיים באופן תמציתי ואז נעבור לשקף האחרון של התקציב.

אפרת רייטן: כן, כי אני רוצה לאפשר לאנשים להתייחס ולקיים דיון.

מאיר כהן: האתגרים המרכזיים של המשרד הזה: 1) פיתוח והרחבת תוכניות איתור, מניעה ומוביליות.

אפרת רייטן: איך?

אפרת רייטן: איך מאתרים?

מאיר כהן: נדמה לי שדיברתי על זה במשך חמש דקות.

מאיר כהן: אני אחזור.

מאיר כהן: שיתופי הפעולה: זה שאנחנו נכנסים לתוך בתי הספר, זה שאנחנו נמצאים בתוך הרשויות, זה שאנחנו נמצאים בתוך בתי הסוהר, זה שאנחנו נמצאים בתוך תנועות הנוער – הכוונה היא להיות חלק, לשתף פעולה, לשבת סביב כל שולחן חברתי במדינת ישראל.

מאיר כהן: אזכיר לכם, נכנסנו לתוך התחום של מסילה בתל אביב, כל מי שמטפל באותם נערים ונערות ובמחסני הילדים.

מאיר כהן: העברנו החלטת ממשלה לפני שבועיים–שלושה שבועות, בעיניי החלטה דרמטית, שאומרת: משרד הרווחה ומדינת ישראל לוקחים אחריות על כל הדברים שקורים.

מאיר כהן: זה מבחינתי האתגר המרכזי, כי אם אנחנו מאתרים אותם, ואם השותפים מבינים שאנחנו באים עם יכולת, אז אנחנו מתחילים בתהליכים של מניעה ותהליכים של שיפור.

מאיר כהן: 2) פיתוח מענים הוליסטיים לאזרחים ותיקים.

מאיר כהן: שוב, האזרחים הוותיקים זה בדיוק המקום שבו זה לא אנשי רווחה.

מאיר כהן: למשל התוכנית, שאולי עכשיו בתקופת הקורונה שמה נשמע לא טוב, "מבדידות להתגודדות".

מאיר כהן: עכשיו אנחנו זהירים בגלל הקורונה, לא רוצים, אבל כעיקרון, אנחנו מוצאים אזרחים ותיקים מכל הגילאים שאין להם שום בעיה כלכלית, יש להם בעיה אחת, בעיה של בדידות.

מאיר כהן: ככל שזה בפריפריה, אנחנו מגלים שבמועצות אזוריות יש בישוב כזה אחד, בישוב כזה אחד ובקיבוץ כזה אחד ולא מוצאים את ההזדמנות לחבר אותם.

מאיר כהן: בישובים הערביים אנחנו נתקלים – ולכן אנחנו נותנים שם, אני אומר מראש, העדפה מתקנת.

מאיר כהן: אני גדלתי במשפחה מרוקאית שבה הסבא והסבתא היו אתנו, זאת הייתה התפיסה, שהם אתנו.

מאיר כהן: תמיד אמרנו שאין סיפורי כיפה אדומה כי אין סבתא שגרה ביער, הם אתנו.

מאיר כהן: אבל עכשיו מסתבר שלא.

מאיר כהן: אנחנו באים לתוך כפרים ערביים, החבר'ה הצעירים יצאו, הילדים יצאו ללמוד, יצאו לעבוד.

מאיר כהן: פונים ראשי רשויות ואומרים: היום זו הבעיה המרכזית שלנו.

אפרת רייטן: הבדידות של הגיל המבוגר, שבטח החריפה בגלל הקורונה ובגלל הריחוק החברתי.

מאיר כהן: בוודאי.

אפרת רייטן: יש תוכנית שהיא מענה ספציפי עבורם?

מאיר כהן: יש מענה ספציפי לאנשים הללו.

מיכל רוזין: אז איך עדיין אנחנו רואים כותרות על קשיש בן 90 פלוס שנמצא במצב כל כך קשה, לבד?

מיכל רוזין: איפה רשויות הרווחה במקרים האלה?

מיכל רוזין: ברור לי שאי אפשר לראות את כולם, אבל מדובר פה באנשים שאנחנו מכירים אותם, אנחנו יודעים את הגיל שלהם, אנחנו יודעים שהם ניצולי שואה, אנחנו יודעים שהם עריריים.

מיכל רוזין: כלומר יש את המידע הזה למשרד הרווחה.

מיכל רוזין: איך הם נעלמים מתחת לרדאר?

מיכל רוזין: איך רואים עדיין כותרות כאלה?

מאיר כהן: רואים את הכותרות, ואני לא מקל ראש בכותרות הללו.

מאיר כהן: למשל ראינו את הכותרות על 171 קשישים שנמצאו מתים בבתיהם.

מאיר כהן: עשינו בדיקה באוגוסט והסתבר שרובם לא היו קשישים, היו חבר'ה בני 40–50.

מאיר כהן: זה עדיין לא מעמעם את הטרגדיה, אבל חלקם פשוט לא היו מוכרים לאנשי הרווחה.

מאיר כהן: האחריות היא על כולנו.

מאיר כהן: אני פונה לראשי עיריות ואומר להם: אנחנו ניתן לכם את העזרה.

מאיר כהן: אתם תמפו את הקשישים שנמצאים בעירכם.

מאיר כהן: חבריה, רוב הקשישים מזדקנים בתוך הבתים שלהם.

מאיר כהן: 95% מאתנו נזדקן בתוך הבתים שלנו.

מאיר כהן: חלק לא מבוטל מאתנו לא ירצה שום קשר לרווחה.

מאיר כהן: יש כאלה שאומרים: אנחנו לא רוצים.

מאיר כהן: אנחנו הפכנו להיות לסוכנים שנוקשים על הדלתות ואומרים: חבריה, בואו אלינו.

מאיר כהן: היום אנחנו במהלך מדהים של לנקוש על הדלתות.

מאיר כהן: לא נוכל לעשות את זה לבד.

אפרת רייטן: בשבוע שעבר התפרסמה תמונה מזעזעת מאוד, בטח יצא לכם לראות, של דירתו של קשיש ניצול שואה, מצב הבית שלו, השירותים, הכול.

אפרת רייטן: אלה אנשים שמשרד הרווחה מודע לקיומם?

מאיר כהן: חבריה, תזכרו שעד שנת 2013, כאשר אני הייתי שם, משרד הרווחה טיפל בניצולי השואה.

מאיר כהן: היום אנחנו נמשיך לטפל בניצולי שואה למרות שהעבירו חלק מן הטיפול למשרד אחר.

מאיר כהן: אנחנו לוקחים אחריות על כל דירה כזאת.

מאיר כהן: שוב אני אומר, לא הסברתי את הדברים כדי להגיד שהם אחראים.

מאיר כהן: אנחנו אחראים.

מאיר כהן: בתוך מעגל האחריות יש את ראשי הערים ואנחנו פונים לראשי הערים.

מאיר כהן: אנחנו נותנים כסף – חלק מן הסיפור של הגמישות התקציבית הוא בכדי שראש עיר שרוצה לשפץ דירות של עשרה קשישים יוכל לשפץ דירות של עשרה קשישים ולא לחכות לפילנתרופיה.

מאיר כהן: חלק מן הגמישות הזאת היא שראש עיר יוכל גם לסייע ל-10–20 משפחות שלא רשומות ברווחה, אבל אם הוא מאתר איזה צורך מידי לעזור להן מבחינת ביטחון תזונתי אז הוא יכול לא לפשוט יד אלא הוא יודע שהמדינה עומדת מאחוריו עם האחריות.

מאיר כהן: בנושא של הקשישים, אמרתי: אנחנו צריכים באמת מעבר למה שמשרד הרווחה עושה.

מאיר כהן: באמת אני אומר בענווה גדולה, אנחנו עושים.

מאיר כהן: אי אפשר להגיע לכל אחד.

מאיר כהן: אנחנו נוכל להשלים את הפאזל הזה בכך שנמצא שותפים מלאים.

מאיר כהן: רוב ראשי הערים הם שותפים מלאים.

מאיר כהן: הייתי ביקנ

מאיר כהן: עם אצל שמעון אלפסי, שהוא ראש עיר ותיק ביקנעם.

מאיר כהן: הם פיתחו שם איזו אפליקציה עם מדי המים.

מאיר כהן: זה מדהים.

מאיר כהן: הם עשו מיפוי של הקשישים וניצולי השואה ויש אפליקציה שעוקבת אחרי צריכת המים.

מאיר כהן: אם הם רואים שמשהו הופסק שם – אנשים מגיעים אל תוך הבתים, נוקשים על הדלת.

קרן ברק: אפשר גם עם חברת החשמל לעשות את זה.

מאיר כהן: אנחנו מפתחים בכל עיר.

מאיר כהן: ברוך השם, אנשים חיים יותר.

מאיר כהן: אגב בשנת 2035 תהיה עלייה של 30% באוכלוסייה הישראלית, ועלייה של 130% באוכלוסייה של בני 75 ומעלה כי אפשר יהיה לחיות יותר.

מאיר כהן: ההתפתחות של עולם הרפואה ועולם הטכנולוגיה מאפשרת את הארכת תוחלת החיים.

מאיר כהן: מדינה שלמה צריכה להיערך לזה.

אפרת רייטן: תסיימו את הסקירה ונפתח את הדיון.

אפרת רייטן: לא כל יום מגיע לכאן השר והוא רוצה להציג סקירה, עם כל הכבוד, אוסאמה.

אפרת רייטן: אני רק רציתי לשאול לפני שאנחנו מתקדמים: היום, אפרופו מה שאתם אומרים, אם אני יודעת שהשכן שלי נמצא במצב לא טוב, יש מספר טלפון שאליו אני יכולה לפנות, מוקד חירום בעניין עזרה לאנשים ספציפיים?

מאיר כהן: בוודאי.

סיגל מורן: יש מוקד של משרד הרווחה, 118, שפועל 24/7.

סיגל מורן: אנחנו עושים כל הזמן פרסום של המוקד, גם דרך הרשויות וגם באמצעי התקשורת.

סיגל מורן: כל פנייה שמגיעה למוקד מטופלת.

מאיר כהן: היה פרסום של משרד הרווחה על אלימות במשפחה.

קרן ברק: אתם ממשיכים את הטיפול.

קרן ברק: זה מעולה.

קרן ברק: כל פעם שאני רואה את זה: טוב שממשיכים את אותו קמפיין.

מאיר כהן: מדהים עד כמה זה הקפיץ את מספר הפניות.

מאיר כהן: אנשים פשוט לא ידעו.

מאיר כהן: הקמפיין שאנחנו עושים עכשיו עונה בדיוק לשאלה שלך.

אפרת רייטן: יש לנו עוד חצי שעה ואני רוצה להתקדם.

מאיר כהן: כל מי שמזהה קשיש או קשישה ברחוב ויודע לתקשר איתם, אני מבקש מאוד – כולנו מכירים את הרשויות.

מאיר כהן: מה שצריך זה או להתקשר בטלפון למוקד שלנו או להגיע לרשות.

מאיר כהן: אנחנו מגיעים לכולם.

אפרת רייטן: ברשותך, יש לי הצעה כדי לייעל.

אפרת רייטן: אולי כדאי שתענה תוך כדי השאלות.

סיגל מורן: אולי כדאי לומר כמה מילים על התקציב.

חנן פריצקי: אני סמנכ"ל תקציבים של משרד הרווחה.

חנן פריצקי: אנחנו מדברים על תקציב 21 ו-22.

חנן פריצקי: אנחנו מדברים על גידול של 1.2 מיליארד שקל, באמת גידול מרשים בצורה בלתי רגילה.

