ועדת המשנה לתקציבי הספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 4, 2022-01-10 12:55

סימון דוידסון: בוקר טוב לכולם.

סימון דוידסון: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת המשנה לתקציבי הספורט.

סימון דוידסון: הדיון היום הולך להיות מרתק כי אנחנו מדברים היום על הקטר והמנוע של הספורט הישראלי, ולא רק הישראלי, שהוא ענף הכדורגל, הענף שצופים בו הכי הרבה אנשים בעולם, וגם במדינת ישראל, ענף שמושך את התקשורת, את השידורים בטלוויזיה.

סימון דוידסון: אתחיל קודם כול מן הדיון שהיה לנו הבוקר בוועדת החינוך, שעסק בנושא המצב הנפשי של תלמידים במדינת ישראל בעקבות הסגרים והמצב הקשה של הקורונה.

סימון דוידסון: הוצגו שני מחקרים מעניינים מאוד, אחד של פרופ' ענת שושני ומחקר אחר של פרופסור אחר שאני לא זוכר את שמו.

סימון דוידסון: כולם מודעים וכולם יודעים וכולם מדברים על המצב שאליו התלמידים והילדים שלנו הגיעו: מצב של חרדה, דיכאון, השמנה, עלייה מטורפת בהיקף השימוש בסמים ובאלכוהול, הימורים, שמונה עד עשר שעות בטלפון הנייד, שלא נדבר על המחשבים והטלוויזיה.

סימון דוידסון: הילדים שלנו הגיעו למצב לא טוב.

סימון דוידסון: מן היום הראשון שלי בכנסת אני מדבר על נושא הספורט.

סימון דוידסון: כולנו פה אוהבים את הספורט ולכל היושבים סביב השולחן הזה יש מטרה אחת, להאדיר את הספורט, להעצים אותו.

סימון דוידסון: כשאני מדבר על הספורט אני מדבר על אותם ילדים, שאנחנו ראינו את המחקרים היום על היקף החרדה, על האלימות, על הפשע וכדומה אצלם, להבין שהספורט הוא הפתרון האולטימטיבי כדי למגר את כל הדברים הללו.

סימון דוידסון: להפתעתי, וגם לא להפתעתי, אותם מחקרים שהציגו לנו היום הפרופסורים הציגו את הנושא הזה, שהספורט ומסגרות הספורט הצילו את אותם ילדים, אותם 120,000 ספורטאים הרשומים באיגודים, שיכלו להתאמן גם כשהיה סגר, אותם תלמידים ואותם נערים ונערות שיכלו להמשיך לשחק כדורגל, לשחות, לעסוק באתלטיקה וכדומה, הפעילות הזאת הצילה אותם.

סימון דוידסון: אני שוב חוזר ואומר לחבריי חברי הכנסת, לשרים בממשלה: תשקיעו בספורט.

סימון דוידסון: הספורט בסוף על כל שקל שאנחנו נשקיע בו יחזיר לנו עשרות מונים.

סימון דוידסון: אותם ילדים שיהיו במסגרות הכי חינוכיות שיכולות להיות, החינוך שמקבלים במגרשים ובבריכות ובאותן מסגרות ספורט הוא לאין ערוך טוב יותר מכל מסגרת אחרת.

סימון דוידסון: היום בבוקר בוועדת החינוך קיבלנו אסמכתה מקצועית על מחקרים שנעשו בנושא.

סימון דוידסון: אני מדבר גם על החברה הערבית וגם על החברה היהודית, אבל בעיקר בחברה הערבית, אותם 50% ילדים ונערים ונערות חסרי מעש, שאין להם פעילות אחרת אחר הצוהריים, צריך לדאוג להם למגרשים, למאמנים, לאגודות, להשקיע כסף, כי אותם ילדים שייכנסו למסגרות הללו – וכל מי שיושב פה יודע את זה כי אנחנו אנשי ספורט – כל הילדים האלה לא יגיעו לפשע, לא יגיעו לאלימות.

סימון דוידסון: התחלתי לחפש היום כל מיני נתונים נוספים והגעתי לאיסלנד.

סימון דוידסון: 336,000 אנשים גרים באיסלנד.

אוסאמה סעדי: ויש להם נבחרת "חבל על הזמן".

סימון דוידסון: בשנת 2008 באולימפיאדה בבייג'ינג הם זכו במדליית כסף בכדוריד, הם השתתפו בשני מונדיאלים וב-2016 הם היו ברבע גמר.

סימון דוידסון: אין ילד באיסלנד שלא נמצא במסגרת ספורטיבית: בשחייה, בכדורגל ובכדוריד בעיקר.