חנן פריצקי: התקציב שלנו מגיע ל-9.7 מיליארד שקל, כאשר זה התקציב שהוקצה מתוך תקציב המדינה.

חנן פריצקי: בנוסף יש לנו עוד סדר גודל של כ-3 מיליארד שקל לתקציב של הכנסות מן הרשויות המקומיות, ביטוח לאומי וכולי.

חנן פריצקי: דהיינו, בסופו של יום, אנחנו עם 13 מיליארד שקל.

חנן פריצקי: זה התקציב שעומד לרשותנו.

חנן פריצקי: תקציב מרשים מאוד.

חנן פריצקי: הוא אף פעם לא מספיק לשירותי הרווחה אבל אנחנו מתקדמים כל הזמן.

חנן פריצקי: אנחנו גם מגיעים לאוכלוסיות חדשות וגם מעמיקים את הטיפול באוכלוסיות ותיקות, אנחנו עושים את זה במקביל.

חנן פריצקי: זו באמת עלייה מרשימה.

אוסאמה סעדי: זה לא כולל את התקציב של הביטוח הלאומי?

חנן פריצקי: לא, הוא לא כולל את התקציב של הביטוח הלאומי.

חנן פריצקי: זה תקציב רווחה בלבד.

מאיר כהן: תקציב הביטוח הלאומי הוא 70 מיליארד שקלים.

מאיר כהן: חתמתי עליו בשבוע שעבר.

חנן פריצקי: הדברים המרכזיים שמרכיבים את ה-1.2 מיליארד שקל הם 200 מיליון שקל לטיפול באוכלוסיות במצבי משבר וסיכון ואלימות במשפחה.

חנן פריצקי: קיבלנו תוספת מרשימה מאוד לנושא טיפול באלימות במשפחה.

קרן ברק: מה הגידול של התקציב השנה לעומת שנים קודמות?

חנן פריצקי: השנה הוא סדר גודל של 700 מיליון שקל לעומת השנה הקודמת, ועוד 500 מיליון שקל.

חנן פריצקי: זה התוספת.

חנן פריצקי: דהיינו, 1.2 מיליארד שקל תוספת לתקציב הרווחה לעומת שנת 2020.

חנן פריצקי: אנחנו מגיעים ל-9.7 מיליארד שקל בתקציב המדינה.

קרן ברק: תוספת של 1.2 מיליארד שקל לתקציב הרווחה?

קרן ברק: כל הכבוד.

מאיר כהן: כל אלה תוספות.

חנן פריצקי: עמדנו בשנת 2020 עם תקציב של 8.5 מיליארד שקל ועכשיו אנחנו נמצאים עם תקציב של 9.7 מיליארד שקל.

קרן ברק: אני רציתי שהוא יהיה יושב-ראש הכנסת, אתה יודע.

יוראי להב-הרצנו: אני שמח שהוא שר הרווחה.

חנן פריצקי: כפי שאמרתי, אנחנו מדברים על 200 מיליון שקל לנושא טיפול באוכלוסיות במצבי משבר, כאשר התוספת המרכזית הייתה לטובת טיפול באלימות במשפחה.

חנן פריצקי: אנחנו מדברים על 110 מיליון שקל לחיזוק השירותים החברתיים ברשויות המקומיות, כאשר הדבר המרכזי הוא 450 עובדים סוציאליים חדשים שיתווספו לפיתוח שירותים קהילתיים ברשויות המקומיות.

אפרת רייטן: מה תפקידם?

חנן פריצקי: תפקידם לפעול בכל מגוון השירותים ברשויות המקומיות.

חנן פריצקי: אני מדבר על 110 מיליון שקל עבור תוספת עובדים סוציאליים.

חנן פריצקי: בשנים האחרונות אנחנו דווקא נותנים, כפי שהשר אמר, לרשויות המקומיות אפשרויות בחירה לאן ילכו העובדים, באילו נושאים מרכזיים הם יטפלו.

חנן פריצקי: מצד אחד אנחנו מכוונים אותם מלמעלה ומצד שני אנחנו מפקחים על זה, אבל משאירים לרשויות גמישות היכן להוסיף את העובד הבא.

חנן פריצקי: גם הוספנו 40 מיליון שקל לטובת מוגנות של עובדים סוציאליים.

חנן פריצקי: היו על זה הרבה מאוד סיפורים בעבר לגבי המוגנות של העובדים הסוציאליים.

חנן פריצקי: אנחנו מדברים על תוספת של 60 מיליון שקל לשירותים קהילתיים למוגבלים – הרחבת השירותים, נופשונים, קהילות תומכות לאנשים עם מוגבלות, שהיא הרחבה מרכזית מאוד של השירותים לאנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: זה דבר שנשאלתי עליו על ידי חלק מחברי הכנסת, בדיוק על הנקודה הזאת, האם אנחנו צריכים להסכים לכך שאנשים עם מוגבלויות נמצאים בכל מיני – אתם זוכרים את האבא ששבת כאן והגיע לוועדה.

מאיר כהן: זה בדיוק העניין: להפוך את מרחבי העבודה שלהם לכאלה שיכולים לתת להם העצמה קוגניטיבית, מרחבי עבודה טובים יותר.

מאיר כהן: אנחנו ממש בעיצומה של מהפכה.

מאיר כהן: אגב, קראנו לאיש ששבת וצירפנו אליו את פרופ' קורי שולמן, ואמרנו לו: הנה כסף, שב איתה ובעוד חודשיים תביאו את ההצעות שלכם.

מאיר כהן: במקום שאנחנו נתחיל לשבת ולחשוב.

מאיר כהן: אתה הורה שחי את הילד שלך כבר 30 שנים.

אפרת רייטן: זה שיתוף הפעולה.

מאיר כהן: בואו ושבו קבוצה של הורים ביחד עם האקדמיה, תנסו לחשוב, ומה שאתם תביאו זה מה שאנחנו נעשה.

אפרת רייטן: זה כבר התקבל או נמצא עדיין בתהליך?

מאיר כהן: הם בשלבים.

קריאה: בעוד שלושה שבועות נגיש את ההמלצות לשר.

קריאה: יש שם שלושה הורים.

מאיר כהן: יוראי היה שושבין.

חנן פריצקי: אבל לגבי חלק מן העניין אנחנו כבר בשלבי סגירה סופית של שדרוג המענים במסגרות האלה של התעסוקה ואנחנו באמת עושים שם שינוי.

מאיר כהן: מה שיישאר לנו פתוח, אני שם פה תפוח אדמה לוהט בפני כל חברי הכנסת, זה יחסי העובד–מעביד בחלק מן המקומות.

אפרת רייטן: אנחנו יודעים את זה ואנחנו כבר מכינים הצעת חוק.

מאיר כהן: מצוין.

מאיר כהן: אני אהיה שותף מלא.

חנן פריצקי: ארוץ על ההמשך.

חנן פריצקי: בד בבד עם הרחבת השירותים בקהילה יש לנו הרבה מאוד אנשים שעדיין זקוקים לסידור מוסדי.

חנן פריצקי: יש לנו 75 מיליון שקל תוספת לסידורים מוסדיים בכל קשת המענים בנושא המוגבלויות.

חנן פריצקי: קיבלנו 260 מיליון שקל, סכום חסר תקדים, גם לטובת שיפוצים ומיגון שירותי רווחה.

מאיר כהן: אני לא מוכן שזה יעבור כך.

מאיר כהן: מדינת ישראל מאז הקמתו של משרד הרווחה – זה היה משרד הסעד – מסרבת בתוקף שיהיה לה סעיף של בינוי.

מאיר כהן: משרד הבינוי והשיכון בונה כיתות, משרד הבריאות מחפש פילנתרופיה לבתי חולים אבל מידי פעם בונים איזה בית חולים.

מאיר כהן: משרד הרווחה – זה רק פילנתרופיה או הרצון הטוב של ראשי ערים.

מאיר כהן: איפה אנחנו מרגישים את הקושי הגדול?

מאיר כהן: בישובים הערביים, כי שם יש קרקע פרטית.

מאיר כהן: אנחנו באים לבאר שבע ומוצאים מקום לגן כזה או גן אחר.

מאיר כהן: לכן התעקשתי הפעם שיהיה סעיף של בינוי.

מאיר כהן: בשנה הבאה פריצקי ואני נלך למשרד האוצר והסעיף הזה יגדל.

מאיר כהן: בסופו של דבר בכל עיר נוכל לבוא לראש העיר ולהגיד לו: יש לך אפשרות לבנות מרכז יום לקשישים ומרכז יום לילדים עם מוגבלויות ואתה לא צריך ללכת לחפש איזה מקלט ישן או לחפש פילנתרופ שייתן לך.

חנן פריצקי: הדבר הבא הוא סיפור הביטחון התזונתי, שהשר שם אותו על השולחן באופן ברור מאוד.

אפרת רייטן: מה זה אומר?

אפרת רייטן: מה הולך להיות בהרחבת המענים?

חנן פריצקי: זה אומר שבגדול אנחנו ממשיכים עם שני מענים מרכזיים.

חנן פריצקי: דבר אחד הוא כל נושא התמיכה, ששודרג בצורה בלתי רגילה.

חנן פריצקי: בשנה הבאה אנחנו מדברים על סדר גודל של 46 מיליון שקל לנושא תמיכה ועוד סדר גודל של 60 מיליון שקל לטובת המיזם לביטחון תזונתי.

חנן פריצקי: אנחנו מריצים את המיזם לביטחון תזונתי כבר מספר שנים ואנחנו מגיעים לתוצאות משמעותיות מאוד בטיפול במשפחות.

מאיר כהן: אנחנו נעבור מ-10,000 משפחות ל-27,000 משפחות שיקבלו כרטיסים נטענים.

אפרת רייטן: ולא את הסל שאנחנו מכירים.

חנן פריצקי: ושיפור שכרם של העובדים הסוציאליים.

חנן פריצקי: על זה דיבר השר בתחילת הדברים.

חנן פריצקי: עד כאן התוספות.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: בואו נעבור לחברי הכנסת ולשאלות.

אפרת רייטן: יש פה חברי כנסת שביקשו ממני לדבר כעת כי הם נאלצים ללכת.

אפרת רייטן: חברת הכנסת ענבר בזק, בבקשה.

אפרת רייטן: לכל אחד יש שתיים–שלוש דקות.

ענבר בזק: אני מבטיחה לדבר בקצרה ואז אצא לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ענבר בזק: קודם כול, רציתי להגיד תודה גם לשר וגם לסיגל מורן.

ענבר בזק: רואים שיש פה עבודה חשובה מאוד.

ענבר בזק: זה אחד המשרדים החשובים והמשמעותיים בתקופה הזאת.

ענבר בזק: רואים שנעשתה פה עבודה, גם הגדלה של תקציבים, גם גמישות חשובה מאוד.

ענבר בזק: אני רוצה להעלות נושא אחד, שגם סיגל תתחבר אליו כראש מועצה אזורית לשעבר.

ענבר בזק: פנו אליי ראשי מועצות אזוריות.

ענבר בזק: העובדים הסוציאליים ברשויות מקבלים איזשהו מימון על נסיעות לבתים.

ענבר בזק: במועצות אזורית, בעיקר בפריפריה, בנגב בגליל ובגולן, שהמרחקים גדולים מאוד ואין תחבורה ציבורית, המימון לא מכסה את עלות הנסיעות שלהם.

ענבר בזק: כפי שדיברנו, גם כך השכר נמוך ואז האנשים האלה למעשה נאלצים להוציא מכיסם כסף כדי להגיע לבתי אנשים.

ענבר בזק: אשמח אם תראו מה אפשר לעשות בעניין הזה ואם צריך גם תיקון חקיקה בנושא הזה אשמח להתגייס.

ענבר בזק: זה נושא שלגביו פנו אליי כבר כמה אנשים ואשמח אם תעזרו.

קרן ברק: קודם כול, כשצריך לפרגן אז מפרגנים.

קרן ברק: השר, כל הכבוד לכך שהרווחה עומדת על סדר היום ושהצלחתם להביא תקציבים גדולים ומשמעותיים.

קרן ברק: יש תחושה בזמן האחרון שכל הבעיות של מדינת ישראל מתנקזות או לביטחון פנים או לרווחה.

קרן ברק: כל הזמן אומרים: אז איפה הרווחה?

קרן ברק: או איפה המשטרה?

קרן ברק: איפה הרווחה?

קרן ברק: איפה המשטרה?

קרן ברק: באמת אי אפשר שרק המשטרה ורק הרווחה יתנהלו פה.

קרן ברק: צריך איכשהו לפזר את הכול.

אפרת רייטן: בואי נחתור לשאלות.

קרן ברק: יש לי כמה דברים.

קרן ברק: קודם כול, גם רציתי לפרגן על הקמפיין בעניין אלימות במשפחה שאתם ממשיכים אותו.

קרן ברק: זה התחיל כמדומני אצל איציק שמולי, אבל כל הכבוד שאתם ממשיכים אותו.

קרן ברק: הוא מאוד מאוד חשוב.

קרן ברק: נושא אלימות במשפחה נוגע קצת גם לשב"ס אבל בעיקר לעובדים הסוציאליים.

קרן ברק: בכלל כל הסיפור של טיפול בגברים אלימים – חלק מהעניין הוא שהרבה מאוד אנשים שיושבים בבתי הכלא יחזרו בדיוק לאותו דבר כי הם לא עוברים שום העצמה, שום טיפול, שום כלום ושום דבר.

קרן ברק: לכן חייבים איכשהו לתת להם את הגזר של הפחתה בתקופת הכליאה אבל אם הם יעברו טיפול כולנו נרוויח מזה.

קרן ברק: אני מאמינה יותר במניעה מאשר בענישה ופה המניעה היא קריטית.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו דווקא בעקבות השיחות אתך.

מאיר כהן: נפתחו ארבע דירות לגברים שעברו את התהליך הזה.

מאיר כהן: יש לך הרבה זכויות בזה, קרן.

מאיר כהן: אנחנו פונים לגברים ומנסים להביא אותם לדירות הללו.

מאיר כהן: עכשיו אנחנו צריכים לטפל בזה מבחינת חקיקה, שהגברים יחויבו.

מאיר כהן: אלה דירות שמנסות לשנות את המשוואה הזאת.

מאיר כהן: המציאות היא קשה מאוד, יש אלימות כנגד אישה, לוקחים את האישה עם הילדים שלה ומוציאים אותה לבית מוגן, שככל שנעשה תמיד הבית יהיה בעייתי וקשה מאוד.

מאיר כהן: אלה מקומות קטנים ודירות קטנות, במיוחד כשצריך להביא את הילדים.

מאיר כהן: אנחנו מנסים לשנות את המשוואה הזאת, לכן פתחנו את הדירות הללו.

מאיר כהן: עכשיו צריך לעבות את האקט הזה גם מבחינת חקיקה, גם בזה שבתי המשפט יבקשו מאותם גברים, לא רק להרחיק אותם מן הבית אלא גם לעבור לדירות האלה.

אפרת רייטן: להורות להם, לא לבקש מהם.

קרן ברק: אפרת, גם את מכירה את הדברים האלה מתפקידייך הקודמים.

קרן ברק: הרבה פעמים הם מעדיפים לשבת בכלא בסבבה ולא לעבור טיפול נפשי מאוד מאוד קשה.

אפרת רייטן: אם כי גם בכלא הם עוברים טיפול.

קרן ברק: הם לא מחויבים.

קרן ברק: זה בדיוק הסיפור.

קרן ברק: אני מאמינה יותר בגזרים, תנו להם יותר צ'ופרים, תמריצים מאשר ענישה וזה ישתלם לשני הצדדים.

קרן ברק: דבר נוסף, דיברנו על כך ורק אזכיר, זיהוי ודיווח על התעללות בילדים.

קרן ברק: אנחנו מנסים, יש עובדים סוציאליים ויש מורים.

קרן ברק: צריך פשוט לקדם את החקיקה, שיהיו הכשרות, שתהיה חובה למורים, לעובדים סוציאליים, לרופאים, שיידעו איך לזהות התעללות בילדים ולאן לדווח.

קרן ברק: זה זיהוי ואחרי כן דיווח.

קרן ברק: חובת הכשרה של מורים ושל עובדים סוציאליים.

קרן ברק: מדוע?

קרן ברק: כי היום אחד מכל חמישה ילדים עובר התעללות, בין אם מינית ובין אם פיזית, מכות, זה לא משנה, אחד מכל חמישה.

קרן ברק: זאת אומרת שבכיתה יושבים חמישה, שישה, שבעה ילדים כאלה.

קרן ברק: לכן אנחנו צריכים להכשיר את אנשי המקצוע כדי שיידעו לזהות אותם וגם יידעו לאן לדווח.

קרן ברק: יש היום גם תוכנות של אנימה, שאפשר דרכם לזהות דרך ציורים של ילדים.

מיכל רוזין: מאיר, אנחנו מדברים על זה מאז שנת 2013 כאשר היית שר הרווחה, על ההכשרות.

מיכל רוזין: המל"ג עצר אותנו.

מיכל רוזין: הגיע הזמן לחייב אותם לשתף פעולה.

קרן ברק: בדיוק, חייבים לחייב אותם לשתף פעולה כי ילד שאנחנו מזהים אותו בגיל הנכון, בגיל חמש, שש, שבע, אנחנו חוסכים לו את כל החיים הרעים.

קרן ברק: מי שעובר התעללות בגיל חמש, שש, שבע, היא לא נפסקת פתאום, רק אנחנו יכולים לזהות את זה.

קרן ברק: אם הוא חווה התעללות בגיל חמש, שש, שבע הוא עובר התעללות עד גיל 18.

קרן ברק: אנחנו רוצים להציל אותם.

קרן ברק: אלה הדברים.

קרן ברק: יש עוד הרבה אבל אני מפסיקה כאן.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: בואו נשמע איפה זה עומד.

אפרת רייטן: איפה המודעות של המשרד בעניין?

מאיר כהן: אנחנו כמשרד מטפלים בזה, אבל צריך כאן שילוב.

מאיר כהן: אני חושב שצריך בהזדמנות הראשונה לערוך ישיבה ביחד עם ועדת החינוך, להזמין את שרת החינוך וגם אני אגיע לכאן.

אפרת רייטן: ולקדם את התוכנית.

מאיר כהן: אגב, הוקם שולחן שיושבים סביבו שלושת השרים עם המנכ"לים: הבריאות, הרווחה והחינוך, ויש שולחן שלי ושל ניצן הורוביץ.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שניצן הורוביץ כל כך מבין את הדברים האלה.

מאיר כהן: כל האנשים שנופלים בין רווחה לבין בריאות אנחנו רוצים לטפל בהם, גם תקציבית.

מאיר כהן: יש פתיחות.

מאיר כהן: הדבר הטוב הוא שאף אחד לא רוצה קרדיט לעצמו.

מאיר כהן: הוא אומר: בואו נשב שנינו ונטפל בעניין הזה.

מאיר כהן: זה לדעתי הפתרון, ישיבה משותפת.

אפרת רייטן: תודה קרן.

אפרת רייטן: בואו נקדם את זה.

אפרת רייטן: חבר הכנסת סעדי, אחר כך נירה שפק.

אפרת רייטן: אני יודעת שכולם צריכים ללכת.

אפרת רייטן: אני לא מפלה פה אף אחד, כולם ידברו.

מופיד מרעי: מי שבא ראשון.

אפרת רייטן: אני לא יודעת מי הגיע ראשון.

אפרת רייטן: לא קיבלתי רשימות של חברי הכנסת.

אפרת רייטן: כולם ידברו 2–3 דקות.

אפרת רייטן: מופיד מרעי, בבקשה.

מופיד מרעי: תודה גברתי היושבת-ראש.

מופיד מרעי: כבוד לשר שמגיע לכאן מידי פעם ומציג את תמונת המצב הכוללת, וגם נקודתית כשאנחנו מדברים על נושא כזה או אחר.

מופיד מרעי: אני רוצה לייצג בדברים שלי בקצרה שלוש קבוצות.

מופיד מרעי: אחת היא העובדים הסוציאליים.

מופיד מרעי: דובר כאן בעבר על התנאים של העובדים הסוציאליים, אתם דיברתם על כך שאתם מתכוונים לטפל מערכתית בתנאים של העובדים הסוציאליים.

מופיד מרעי: הם עובדים הכי קשה, הם עומסים על עצמם את כל משקל הטיפול בכל מי שצריך, וגם לא יכולים להוציא את זה החוצה, כך שהטיפול הנפשי והרגשי שלהם והפיזי שלהם במטופלים אי אפשר לפרסם אותו, זה נשמר איתם והם עובדים קשה גם מבחינת המרחק.

מופיד מרעי: דובר כאן על מרחק – בעיקר בפריפריה, בכפרים, בישובים הצפוניים.

מופיד מרעי: צריך לעשות כאן חשיבה מערכתית, טיפול ולתת להם את התנאים שמגיעים להם.

מופיד מרעי: הנושא השני הוא ילדים מחוסרי קורת גג.

מופיד מרעי: דיברנו על זה.

מופיד מרעי: חשוב מאוד כאן שיתוף הפעולה עם משרד החינוך כי חלק מן הילדים שלנו מטופלים על ידי משרד החינוך וחלק על ידי משרד הרווחה.

מופיד מרעי: אין סנכרון בין שני המשרדים.

מופיד מרעי: אני שמח לשמוע שיש יותר ילדים שנקלטים במוסדות.

מופיד מרעי: צריך לראות מה קורה עם הילדים שאנחנו לא יודעים איפה הם, זה מה שתמיד מטריד אותי.

מופיד מרעי: אמרתי גם בעבר, אני חבר בעמותה למען הילד, מתנדב ומלווה אותם כבר 25 שנים.

מופיד מרעי: תמיד מטריד אותי הילדים שאנחנו לא יודעים איפה הם.

אפרת רייטן: נכון, אלה שנופלים בין הכיסאות.

מאיר כהן: במשפט אחד: אני גדלתי בדור שכאשר היינו מטיילים בדימונה היינו פוגשים אנשים מקסימים שקראו להם מדריכי רחוב.

מאיר כהן: אגב, המקום הראשון שבו אנחנו מחזירים אותם, יש לנו שולחן גדול מאוד של ערים מעורבות, בעקבות האירועים.

מאיר כהן: במשרד הרווחה יש שולחן של כל מנהלי אגפי הרווחה בערים המעורבות.

מאיר כהן: המקום הראשון שבו אנחנו שמים את המאתרים האלה הוא שם, בכדי לגלות את הילדים האלה, אבל אנחנו צריכים לחזור לימים הטובים שהיו למשרדים, גם לחינוך וגם לרווחה, עיניים בשטח.

מופיד מרעי: אני עובר לחברה השלישית, למגזר הערבי, שדיברת עליו, הלא יהודי, הכפרים.

מופיד מרעי: בגלל חוסר תעסוקה ובגלל חוסר בתעשייה באותם ישובים, כאשר אין תעסוקה אנשים מידרדרים לעוני והדרדור לעוני מביא אותם למצב רע מאוד.

מופיד מרעי: נכון שאתה אומר, וזה בסדר, אני שמח לשמוע שאתה אומר שהיום שם צריך לתת את הפוש היותר רציני.