סימון דוידסון: בשנת 2002 היו חמישה מגרשי דשא סינטטי, אולם כדורגל אחד ושבעה מגרשי מיני באיסלנד.

סימון דוידסון: היום יש שבעה אולמות כדורגל, 22 מגרשים סינטטיים ו-150 מגרשי מיני.

סימון דוידסון: כל מורה לחינוך גופני באיסלנד חייב תעודת אימון ומדעי הספורט.

סימון דוידסון: כל מורה לחינוך גופני באיסלנד הוא גם מומחה בנושא האימון.

סימון דוידסון: זה בעצם אחד הדברים המשמעותיים ביותר.

סימון דוידסון: בשנות התשעים באיסלנד הייתה בעיה קשה ביותר של אלימות ואלכוהול בקרב בני הנוער.

סימון דוידסון: היום בעקבות כל מה שהשקיעו במדינה הזאת ובעקבות זה שהיא הפכה להיות מדינה ספורטיבית הפשע והאלכוהול נעלמו.

סימון דוידסון: כשאני ביקשתי מרונן הרשקו, סמנכ"ל ההתאחדות, לקיים את הדיון הזה, זה היה אחרי שיחה שהייתה לי אתו והתרשמתי מאוד מתוכניות, מאסטרטגיה, מדברים לעתיד.

סימון דוידסון: כל מה שאני אומר עכשיו אני אומר כאדם שלא בא מן השמיים.

סימון דוידסון: אני עשיתי את זה, הייתי יושב-ראש איגוד השחייה.

סימון דוידסון: יושב פה דודו מלכא שליווה אותי צעד אחר צעד, אחרי כל השיגעונות שלי.

סימון דוידסון: השיגעונות שלי אמרו שלושה דברים פשוטים מאוד.

סימון דוידסון: הדבר הראשון, חייבים להביא את הכוח המקצועי הכי טוב שיש ובאמצעותו לגדל הרבה מאוד מאמנים ישראלים הרבה יותר טובים.

סימון דוידסון: הדבר הזה עלה כסף, זה נכון, אבל הוא עשה את השינוי.

סימון דוידסון: הדבר השני הוא מתקנים, שלא הצלחתי לקדם עד היום כלום, שום דבר, נאדה.

סימון דוידסון: והדבר השלישי הוא להגדיל משמעותית את מספר הספורטאים.

סימון דוידסון: בזה כן הצלחנו.

סימון דוידסון: כשאני בא לענף הכדורגל, אני שואל שאלה ראשונה: מה היעד?

סימון דוידסון: מה היעד של התאחדות הכדורגל?

סימון דוידסון: לאן רוצים להגיע?

סימון דוידסון: האם רוצים להעפיל ליורו?

סימון דוידסון: האם רוצים להעפיל למונדיאל?

סימון דוידסון: האם רוצים להגיע עם נבחרת הנוער לגמר כלשהו?

סימון דוידסון: מה היעדים של התאחדות הכדורגל?

סימון דוידסון: כשאני אומר את כל הנתונים ואת הבקשות אני מתכוון גם לכדורגל נשים, כי כדורגל נשים יכול להיות מנוע אדיר לבנות, בעיקר בפריפריה.

סימון דוידסון: יושב כאן גם יעקב גלאם מחדרה ואני יודע שבזום יש הרבה מאוד נציגים של קבוצות הכדורגל.

סימון דוידסון: אני לאו דווקא מדבר על אותן קבוצות שמביאות שחקניות זרות לליגת העל בכדורגל נשים.

סימון דוידסון: אני מדבר בעיקר על התשתיות, על כמויות גדולות של בנות שישחקו כדורגל, על נערות, שיהיו יותר קבוצות, יותר אגודות, יותר מגרשים ויותר פיתוח בנושא הזה.

סימון דוידסון: הדבר הראשון הוא היעדים והמטרות.

סימון דוידסון: הדבר השני, מי אחראי מקצועית, האם יש דמות שהיא אחראית מקצועית על כל תהליך האסטרטגיה והמהפך שרוצים לעשות בענף הכדורגל.

סימון דוידסון: הדבר השלישי, איך התוכנית מלמעלה יורדת לשטח, כי בסוף כולם מבינים, ודודו מלכא יותר מכולם, שמה שעושה את הספורט זה האגודות, זה השטח, זה מה שיביא לנו ספורטאים, משם נוכל להביא את הספורטאים לרמות הכי גבוהות, כי ברמות הכי גבוהות מדינת ישראל היא אחת מן המתקדמות בעולם בשימור וטיפוח ולהביא ספורטאים לשיא כשהם כבר בגיל בוגר.