מופיד מרעי: הפער הוא גדול, כבוד השר.

מופיד מרעי: תפתחו לא רק זוג עיניים אלא עשרות זוגות עיניים על מה שקורה שם.

מופיד מרעי: המצב רע מאוד.

אפרת רייטן: ראינו את המצב החמור גם בכל הדוחות על העוני.

אפרת רייטן: יש תוכנית מסוימת לחברה הערבית?

מאיר כהן: כן, בוודאי.

מאיר כהן: אפרט, ברשותכם.

מאיר כהן: בתוכנית של הביטחון התזונתי הם מקבלים פי שניים ממספרם באוכלוסייה.

מאיר כהן: אנחנו מבינים את זה.

מאיר כהן: לנושא של הבינוי מוקדש המון.

מאיר כהן: יש עוד שתי תוכניות מקבילות.

מאיר כהן: תזכרו את תוכנית החומש של המגזר הערבי, שיש בה טיפול באיתור.

מאיר כהן: כל משרד מקבל עוד תקציבים שצבועים אך ורק למגזר הערבי.

מופיד מרעי: אנחנו דנים שם גם על הנקודה הזאת.

מאיר כהן: אתם יושבים שם וחבר הכנסת סעדי יושב שם.

מאיר כהן: בסך הכול יש שם הרבה מאוד כסף.

מאיר כהן: אנחנו צריכים לנתב אותו לשני דברים: לחיזוק המענים שאנחנו כבר נותנים, ולייצר מענים חדשים שהם אופייניים, תלויי שפה ותלויי תרבות.

מאיר כהן: במגזר הבדואי אנחנו עושים את זה בהכנסת יותר ויותר נשים למעגל העבודה ומגשרים בתוך הישובים הערביים, וכנ"ל בצפון.

מאיר כהן: חבריה, אני מציע שבאמת תהיה ישיבה אחת, אם זה מעניין אתכם, שבו נדבר אך ורק על המגזר הערבי.

אפרת רייטן: קבענו ספציפית דיון בנושא החברה הערבית וזה יקרה בחודש הקרוב.

מאיר כהן: תבוא גם השרה לשוויון חברתי, שהיא אחראית, ואני אגיע.

מאיר כהן: אני מציע שכל שר שיגיע לכאן ידבר גם על ההיבטים האלה במגזר הערבי כי זה שותפות.

אפרת רייטן: בואו נמשיך לשמוע.

אפרת רייטן: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, אחריו נירה שפק ואוסאמה סעדי.

אפרת רייטן: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: בשבוע שעבר, לא בשעות העבודה, ראיתי בפייסבוק פוסט של אימא לילדים עם צרכים מיוחדים שמספרת בייאוש רב על ההתמודדות שלה מול הרגולציה.

יוראי להב-הרצנו: כתבתי לה: קראתי את הסיפור שלך ואשמח לעזור.

יוראי להב-הרצנו: לא חלפו שתי דקות, חלפו שלוש, וזה לא היה בשעות העבודה, וקיבלתי וואטצאפ מסיגל מורן שאומרת לי: אני מכירה את הסיפור, פה זה עומד, מחר יצרו קשר אנשי המשרד.

יוראי להב-הרצנו: יום למחרת התקשרה אליי סיגל מורן ועדכנה אותי שהכול טופל.

יוראי להב-הרצנו: גם האימא אישרה שהיא קיבלה טיפול.

אתה יכול לצרף אותנו לקבוצה הזאת?

יוראי להב-הרצנו: אין קבוצה.

יוראי להב-הרצנו: היא שלחה לי וואטצאפ.

שלמה קרעי: מה זה "לא בשעות העבודה"?

שלמה קרעי: יש לנו שעות עבודה מוגדרות?

שלמה קרעי: שאני אדע גם.

יוראי להב-הרצנו: זה היה במהלך יום המנוחה השבועי שלנו.

יוראי להב-הרצנו: זה מאוד הפתיע אותי.

יוראי להב-הרצנו: מאיר, שר הרווחה, בחרת להקיף את עצמך לא רק באנשים מקצועיים אלא באנשי שליחות, גם סיגל וגם שיבי וגם יובל וגם רוני וגם רביע וגם ענת.

יוראי להב-הרצנו: אני מוכרח לומר לך, אתה יודע כמה אני פונה אליך, אני פונה אליך לא מעט, אתה השר שאני עובד אתו הכי הרבה.

יוראי להב-הרצנו: אני מוכרח לומר לך שאני מקבל שירות יוצא מן הכלל מאנשי משרדך.

מאיר כהן: זה בוני גולדברג, שהייתה מנהלת אגף הרווחה בעיריית ירושלים במשך הרבה מאוד שנים.

מאיר כהן: זה היה כבוד גדול.

מאיר כהן: התקשרתי אליה ואמרתי לה שאני צריך – אתם יודעים שהעולם לא תמיד שייך לצעירים, יש הרבה חבר'ה שיש להם ניסיון, ומה שהיא פותרת 20 אחרים לא יכולים לפתור.

מאיר כהן: תודה רבה שאת נמצאת.

יוראי להב-הרצנו: על כן אני אומר:

יוראי להב-הרצנו: לא רק באנשי מקצוע מהטובים ביותר אלא גם באנשי שליחות שמקיפים אותך.

יוראי להב-הרצנו: מאחר ואני חבר מפלגתך אני יודע להעיד שיכולת לבחור בכל תפקיד שהוצע ליש עתיד ואתה בחרת לשוב למשרד הרווחה.

יוראי להב-הרצנו: רוצה לומר שזה בלבך.

יוראי להב-הרצנו: אתה רואה את האנשים, אתה בא מלא בתשוקה ומדינת ישראל התברכה בהיותך שר הרווחה והביטחון החברתי.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לדבר על שתי סוגיות ממש בקצרה.

יוראי להב-הרצנו: אחת היא לגבי אנשים עם צרכים מיוחדים, שכל פנייה פרטנית שמגיעה אליך אתה מטפל בה, אבל גם אני מצפה מאוד לעבוד אתך על המהלכים פורצי הדרך ברמה הרוחבית שאתה מתכוון להוביל, גם בחוק שירותי רווחה.

מאיר כהן: חוק המוגבלויות, החוק לאנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: בעזרת השם, אני מקווה מאוד.

מאיר כהן: הוא חוק חשוב והוא תוספת משמעותית.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, אנחנו עושים כל מאמץ שהוא יגיע במושב הזה.

יוראי להב-הרצנו: הנושא השני והאחרון הוא הקהילה הגאה.

יוראי להב-הרצנו: כל הפרשיות האחרונות של תופעת Me Too שהתפרצו בקהילה הגאה מעלות צרכים.

יוראי להב-הרצנו: הקמנו צוות משותף שאמור למפות אותם ולתת מענה.

יוראי להב-הרצנו: אבל שוב, השר כהן, מי שפנה בהקשר הזה הוא אתה אליי, בבקשה לבדוק מה הם הצרכים אל מול החדשות שגילית בנושא הזה.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני באמת שמח מאוד, אני בטוח מאוד כשהרווחה בידיים שלך.

יוראי להב-הרצנו: אני יכול לומר את זה בלי קשר לקואליציה או אופוזיציה.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שכל חברי הכנסת כאן, וחברת הכנסת ברק גם העידה על כך, שמחים על כך שאתה אמון על הנושא הזה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אני מבקשת ממנהלת הוועדה, היות ומה שהיה מתוכנן לנו בשעה 13:00 בוטל אז אני מבקשת להאריך את הישיבה כי יש פה עוד הרבה שאלות שאנחנו רוצים לשאול ולקבל עליהן תשובות.

אפרת רייטן: חברת הכנסת נירה שפק, בבקשה.

נירה שפק: תודה רבה.

נירה שפק: קודם כול, באמת תודה על ההצגה.

נירה שפק: אני רוצה להעלות כאן נושא שהוא משלים ולא נאמר כאן, אני חייבת לדבר עליו.

נירה שפק: זה נושא המוכנות לחירום.

נירה שפק: כיושבת-ראש ועדת המשנה למוכנות העורף אני עוברת במשרדים, משרד-משרד, ואני חייבת לציין כאן את פעילות משרד הרווחה שמגיע עם תוכניות מסודרות.

נירה שפק: אנחנו נמצאים במצב חירום ואנחנו כל הזמן לפני מצב חירום.

נירה שפק: מתוכניות כלליות ועד למשל לנושא מרכזי פינוי לאומיים לאנשים עם מוגבלויות – זה מה שעסקנו בו עם השר בשבוע שעבר – גם במרכז בדימונה וגם בירושלים.

נירה שפק: התבשרתי שהשר עובד על הקמת מרכז נוסף.

נירה שפק: הדיונים הם עד רמת סוג המיטה, סוג הערכה צמודה.

נירה שפק: זה הרמה שאני באמת מצפה מכל משרד ממשלתי.

נירה שפק: באתי לכאן קודם כול כדי להגיד תודה על זה, כי זה חשוב ואנחנו נבחנים בחוליות החלשות שלנו.

נירה שפק: זה הדבר הראשון.

נירה שפק: הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו, אני מוטרדת מאוד מן המצב בבתי הספר ומן האלימות הפיזית והמינית וההטרדות שנעשות, ואנחנו נחשפים לאירועים כאלה.

נירה שפק: אנחנו חייבים לתת לזה מענה.

נירה שפק: באמת זה מענה משולב של רווחה וחינוך.

נירה שפק: התוצר שהצגת, הפתרון של עובדים סוציאליים בבתי הספר, לדעתי יביא בדיוק לזה, זה בדיוק לגעת בשטח.

נירה שפק: אשמח להצטרף לכל דבר בנושא הזה.

נירה שפק: הדבר השלישי, קיבלתי מן השר מאיר כהן את הוועדה לצמצום תורים בין פריפריה למרכז.

נירה שפק: גם בנושא הרווחה אנחנו צריכים לעשות עבודה.

נירה שפק: אני שמחה מאוד שאתה העברת לי כובע שאתה פרטנר לו.

נירה שפק: אני חושבת שאנחנו מתקדמים גם פה.

נירה שפק: אז באמת המון תודה על העשייה.

אפרת רייטן: תודה רבה חברת הכנסת שפק.

אפרת רייטן: חבר הכנסת סעדי ואחריו חבר הכנסת קרעי.

אוסאמה סעדי: תודה גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, כבוד המנכ"לית, שעזבה בינתיים, תודה על המצגת.

אוסאמה סעדי: אבל אני לא יכול שלא לפתוח במה שקורה בנגב.

אוסאמה סעדי: הבוקר עוד פעם כוחות המשטרה וקק"ל באו עם דחפורים, עם כוחות גדולים של משטרה, עוד פעם נמצאים בישוב סאווה, באדמות של שבט אלעטרש.

אוסאמה סעדי: זה מעורר תסיסה לא רק בנגב אלא בכל החברה הערבית.

אוסאמה סעדי: אני מבקש ממך בכובע השני שלך, אדוני השר, באמת הגיע הזמן להידבר ולהפסיק את זה.

אוסאמה סעדי: הרי רק לפני שבוע אמרו שמפסיקים, אז עכשיו חזרו.

אוסאמה סעדי: זה מעורר תסיסה רבה.

שלמה קרעי: בשבוע הבא ט"ו בשבט.

שלמה קרעי: אנחנו במדינת היהודים, מה לעשות.

אוסאמה סעדי: אז מכינים את הנטיעות?

שלמה קרעי: מה לעשות.

שלמה קרעי: מדינת היהודים.

אוסאמה סעדי: רק באדמות של הערבים נוטעים.

אפרת רייטן: אנחנו בעיקר גם מדינת חוק.

אוסאמה סעדי: בעניין התוכנית לחברה הערבית, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש, מכיוון שזמננו קצר ומצומצם, ושם יש עבודה רבה, שאנחנו מברכים על חלק גדול ממנה – כשאנחנו צריכים לברך ולהגיד תודה אז אנחנו מברכים.

אוסאמה סעדי: באמת השר כהן, המנכ"לית וכל המשרד עושים המון.

אוסאמה סעדי: כפי שהוא אמר, גם יש העדפה מתקנת, וצריך העדפה מתקנת כי החברה הערבית, 50% ממנה חי מתחת לקו העוני, במיוחד הילדים.

אוסאמה סעדי: שני ילדים מתוך שלושה חיים מתחת לקו העוני.

אוסאמה סעדי: צריך לחזק את מחלקות הרווחה ברשויות הערביות.

אוסאמה סעדי: גם השר וגם החברים פה דיברו על עניין תנאי השכר של העובדים הסוציאליים ועל המחסור בעובדים סוציאליים.

אוסאמה סעדי: אני פונה לשר.

אוסאמה סעדי: יש לנו בעיה עם מאות בוגרים מאוניברסיטאות בירדן וברשות הפלסטינית שסיימו את לימודיהם ויש עבורם תוכנית השלמה.

אוסאמה סעדי: אפשר לזרז את זה.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אתה יודע שזה עבר גם את המחלקה המשפטית, גם אצל הדס הרשמת של העובדים הסוציאליים.

אפרת רייטן: לתת להם אפשרות לעבוד בארץ אחרי האוניברסיטאות.

אפרת רייטן: הן לא מוכרות?

אוסאמה סעדי: היו שם בעיות אבל יש תוכניות השלמה.

מאיר כהן: זה מסוג הבעיות שאין בינינו ויכוח לגביהן.

מאיר כהן: פתחי אבו יונס אומר בצדק, והוא מסכים אתי ועם חבר הכנסת סעדי ועם מנסור, עם כולם, הוא אומר: חבריה, אנחנו לא רוצים שיהיו עובדים סוציאליים שהם פחות טובים.

מאיר כהן: אנחנו בשיח עם אוניברסיטאות בעבר הירדן וברשות הפלסטינאית.

מאיר כהן: אנחנו מעבירים את הסילבוס.

מאיר כהן: ברגע שיש הסכמות והם עומדים בסילבוס העובדים האלה מתקבלים בארץ כי חסרים לנו עובדים בישובים הללו.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אני מסכים אתך שאנחנו רוצים רמה טובה.

אפרת רייטן: לא לחסוך ברמה רק בגלל שיש חוסר של עובדים.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים רמה טובה, רמה מצוינת.

אוסאמה סעדי: למשל אוניברסיטת בית לחם, שיצאו ממנה הרבה בוגרים, קיבלה את התוכנית, יש סילבוס חדש לתוכניות, זה אושר על ידי הרשמת של המחלקה המשפטית.

אוסאמה סעדי: זה מחכה לחתימה שלך, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: אני מבקש ממך לזרז את זה.

מאיר כהן: יתרה מכך, אנחנו מנסים את חלק מהם שעברו הכשרה אצלנו להעסיק כבר כעובדים בתוך המערכת, לקלוט אותם.

מאיר כהן: בסדר.

אוסאמה סעדי: זה בדיוק מה שהצעתי.

אפרת רייטן: נשמע שיש לכם פה הבנה והאירוע הזה יתקדם.

אוסאמה סעדי: אני רק מבקש מן השר שיזרז את זה.

אוסאמה סעדי: הנושא האחרון הוא יחידות הסיוע בבתי דין שרעיים.

אוסאמה סעדי: אני גם דיברתי אתך.

אוסאמה סעדי: יש 12 תקנים.

אוסאמה סעדי: הבעיה היא שעכשיו אם מוציאים מכרזים, עד שיהיו מכרזים ועד שיהיו עובדים ייקח עוד שנה ואז אי אפשר לנצל את התקציב.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים עכשיו לקבל עובדים במינוי זמני במכרז בפועל ולהוציא מכרזים להמשך.

סיגל מורן: אנחנו פועלים בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: יחידות הסיוע האלה לא פועלות כבר שנים, רק בבתי הדין השרעיים.

אוסאמה סעדי: יש עובדים בבית משפט למשפחה ובבתי דין רבניים.

אוסאמה סעדי: רק בבית הדין השרעי היו חסרים תקנים.

סיגל מורן: אנחנו הולכים במסלול שאתה אומר, בשלב ראשון ללכת על מילוי מקום ותוך כדי זה להסדיר את המכרז.

סיגל מורן: אני רק רוצה לומר שלא קל למצוא עובדים.

אפרת רייטן: אני יודע.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: חבר הכנסת קרעי ואחריו חבר הכנסת אשר.

שלמה קרעי: תודה, גברתי יושבת-הראש, מכובדי השר.

שלמה קרעי: הוא אחד השרים שאני יכול לומר להם "מכובדי השר".

שלמה קרעי: מאיר, מי כמוך יודע כשר הרווחה, שאולי זה אפילו המשפט שחקוק לכם על שערי הכניסה למשרד, שחוסנה של חברה נמדד ברגישות, ביחס שלה לחלשים שבה.

שלמה קרעי: אתמול ביקרתי – וזאת לא הפעם הראשונה שאני שומע ומקבל פניות בנושא הזה – במעון יום לקשיש בדרום.

שלמה קרעי: הם מלינים, ובצדק לדעתי, על כך שיש פער גדול מאוד, ואני לא בקיא במספרים, בין קצבת הסיעוד, אפילו ברמה הגבוהה ביותר, רמה 6, שנותן משרד הרווחה, שנותן הביטוח הלאומי, לבין העלויות בפועל של עובד סיעוד, שמגיע לרמה של פי שניים.

שלמה קרעי: אם הקצבה הגבוהה ביותר היא 5,300 שקל בערך אז העלות בפועל של עובד סיעוד, בגלל כל הדרישות והתנאים הסוציאליים וכל מה שמסביב, מגיעה קרוב ל-10,000 שקל.

שלמה קרעי: הדבר הזה לדעתי אי אפשר להמשיך בו.

שלמה קרעי: זה היה הרבה שנים אבל אדם רגיש כמוך שנמצא במשרד, אני חושב שאנחנו צריכים לצמצם את הפער, או מלמעלה או מלמטה, או משני הצדדים: גם להגדיל קצת את הקצבה וגם לצמצם את הדרישות.

שלמה קרעי: הרי עובדים זרים שמגיעים מקבלים במקומות אחרים הרבה פחות, אפילו פחות מחצי ממה שמקבלים כאן.

אפרת רייטן: הסיעוד הוא עניין בפני עצמו.

אפרת רייטן: גם המטפלים במדינה אבל גם העובדים הזרים.

אפרת רייטן: ונגעת בעוד נקודה חשובה מאוד, שזה כמובן קצבת הזקנה.

אפרת רייטן: אולי תתייחסו לשלושת הדברים.

שלמה קרעי: אני חושב שאדם שנזקק והמדינה מכירה בו שהוא לא יכול לתפקד, שמקבל את הרמה הגבוהה ביותר, לא צריך להשלים מהבית או שהילדים יצטרכו להשלים לו.

שלמה קרעי: המדינה צריכה להתייחס בכבוד לאותם קשישים.

אפרת רייטן: יש לכם תוכנית בעניין הזה?

שלמה קרעי: יכול להיות שצריך בחקיקה להוריד את הדרישות, לקבוע שכר מינימום אחר לעובדים כאלה.

מאיר כהן: שלמה, תודה.

מאיר כהן: זאת סוגיה שאנחנו חיים אותה בכל יום, נושמים אותה וחושבים כל הזמן.

מאיר כהן: זאת סוגיה משותפת גם למשרד הפנים כמובן, לביטוח הלאומי, למשרד הרווחה, לגופים שמביאים לכאן את העובדים.

מאיר כהן: אנחנו נמצאים במצוקה.

מאיר כהן: חסרים – הממעיטים אומרים 3,000, המגזימים אומרים 6,000 עובדים.

מאיר כהן: הבעיה היא קשה מאוד בדרום ובצפון כי רוב העובדים שכבר קיימים, אני מדבר על עובדי סיעוד של 24/7 שבאים מחו"ל, מעדיפים להתקרב למרכז.

מאיר כהן: יש לנו קושי רב מאוד בפריפריה.

מאיר כהן: זה קושי אחד.

מאיר כהן: הקושי השני הוא שכרם.

מאיר כהן: ישבתי בשבת אצל קשיש שסיפר לי שאילולא ילדיו הוא לא היה יכול לעמוד במעמסה הזאת כי הוא צריך שהם יישארו בסופי שבוע וצריך לשלם להם 360 ש"ח לכל סוף שבוע.

אפרת רייטן: והוא מברי המזל שיש לו מטפל, כי לאחרים אין.

מאיר כהן: מי שאין לו, הוא משחרר אותם בשבת ומוצאים כל מיני מתנדבים שיעשו את זה.

מאיר כהן: כמה דברים נמצאים על השולחן ובאופן מידי.

מאיר כהן: אני מקווה שאני לא אשב כאן בעוד חודשיים ואגיד שאנחנו עדיין מקשקשים כי זה דרמטי.

מאיר כהן: דבר אחד זה הוועדה לסיעוד, שדנה ועובדת כמה שיותר מהר, שיושבים בה נציגים של כל מי שאמרתי.

מאיר כהן: הדבר השני זה מחשבה לפתוח מידית עוד הסכמים עם מדינות אחרות בכדי לקלוט מהן עובדים נוספים.

מאיר כהן: אגב, כשהייתי במרוקו, כשפתחנו שם את השגרירות, אחת השיחות שלי הייתה על להביא לכאן עובדים מרוקאים, עובדים מבוגרים.

מאיר כהן: עכשיו צריך לתקן את החקיקה.

מאיר כהן: מי שמגיע לנגב לא יוכל על דעת עצמו לעבור למרכז הארץ.

אפרת רייטן: יש היתכנות עם מרוקו?

מאיר כהן: יש היתכנות כזאת.

שלמה קרעי: הם אמרו שפרט ל-360 שקל האלה שעליהם דיברת משלמים להם עוד 100 שקל דמי כיס או כל מיני תנאים כאלה.

מאיר כהן: אנחנו יודעים.

מאיר כהן: הנקודה הזאת של התשלום היא מתח בין ארגוני עובדים ישראלים שמגנים עליהם.

מאיר כהן: לחלקם אני אומר בזהירות גדולה: אני מכבד כל ארגון שדואג לשכרם של אנשים, אבל אתם לא מסתכלים על הקשישים בביתם, אתם מסתכלים על העובדים.

מאיר כהן: בהחלט יש מקומות להוריד את התעריפים.

מאיר כהן: אנחנו עובדים על זה.

מאיר כהן: לדעתי אנחנו נהיה בימים הקרובים אנשי בשורה, אבל בכל מקרה אם המשרד שאחראי על הבאתם לארץ לא ייתן את האישור להביא אותם לארץ אנחנו נישאר באותה מדמנה.

מאיר כהן: אני רואה רצון מצוין אצל שרת הפנים.

שלמה קרעי: אני מוכן להיות מי שידאג לכך שהאופוזיציה לא תערים קשיים, שזה יעבור באופן חלק.

מאיר כהן: בכבוד גדול.

אני לא רוצה לקלקל את האווירה.

אפרת רייטן: אז אל תקלקל, אתה לא חייב.

קודם כול, אני רק יכול להצטרף למילים ולשבחים על התפקוד של השר.

אנחנו מכירים הרבה מאוד שנים.