סימון דוידסון: הוועד האולימפי, בעזרת מינהל הספורט, עושה את זה מעולה, אבל השאלה הגדולה היא התשתיות.

סימון דוידסון: אותם ילדים, ילד בן 10, איך אנחנו רואים אותו בגיל 18 מגיע לרמה שהוא שחקן לא פחות טוב מהשחקנים באיסלנד?

סימון דוידסון: שלא יספרו לי סיפורים שאנחנו היהודים קטנים והם גדולים ושאי אפשר להגיע לרמות הכי גבוהות.

סימון דוידסון: אני מזכיר לכם שלפני שבועיים שחיינית של מדינת ישראל זכתה באליפות העולם.

סימון דוידסון: מי חשב שזה יקרה בכלל?

סימון דוידסון: אז גם בכדורגל אפשר.

סימון דוידסון: לא צריך לפחד.

סימון דוידסון: צריך לחלום הכי גבוה שאפשר ולהתחיל להשיג יעדים, יעד אחר יעד.

סימון דוידסון: הדבר האחרון לפני שנתחיל את הדיון הוא נושא שבעיניי הוא אחד החשובים ביותר, נושא המאמנים.

סימון דוידסון: אם לא יהיו לנו מאמנים ברמה גבוהה, מאמנים שיעבדו עם התשתית, עם הצעירים והצעירות, אם לא יהיו לנו מאמנים שיידעו לטפח את הדור הצעיר אנחנו לא נראה בעוד שמונה שנים שום דבר.

סימון דוידסון: אני שמח שהצלחנו להעביר פה בוועדת החינוך את החוק שאתם ביקשתם ושאופ"א מבחינה מקצועית אחראית היום על כל נושא תעודות הכשרה למאמנים.

סימון דוידסון: צריך לעשות את זה בכל הענפים.

סימון דוידסון: בסוף מה שהם ילמדו, איך הם ילמדו ואיך הם ייצאו מן ההכשרה שלהם, זה יהיה חלק גדול ומשמעותי מתפקידם כמאמנים.

סימון דוידסון: כמובן צריך להשקיע הרבה יותר כסף, צריך להזרים לאגודות כסף כדי שהמאמנים ישתכרו טוב יותר ולא יעזבו את הענף הזה ולא יצטרכו לעבוד בעשר עבודות.

סימון דוידסון: נערוך היום דיון מעניין, כי הכדורגל מעניין הרבה מאוד אנשים.

סימון דוידסון: אתחיל מחבר כנסת, אחרי כן נעבור למנכ"ל התאחדות הכדורגל, יוסי שרעבי, שיציג לנו את התוכנית, ולאחר מכן נעבור אחד-אחד.

סימון דוידסון: אני מקווה שכולם ידברו.

סימון דוידסון: כל מי שירצה להגיד את דבריו, אני מבקש להעביר אליי פתק כדי שאדע מי רוצה לדבר.

סימון דוידסון: אנחנו נגיע גם לנושא הכספי – דודו מלכא נמצא פה וכל המספרים אצלו בראש – ויהיו שאלות, יותר נעימות או פחות נעימות.

סימון דוידסון: רק אגיד שמינהל הספורט ושר הספורט חילי טרופר מבין את המשמעות, רוצה לקדם ולהשקיע כספים, וזה יקרה בגדול גם בתקציב הבא.

סימון דוידסון: נתחיל קודם כול עם חבר הכנסת ולדימיר בליאק, שהוא גם נציג הקואליציה בוועדת הכספים.

סימון דוידסון: אני אומר לך את זה בכל פעם שאני פוגש אותך:

סימון דוידסון: אם בתקציב הבא לא נכפיל את תקציב הספורט במדינת ישראל – לא עשינו כלום.

ולדימיר בליאק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ולדימיר בליאק: אני רוצה לברך את כל הנוכחים ואותך על הדיון החשוב הזה.

ולדימיר בליאק: בכל פעם אני מגיע לוועדה הזאת ומברך.

ולדימיר בליאק: אני איש ספורט בעברי.

ולדימיר בליאק: נושא הספורט קרוב מאוד ללבי ואני מרגיש שבממשלה הזאת, בקואליציה הזאת יש לנו מספיק אנשים שמחויבים לנושא הזה, אוהבים את הספורט, מחויבים לנושא הספורט.