כמי שגדל בשלטון המקומי – אלה המקומות שמתאימים לו, ואני לא רוצה להפריז יותר מדי כי אחרת באמת נסבך אותו.

דבר אחד כללי ודבר אחד יותר פרטני וממוקד.

באופן כללי, זה עולה מכל הכיוונים, האפליה הקיימת בפועל של רשויות חלשות ורשויות פריפריאליות, המאבק הזה להביא עובדים סוציאליים לרשויות בפריפריה.

זו בעיה קשה מאוד.

בכלל כל נושא השכר של העובדים הסוציאליים הוא בעיה קשה.

אבל אני חושב שעדיין צריך, למרות שהתחילו עם זה קצת בשנים האחרונות, ואנחנו היינו מן הראשונים שדחפנו את זה, דווקא מיכאל ביטון ואנוכי, כשהוא עוד היה ראש עיר ואני כבר הייתי בתחילת דרכי בכנסת, לקדם את נושא התקצוב הדיפרנציאלי ברווחה.

זה נושא גדול, שאולי נאבד בדרך כמה חברים טובים שלך ושלי מן הרשויות החזקות, אבל זה יעשה את מה שצריך.

במצב היום כשהמדינה לא יודעת להביא עוד כמות גדולה של כסף זה פשוט חלוקה נכונה יותר.

יש רשויות שלא ירשו לא את הים ולא את אזור המלונאות מאף אחד, זה לא של אבא שלהם ולא של אימא שלהם, ויש רשויות שאין להן ולא יהיו להן מקורות הכנסה.

אפרת רייטן: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת כבר שנים רבות.

הנושא הזה כל פעם בורחים ממנו.

מתקדמים בו קצת.

אני חושב שגם בחינוך היה נכון לעשות את זה, אבל ברווחה על אחת כמה וכמה, כי זה קריטי.

זה שתי מדינות בסופו של דבר.

מאיר כהן: יעיד פריצקי כמה נלחמנו עם משרד האוצר.

מאיר כהן: אגב, הסיפור הוא של 350 מיליון שקל, זה לא בשמיים, בכדי לעשות שינוי דיפרנציאלי ולשחרר רשויות במעמד סוציו-אקונומי 1 עד כמה שנחליט, או לחלופין לצמצם.

מאיר כהן: היום להוציא טיפול באוטיזם, כל ראש עיר מגלה למשל מישהו שיש לו התמכרות ורוצה להוציא אותו החוצה, ראש העיר משלם 25% מכל עלות.

מאיר כהן: אני לוקח עובדים סוציאליים, כראש עיר אני משלם 25% משכרם.

מאיר כהן: האנשים החזקים אין להם בעיה כי ראש עיר רשאי לתת למשל אחזקת רכב לעובדת סוציאלית.

להוסיף כוננות, לתת אחזקת רכב מפתה יותר לכל העובדים הסוציאליים ברשויות החזקות.

מאיר כהן: לכן אנחנו הצענו לשנות.

מאיר כהן: באנו עם הצעה כזאת, שכתובה בתוך התקציב.

מאיר כהן: המתנגדים הגדולים היו ראשי הרשויות בעצמם, מרכז השלטון המקומי התנגד וקיבלתי הרבה תגובות חזקות מאוד, ומשרד האוצר שמפחד.

מאיר כהן: ראשי הערים לא מתנגדים כי יש בהם איזה רוע-לב.

מאיר כהן: הם אומרים: תביאו כסף תוספתי.

אפרת רייטן: זה עדיין נמצא על השולחן בדיאלוג או זה כבר ירד מן הפרק?

מאיר כהן: בוודאי, כל הזמן.

סיגל מורן: האוצר פשוט מדבר על משחק סכום אפס.

מאיר כהן: אני אומר לכם שבסוף משרד האוצר יצטרך להבין את זה.

מאיר כהן: השנה הוא יבין את זה.

נושא שני חשוב מאוד, יש בעיה, שלא התחילה עכשיו, בנושא של מעונות שיקום לילדים.

הקריטריון הוא בעיה התפתחותית אבל יש מקרים לא מעטים – אני מטפל במקרה אחד מעיריית ירושלים.

אני רוצה לדבר חצי דקה על הנושא הזה.

יש פה משהו שנופל בין הכיסאות.

יש תינוקת שבגלל בעיות של הכחלה היא אוכלת בזונדה, עם הרבה מורכבות רפואית.

בהתפתחותי היא לא במקום הקיצוני אבל היא במקום לא כל כך טוב, אבל יחסית טוב יותר מאחרים.

התשובה של משרד הרווחה, כנראה גם בהתייעצות עם משרד הבריאות כי יש כאן משהו שכנראה חופף ביחד, היא שלא מגיע לה מקום במעון השיקומי והיא צריכה ללכת למשפחתון רגיל.

תחשבו על משפחתון רגיל עם ילדה שיש לה זונדה, שאוכלת דרך צינור, ילדה שמכחילה מידי פעם או דברים מן הסוג הזה.

אין ספק גם שהיא תגיע לבעיות התפתחות.

אפרת רייטן: ברור.

אפרת רייטן: יש כרגע בעיה.

אפרת רייטן: יש פער בין הצרכים האמיתיים שלה לבין ההגדרה שלה.

גם בפארה-רפואי היא צריכה יותר בגלל שהיא צריכה להתחיל ללמוד לאכול.

אפרת רייטן: אתם מכירים מקרים כאלה?

אני קיבלתי תשובה שלילית על בקשה כזאת.

אני יודע שבעיריית ירושלים יש כמה מקרים מן הסוג הזה במחלקה.

אפרת רייטן: כלומר זה לא מקרה אחד בודד.

אין על זה שום תקצוב.

אולי היו צריכים למצוא פתרון ביניים, משהו שיקומי-התפתחותי.

סיגל מורן: עם המעונות השיקומיים יש לנו בעיה הרבה יותר חמורה ממה שאתה מציג, אם יורשה לי, כי יש פער גדול מאוד, בלתי נתפס במספר המעונות השיקומיים שקיימים.

סיגל מורן: המדינה לא השקיעה בזה במשך שנים.

סיגל מורן: אנחנו עכשיו, גם משרד הרווחה וגם הביטוח הלאומי, אישרנו, אם אני לא טועה, למעלה מ-30 מעונות שיקומיים בכל רחבי הארץ.

סיגל מורן: זה כמובן ייקח זמן כי צריך לבנות.

סיגל מורן: אבל אני רוצה לומר שחלק מן העניין נובע מכך שכל מקום במעונות השיקומיים נדרש.

אפרת רייטן: זה לא בגלל בעיית מקום.

אפרת רייטן: זה בגלל בעיית הגדרה.

סיגל מורן: קודם כול יש בעיה של מקום ואז גם אני משערת שהקריטריונים הרבה יותר קשיחים.

סיגל מורן: יש פה שני חלקים.

אני מבקש להעביר לך את המקרה הזה, זה מקרה שהוא ממש קיצון.

לא יכול לעלות על הדעת שבמשפחתון תהיה ילדה שצריכה איתה חצי בית חולים.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אני מבקשת ברבע השעה שנותרה לנו לעבור לחברה האזרחית: איגוד העובדים הסוציאליים, ענבל חרמוני, יושבת-ראש האיגוד, יש לך דקה להציג את דבריך, בבקשה.

ענבל חרמוני: תודה רבה.

ענבל חרמוני: הפרגונים קיימים ובאמת יש עבודה יפה.

ענבל חרמוני: אני אדלג על זה.

ענבל חרמוני: אני רוצה להדגיש את העניין שככל שהתוכניות של המשרד יפות מאוד וגם מודגש תחום המניעה, המחסור בעובדים ובעובדות בשטח הוא גדול מאוד.

ענבל חרמוני: זה יותר מ-500.

ענבל חרמוני: זה לא רק עובדים במשרד עצמו שחסרים.

ענבל חרמוני: חסרות המון עובדות ברשויות המקומיות.

ענבל חרמוני: מה זה חסרות?

ענבל חרמוני: מראש אין מספיק תקנים, אבל תקנים קיימים עדיין עומדים ריקים.

ענבל חרמוני: העזרה שאנחנו נצטרך עכשיו היא לדחוף לחתימה על הרפורמה שלנו, שאמורה לתת איזשהו אוויר למערכת.

ענבל חרמוני: אני לא יודעת אם נציגי משרד האוצר נמצאים בדיון אבל אנחנו צריכים push לחתימה על הניסוחים המשפטיים.

ענבל חרמוני: אני לא בטוחה שבמשרד האוצר מבינים עד הסוף את הדחיפות שבעניין הזה, ולא שמישהו מתחמק, אבל יש פה עניין גם של דחיפות כי עוד ועוד עובדות נוטשות את המערכת.

מאיר כהן: ענבל, אני שמח על הפגישה הזאת שבה אני שומע את זה.

מאיר כהן: לא הייתה פנייה.

מאיר כהן: אני יכול לדחוף, אני יכול להרעיש עולמות, אנשיי יכולים להרעיש עולמות.

מאיר כהן: אנחנו שותפים שלכם.

מאיר כהן: רק תגידו את זה.

ענבל חרמוני: אני יודעת, אבל חשוב לי לומר את זה גם בוועדה.

ענבל חרמוני: אתה יודע, יש משמעות גם לאמירה של הדברים.

אפרת רייטן: אז הנה זה נרשם.

ענבל חרמוני: זה דבר אחד.

ענבל חרמוני: דבר שני הוא העניין שסיגל מנכ"לית המשרד ציינה, של העומסים.

ענבל חרמוני: זה לא יכול לחכות לא שנה, לא שנתיים ולא שלוש שנים.

ענבל חרמוני: בסופו של דבר אני יודעת שהמשרד רוצה מאוד לטפל בזה.

ענבל חרמוני: אני מציגה את הדברים בצורה ברורה מאוד: החסם לכל הדברים ולכל הפיתוחים ולכל התוכניות ולכל התקציבים ולהמון דברים שחברי כנסת העלו פה הוא משרד האוצר.

ענבל חרמוני: הגיע הזמן שמשרד האוצר יפסיק לנהל את תחום הרווחה במדינת ישראל, פשוט הגיע הזמן, בגלל שעם עומסים של 300, 400 ו-500 עוד הרבה אנשים מעל גיל 90 ומתחת לזה ימצאו את הגופות שלהם בבית בלי שאף אחד יידע.

ענבל חרמוני: צריך להגיד את הדברים כפי שהם.

מאיר כהן: משרד האוצר לא אשם בזה.

ענבל חרמוני: לאורך השנים כן, חד-משמעית.

ענבל חרמוני: על כל דבר צריך לריב איתם, להתווכח.

ענבל חרמוני: אתם יודעים את זה טוב מאוד.

ענבל חרמוני: עם כל הכבוד, במצב שהרווחה נמצאת נטל ההוכחה הוא לא על המשרד כרגע, הוא על העניין התקציבי.

ענבל חרמוני: אני אומרת את זה כדי לחדד ולהדגיש: תוכניות יפות יש, אנשים מקצועיים יש, אבל אם במשרד האוצר ימשיכו להסתכל על כל הוצאה בתחום הרווחה כבזבוז כסף, וזה המצב, אנחנו לא נגיע רחוק.

אפרת רייטן: אני לא חושבת שיש ביניכם מחלוקת כל כך מהותית, כבוד השר, בעניין הזה.

ענבל חרמוני: אין בינינו מחלוקת בכלל.

אפרת רייטן: רק צריך לקדם את ענייני התקציבים כדי לשפר את התנאים של העובדים הסוציאליים, כדי לגייס עוד עובדים.

ענבל חרמוני: ועומסים, עומסים, עומסים.

אפרת רייטן: אבל העומסים הם חלק מכך שאין מספיק ידיים עובדות ואין מספיק עובדים סוציאליים, הדברים קשורים זה לזה.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משפט אחד.

מאיר כהן: ענבל, המאבק שלך הוא הכי צודק בעולם ואת מנהלת אותו ואני מלא הערכה לניהול של המאבק שלך, אבל דווקא אני לא חושב שברגעים האלה שאנחנו צריכים שהם יחתמו אנחנו צריכים להגיד את מה שאנחנו אומרים.

מאיר כהן: צריך גם להגיד מילה טובה.

מאיר כהן: אני ביקשתי ממשרד האוצר 1.2 מיליארד שקל והם נתנו לי 1.2 מיליארד שקל.

אפרת רייטן: אז היית צריך לבקש יותר.

מאיר כהן: אני באמת יודע לנהל תקציבים, גם יעקב אשר וגם אני ניהלנו תקציבים.

מאיר כהן: אמרתם שיש סגירה של 200 מיליון שקל ואני עכשיו שומע שהם עושים בעיות.

מאיר כהן: אנחנו יודעים לשבת עם משרד האוצר.

מאיר כהן: אם את רוצה שאני אשב כתף אל כתף אליך, אני וסיגל, אנחנו נעשה את זה ונפתור את הבעיה.

ענבל חרמוני: אני יודעת.

מאיר כהן: אבל משרד האוצר יודע וכל ממשלת ישראל יודעת – ונדמה לי שסיפרתי על זה ליעקב אשר – אין בממשלה יותר התבטאויות של "אנחנו מוציאים על הרווחה".

מאיר כהן: אנחנו משקיעים ברווחה.

מאיר כהן: מי שחושב שהוא מוציא על הרווחה, שלא יהיה בשום מקום.

אפרת רייטן: תודה רבה ענבל.

אפרת רייטן: תיכף נחזור לשמוע עוד חברי כנסת שהצטרפו אבל כפי שהבטחתי אנחנו עוברים לאנשים בזום ובחדר הוועדה.

אפרת רייטן: ד"ר עדית סרגוסטי, אחראית ליישום מדיניות בארגון בזכות.

עדית סרגוסטי: תודה רבה.

עדית סרגוסטי: קודם כול, תודה על הדיון ותודה למשרד הרווחה, שבאמת אחרי תקופה ארוכה של קיפאון אנחנו רואים עשייה חשובה ומשמעותית.

עדית סרגוסטי: אני רוצה להתמקד בנושא אנשים עם מוגבלות.

עדית סרגוסטי: מדינת ישראל חתמה לפני עשור בערך על אמנה בין-לאומית לזכויות אנשים עם מוגבלות.

עדית סרגוסטי: האמנה הזאת קובעת בצורה חד-משמעית שלכל אדם עם מוגבלות יש זכות לחיות בקהילה כמו כל אחד מאתנו.

עדית סרגוסטי: האמנה קובעת שמוסדות ומסגרות שיש להן מאפיינים מוסדיים צריכים לעבור מן העולם.

עדית סרגוסטי: מדינות שאשררו את האמנה מצופה מהן להכין תוכנית אסטרטגית לסגור את המוסדות ולפתח מענים בקהילה.

עדית סרגוסטי: למרות זאת אנחנו שומעים ממשרד הרווחה שהוא ממשיך להשקיע עשרות מיליוני שקלים במוסדות.

עדית סרגוסטי: לא מזמן אושר תקציב משמעותי לעלה נגב.

עדית סרגוסטי: אנחנו יודעים שיש כוונה להשקיע במוסדות ממשלתיים.

עדית סרגוסטי: הדבר הזה עומד בניגוד לאמנה הבין-לאומית.

מאיר כהן: אני מבין שעד שאנחנו לא נוציא לפועל את האמנה אז מי שנמצא בטללים בדימונה או במוסד אחר צריך לייבש אותו ולא צריך לתקן לו את השירותים או לא צריך לתת לו את מה שצריך?

עדית סרגוסטי: לא זו הכוונה.

עדית סרגוסטי: מצד שני, מגיעות אלינו פניות מעשרות אנשים שוועדות של המשרד קבעו שהם צריכים לחיות בקהילה והם מחכים שנים בתור.

מאיר כהן: את בוודאי רואה את החוק על אנשים עם מוגבלויות, עד כמה הוא קרוב ומתקרב בצעדים דרמטיים.

מאיר כהן: את יכולה להנהן בראשך.

מאיר כהן: אף אחד לא יוצא מן השיח הזה כשכל רצונו בידו.

מאיר כהן: בתפיסת העולם שלי אני חסיד גדול של להעביר כמה שיותר אנשים אל תוך הקהילה.

מאיר כהן: אני וסיגל מתמודדים בכל יום.

מאיר כהן: סיגל רק השבוע ישבה יום שלם אצל ראש עיר, מתוך התפיסה הזאת של הרצון לפרק מוסד ולהביא אותו אל תוך הקהילה, וזה היה קשה, והיא הצליחה לפרק את זה צעד אחר צעד.

מאיר כהן: אני מצהיר כאן: לא יהיה מעבר דרמטי ב-cut אל תוך הקהילה.

מאיר כהן: זה תהליך.

מאיר כהן: אנחנו מחויבים לתהליך הזה.

מאיר כהן: התהליך הזה דורש הרבה מאוד תקציבים, הרבה מאוד עובדים.

מאיר כהן: אני חושב בדיוק כמוך אבל עד שזה יקרה – וזה קורה לאט-לאט.

מאיר כהן: חבל שלא ראינו, יש פה גרף שמראה מגמה של שינוי בשנתיים של 14%, רק בחצי השנה האחרונה של אנשים שאנחנו מעבירים אותם אל תוך הקהילה.

מאיר כהן: אבל אנחנו מחויבים – כשאני מגיע למוסד שנמצא בצפון הארץ, שהוא ממשלתי, ואני רואה איפה האנשים חיים, גם אם ההשקעה שלי תרד לטמיון בעוד שנתיים אני חייב לדאוג שהשנתיים האלה, שיכול להיות שהן השנתיים האחרונות בחייהם, יהיו הכי טובות שבעולם.

אפרת רייטן: תודה רבה, נסתפק בדברים האלה.

סיגל מורן: רק משפט אחד בהקשר הזה בשביל לדייק.

סיגל מורן: יש לנו כל מיני דיונים עם בזכות.

סיגל מורן: האמנה קובעת שלכל אדם תהיה אפשרות בחירה לחיות בקהילה ולכן זה לא אומר שאין אנשים שיבחרו להיות גם במסגרות.

אפרת רייטן: אני מניחה שהדיונים האלה עוד יימשכו גם כשתגיע לכאן הצעת החוק אז נוכל לדבר על זה בהמשך.

אפרת רייטן: שמואל סמי קידר, מנכ"ל הלב – איגוד העמותות לזקן בישראל.

אפרת רייטן: אני כבר אומרת שלא כל מי שנרשם יוכל לדבר.

אפרת רייטן: אנחנו כבר באיחור, בהתמשכות של הדיון מעבר לזמן בחצי שעה וצריכים להתחיל פה עוד שלושה דיונים ואנשים מחכים לנו ועלינו עוד להעביר היום הצעת חוק אחת שאמורה לעלות היום למליאה, אז הזמן לחוץ מאוד.

אפרת רייטן: בבקשה אדוני.

אפרת רייטן: אנחנו לא שומעים אותך.

אפרת רייטן: אנחנו מתנצלים.

אפרת רייטן: מארגון לתת, אולגה ברברמן, רכזת מעבדה חברתית.

אולגה ברברמן: רשות הדיבור היא לערן וינטרוב המנכ"ל.

אפרת רייטן: אצלי רשום שאת.

אפרת רייטן: אז אנחנו נוותר כרגע עליך.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: ד"ר אבשלום אדרת מבשביל החיים – העמותה למניעת התאבדות ותמיכה במשפחות שיקיריהן התאבדו, חבר הוועד המנהל, בזום.

אבשלום אדרת: אני רוצה להגיד רק שני משפטים.

אבשלום אדרת: העמותה בשביל החיים עוסקת במניעת התאבדויות ותמיכה במשפחות שיקיריהן התאבדו.

אבשלום אדרת: היינו אלה שלפני 8–9 שנים דחפו את הממשלה להקמת תוכנית לאומית למניעת אובדנות, וכללו בתוך התוכנית הלאומית גם תמיכה במשפחות שיקיריהן התאבדו.

אבשלום אדרת: מי שלא יודע את הנתונים, למעלה מ-500 בני אדם מתאבדים בכל שנה.

אבשלום אדרת: המשפחות האלה, לפי מחקרים שנעשו גם בארץ וגם בעולם, הן בסיכון גדול פי שמונה להתאבדות נוספת.

אבשלום אדרת: כך שתמיכה במשפחות האלה היא לא רק מעשה של חסד וסיוע כדי לחזור לחיים אחרי אסון כזה גדול.

אבשלום אדרת: אני עצמי איבדתי את הבן שלי בהתאבדות בתחילת השירות הצבאי ומאז מקדיש את כל מאמציי לנושא הזה.

אבשלום אדרת: מאחר וזה היה בתוך התוכנית הלאומית אז זה היה נתון לגחמות של משרד הבריאות ושל משרד האוצר, אם כן להעביר את הכסף או לא להעביר את הכסף למשרד הרווחה כדי לסייע למשפחות.

אבשלום אדרת: למרות שהשר באמת תומך בנושא הזה ומקדם אותו אנחנו רוצים ביחד עם המשרד להגיש הצעת חוק ספציפית לתמיכה בסיוע למשפחות שכולות על רקע אובדני כדי שזה לא יהיה תלוי רק בכל מיני דברים שקורים בממשלה.

אפרת רייטן: בואו נשמע התייחסות קצרה.

מאיר כהן: אני מבקש להעביר את הצעת החוק ליושבת-ראש הוועדה.

מאיר כהן: אני רוצה שזה יבוא מן הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו נתמוך בהצעת החוק.

אפרת רייטן: שהוועדה תגיש את זה כהצעת חוק.

אבשלום אדרת: בסדר גמור, אעביר את זה לוועדה.

מאיר כהן: לדעתי זה צריך לבוא מטעם הוועדה, מטעם כל חברי הכנסת שנמצאים בוועדה.

מאיר כהן: אתה הכי צודק.

שמואל סמי קידר: אני מייצג 120 עמותות במדינת ישראל, גם טיפולי בית, גם מרכזי יום וגם קהילות תומכות.

שמואל סמי קידר: זה בערך 300,000 אנשים.

שמואל סמי קידר: אני רוצה לציין את התוכנית המרשימה, המקיפה והמהפכנית שהציג השר.

שמואל סמי קידר: אני מכיר הרבה תוכניות, כאזרח אני מלווה את המערכת כבר זמן רב.

שמואל סמי קידר: אני רוצה להגיד לכם שאתם נותנים לנו הרבה מאוד תקוות לראות איזשהו ניהול תקין.

שמואל סמי קידר: זו הזדמנות גדולה להודות גם לשר וגם למנכ"לית וגם לצוות שלו, בשיתוף עם משרד האוצר, שבתקופת הקורונה הקשה סייעו לנו במתן כספים ועד היום אנחנו מקבלים את הכספים.

שמואל סמי קידר: אנחנו עדיין ממתינים לתוכנית שעובדת ומנסים לגבש אותה בין משרד האוצר לבין משרד הרווחה.

שמואל סמי קידר: אני מקווה מאוד שהתוכנית תיכנס לתוקף לפני שהשיפוי ייגמר בסוף דצמבר.

מאיר כהן: היא תיכנס.

שמואל סמי קידר: אם זה ייכנס מרכזי היום יוכלו לצעוד קדימה בצורה טובה מאוד.

שמואל סמי קידר: דבר נוסף, יש לי רק הערה אחת לגבי התוכנית המהפכנית והטובה, שהסמכויות מועברות לשלטון המקומי.

שמואל סמי קידר: אני מכיר הרבה מאוד רשויות, אני מכיר ראשי שלטון מקומי ששוקדים ועובדים ועוזרים ותומכים ונותנים כספים למוסדות של הקשישים.

שמואל סמי קידר: יש גם רשויות שלצערי לא כל כך עושות את זה.

מאיר כהן: הרשויות הללו לא יקבלו אפילו שקל, אל תדאג.

שמואל סמי קידר: לא אכפת לי שהם לא יקבלו.

שמואל סמי קידר: אני רוצה שהקשישים יקבלו תמיכה.

אפרת רייטן: שיהיה פיקוח.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: אנחנו צריכים לסיים.

אפרת רייטן: הנקודה בהחלט ברורה.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

איתמר אביטן: שלום, תודה רבה על זכות הדיבור.

איתמר אביטן: אנחנו מייצגים את עובדי הקולנוע והטלוויזיה ואת עובדי התרבות.

איתמר אביטן: אנחנו נמצאים כרגע בבעיה קשה מאוד בעניין צו סיווג מבוטחים ואנחנו מאוד מאוד צריכים את עזרת השר בעניין.

איתמר אביטן: ימים קשים עוברים עלינו.

איתמר אביטן: כרגע עלולים לגבות מאתנו ביטוח לאומי בהיקף כפול, כאשר המטרה של הביטוח הלאומי הייתה לעזור לנו.

איתמר אביטן: מנכ"ל הביטוח הלאומי עוזר לנו מאוד, השר הקודם איציק שמולי עזר לנו מאוד.

איתמר אביטן: אנחנו ממש צריכים את עזרתך בימים האלה כדי שבסוף חודש ינואר לא נשלם ביטוח לאומי כפול.

מאיר כהן: יש מאבק איתנים עם משרד האוצר ערב-ערב, אתה יודע את זה, וגם מחר בערב.

מאיר כהן: אני תומך בכם.

אפרת רייטן: מילה אחרונה של חברי הכנסת: חבר הכנסת אבוטבול.

מיכל רוזין: מה עם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית?

אפרת רייטן: את צודקת.

אפרת רייטן: ככל שלשר תהיה פה עוד דקה אז אני מוכנה לשמוע אבל אנחנו כבר בסוף הדיון.

אפרת רייטן: חברי הכנסת, אם אתם יכולים בחצי דקה.

משה אבוטבול: רבע דקה.

משה אבוטבול: חילקת את הדקה לשתיים ועכשיו לרבע דקה, נפלא מצדך.

אפרת רייטן: אתה יכול גם לוותר על זה, זה בסדר גמור, לא אעשה אתך משא ומתן.

אפרת רייטן: זה בסדר גמור, חבר הכנסת אבוטבול, עם כל הכבוד לך.

משה אבוטבול: גם את המינימום לדבר אתם מנסים למנוע מאתנו?

אפרת רייטן: כן, זה הרי צנזורה.

משה אבוטבול: צנזורה אתם עושים בצורה טובה.

אפרת רייטן: פשוט חוצפה.

משה אבוטבול: זו חוצפה מצדך.

אפרת רייטן: משעה 9 בבוקר אנחנו פה.

משה אבוטבול: גברתי, יש עוד ועדות, צריך גם אותן לכבד.

אפרת רייטן: יש פה עוד חברי כנסת ונציגים של החברה האזרחית שצריכים לכבד.

אפרת רייטן: אתה רוצה לבוא במקום החברה האזרחית, במקום הסיוע?

אפרת רייטן: אין שום בעיה.

משה אבוטבול: העמותות דיברו, כל הכבוד להן.

משה אבוטבול: כל הכבוד לעמותות, הן עושות עבודה נהדרת.

אפרת רייטן: סליחה, גברתי, חבר הכנסת מבקש לקחת את הזמן שלך.

משה אבוטבול: אל תנסי להעיף את האש אליי.

משה אבוטבול: יש נושא חשוב שהשר מכיר אותו ואנחנו רוצים להעלות אותו.

אפרת רייטן: תודה רבה.

משה אבוטבול: את יכולה לא לשמוע.

משה אבוטבול: מדובר בנושא העובדים הסוציאליים.

אפרת רייטן: דיברנו על זה במשך שלוש שעות.

אפרת רייטן: היות ולא היית כאן לא שמעת.

משה אבוטבול: יש ראשי רשויות שלא נמצאים במצב שהם יכולים לתת את אותה השתתפות מצידם.

משה אבוטבול: אני רוצה לדעת האם כבודו, גם כראש רשות בעבר, מטפל בנושא.

אפרת רייטן: מזל שהגעת לשאול את השאלה הזאת שלא עלתה כאן במשך שלוש שעות.

משה אבוטבול: יפה מאוד.

משה אבוטבול: מותר לו לענות.

מאיר כהן: חבר הכנסת אבוטבול – נחת רוח.

משה אבוטבול: נחת רוח?

משה אבוטבול: זה מעצבן.

משה אבוטבול: בשביל מה באנו לכאן?

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אתה רוצה לצאת?

משה אבוטבול: אנחנו שליחים של ציבור לא פחות ממך.

אפרת רייטן: תודה רבה, תודה רבה.

אפרת רייטן: אבל השאלה הזאת עלתה ודיברנו על זה.

משה אבוטבול: אבל הייתי בדיון אחר, אז אני צריך לדעת גם מה קורה פה?

אפרת רייטן: אולי אתה לא צריך לדעת.

אפרת רייטן: חבל על הזמן.

משה אבוטבול: אני גם פה וגם שם.

אפרת רייטן: אז תשאל.

משה אבוטבול: אז שאלנו.

אפרת רייטן: מביך.

משה אבוטבול: מביך אותי שאת מתנהגת כך.

אפרת רייטן: אתה מביך את עצמך.

משה אבוטבול: אני לא מביך את עצמי.

משה אבוטבול: אני שואל שאלה.

אפרת רייטן: אתה גם לוקח את הזמן של האנשים, גם השאלה הזאת נשאלה כבר.

אפרת רייטן: זה פשוט לא יאומן.

משה אבוטבול: אותי מעניינות הרשויות, שיהיו להן כלים.

אפרת רייטן: יפה.

אפרת רייטן: אשלח לך אחר כך את הפרוטוקול ותוכל לקרוא את התשובה.

משה אבוטבול: עכשיו אני אשמע את השר.

אוסאמה סעדי: דיברנו על זה וכבר קיבלנו תשובה.

משה אבוטבול: יפה מאוד.

משה אבוטבול: אז מה?

אפרת רייטן: ברור, אבל מבחינת חבר הכנסת אבוטבול כרגע חשוב יותר לשמוע שוב את התשובה.

מאיר כהן: תן לנו להגיד מילה, בחייך.

קריאה: אני כיבדתי אותך, במשך שעה וחצי ביקשתי לדבר ולא קיבלתי רשות.

משה אבוטבול: בבקשה, גם אתה תדבר.

אפרת רייטן: אולי תעדכן אותו אחר כך על מה שנאמר כאן.

אפרת רייטן: באמת, עם כל הכבוד.

משה אבוטבול: אפרת, את רוצה להתחרות בעקיצות?

משה אבוטבול: אני יודע גם לעקוץ.

אפרת רייטן: עם כל הכבוד, חבל שאתה לא מכבד את כל האנשים שיושבים כאן ואת חברי הכנסת.

משה אבוטבול: את לא מכבדת, את לא נותנת לשמוע את הדברים.

אפרת רייטן: אתה מגיע לכאן בסוף הדיון ועושה כאן פשוט סקנדל רק בגלל האגו, עם כל הכבוד.

משה אבוטבול: אני מגיע אחרי עבודה נוספת.

משה אבוטבול: זה נושא חשוב – עובדה שכולם מדברים על זה.

אפרת רייטן: אז אתה רוצה לשמוע שוב.

משה אבוטבול: בוודאי.

מאיר כהן: אשמח לענות.

מאיר כהן: בתקציב הזה שמנו 350 מיליון ש"ח, בתקווה שמשרד האוצר יאשר את זה ואז אנחנו נשנה את כל המדרג של המאצ'ינג, מתוך אותה מחשבה כמו שלך.

מאיר כהן: אני מבין שזה כואב לך.

מאיר כהן: זה כאב לי כאשר הייתי ראש עיר.

מאיר כהן: אין ראש עיר באשכולות סוציו-אקונומיים 1–5 שזה לא כואב לו ולא סובל מזה.

מאיר כהן: לכן הטיעון שלך צודק.

מאיר כהן: אבל ניתן להגיד אותו בנחת.

מאיר כהן: אנחנו דיברנו על זה.

מאיר כהן: היושבת-ראש הקדישה לפחות רבע שעה לעניין ודנו בו.

אפרת רייטן: אבל התעקשת לשמוע שוב ולקחת את הזמן של החברה האזרחית.

משה אבוטבול: אפשר בוועדת הבריאות לשים זום כדי שנוכל לשמוע את הדיון כאן?

אפרת רייטן: אתה לא חושב שזה בזבוז זמן של הכנסת והציבור לחזור על אותם דברים?

משה אבוטבול: הוא עונה תשובה.

מאיר כהן: לאור ההתנגדות של מרכז השלטון המקומי, והיא התנגדות מובנת - - -

משה אבוטבול: כי הם מתחלקים בשאר.

מאיר כהן: בא מרכז השלטון המקומי ואומר: לנו אין בעיה לשנות, רק תביאו עוד כסף.

מאיר כהן: זה נמצא בדיונים במשרד האוצר.

משה אבוטבול: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: אדוני השר, אני מודה לך על אורך הרוח ועל כך שחזרת על הדברים שוב.

אפרת רייטן: אני מודה לחברי הכנסת ולמוזמנים היקרים.

אפרת רייטן: אני מצטערת שלא היה זמן לשמוע גם אתכם.

אפרת רייטן: אני מודה גם לשר וגם למנכ"לית שהגיעו והציגו בפנינו בצורה מאוד מאוד - - -

אלכס פרידמן: אני מבקש לומר מילה אחת.

אלכס פרידמן: פניתי למנכ"ל משרד הבריאות, ביקשתי ממנו שגם משפחות של נכים או קשישים שמטופלים על ידי עובדים זרים יוכלו לעשות PCR.

אלכס פרידמן: אני מבקש ממך להירתם לנושא הזה ולעזור.

אלכס פרידמן: את יתר הדברים שלחנו במייל.

מאיר כהן: אני לוקח את זה עליי.

אפרת רייטן: הנה, קיבלת כבר התייחסות ספציפית של השר לעניין הזה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אנחנו נקיים עוד דיונים נוספים.

אפרת רייטן: אני מודה לכם על אורך הרוח ועל הפירוט של הדברים ועל המצגת.

אפרת רייטן: יש לכם באמת עבודה כל כך חשובה, אנושית ורבה בסיוע לכל כך הרבה אוכלוסיות, שבימים הקשים האלה זקוקות במיוחד לידיים האוהבות האלה ולאנשים עם הלב הרחב והחם.

אפרת רייטן: אני מאחלת לכם הצלחה רבה.

אפרת רייטן: אנחנו נקדם מן הוועדה את כל הנדרש כדי לטייב, כדי להעביר כאן חקיקה גם בהקדם וגם משופרת.

אפרת רייטן: תודה רבה לכולכם.

אפרת רייטן: הישיבה נעולה.