ולדימיר בליאק: אנחנו חייבים לעשות כאן מהפכה כבר בתקציב הקרוב, להגדיל באופן משמעותי את תקציב הספורט, וכמובן אני כאוהד כדורגל חושב שזה ענף מן המובילים בארץ, שחשוב מאוד לכל כך הרבה אנשים, למיליוני ישראלים.

ולדימיר בליאק: באנו לשנות, באנו לעשות כאן שינוי לשנים רבות.

ולדימיר בליאק: שוב אני רוצה לברך את כל הנוכחים.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

סימון דוידסון: תודה רבה אדוני.

סימון דוידסון: בבקשה חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: תודה לך, אדוני היושב-ראש, חברי סימון, שאתה מוביל את העניין הזה של קידום הספורט על כל ענפיו במדינה בכלל, ואתה גם נותן דגש מיוחד לעניין של הספורט בחברה הערבית ואנחנו משתפים פעולה בעניין הזה, אז תודה לך על הדיון החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: אני מברך את כל הנוכחים, גם מן החברה הערבית, שנמצאים כאן.

אוסאמה סעדי: אין ספק שצריך להשקיע בספורט ובענף המוביל, שזה הכדורגל.

אוסאמה סעדי: צריך להתחיל מתשתיות.

אוסאמה סעדי: אם אין תשתיות אז בכלל אין על מה לדבר.

אוסאמה סעדי: אפרופו תשתיות, אני לא יכול שלא לדבר על הבאסה ועל הפדיחה, על מה שקורה בדוחה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, אתה יושב-ראש ועדת המשנה לענייני ספורט, לקיים דיון דחוף על העניין הזה, מה קורה באצטדיון דוחה.

אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שקבוצת המגזר, בני סכנין, צריכה לנדוד ולבקש לקיים משחק, בין אם זה בקריית שמונה, בין אם זה בנוף הגליל, בין אם זה בנתניה.

אוסאמה סעדי: בסוף טוב שמצאו לנו מגרש בבלומפילד.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: אני וחברי חבר הכנסת סימון דוידסון הלכנו לדוחה, לקטר, לפני עשר שנים לגייס כסף כדי לבנות את אצטדיון דוחה.

אוסאמה סעדי: מדינת ישראל לא בנתה עד היום אצטדיון אחד, אז הבאנו כסף.

אוסאמה סעדי: אם יש בעיות בבטיחות – ואתה יודע שאני משמש כיושב-ראש ועדת משנה לבטיחות בעבודה – חשובה לנו הבטיחות אבל ראיתי וקראתי, ואנחנו עובדים עם העירייה, עם הקבוצה – תיקנו את כל מה שטעון תיקון, וראינו הודעה של סגן השרה יאיר גולן שאמר שהכול תוקן, הכול בסדר, אפשר לשחק בדוחה.

אוסאמה סעדי: ואז הקבוצה אמרה: אנחנו מקיימים את המשחק מול הפועל ירושלים בדוחה.

אוסאמה סעדי: המשטרה אמרה: לא, אנחנו לא פותחים את האצטדיון בדוחה.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: אני לא יודע.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר עם השר, עם סגן השר.

אוסאמה סעדי: אומרים: כן, לא.

אוסאמה סעדי: אני מבקש, אדוני, זה פדיחה.

אוסאמה סעדי: אם מדברים על כדורגל ועל איך לקדם חיים משותפים דרך הספורט, וזה חשוב מאוד, ולגדוע את הגזענות מן הספורט, זה חשוב מאוד, אז אין אפילו אזרח ערבי אחד שלא שואל ולא תוהה ולא זועק: מה קורה?

סימון דוידסון: אני כבר פניתי לחברת הכנסת מירב בן ארי, יושבת-ראש הוועדה לביטחון פנים.

סימון דוידסון: עד המליאה היום בשעה 4 יהיו לנו תשובות ונדע איך אנחנו מתקדמים.

אוסאמה סעדי: זה חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: מבחינת בטיחות, מבחינת כל מה שהיה צריך, העירייה ומנהל האצטדיון עשו את כל התיקונים.

אוסאמה סעדי: יושב כאן גם תושב סכנין, אחסאן חלאילה.

אוסאמה סעדי: אם יש בעיות – שמענו על חקירה ולא חקירה – זה משהו שונה לגמרי.

אוסאמה סעדי: תמשיכו לחקור ולחקור, אבל המגרש היום אפשר לקיים בו משחקים ולתת לכל האוהדים להיכנס.

אוסאמה סעדי: אני אוהד כדורגל, אני מכור לכדורגל, וגם לכל ענפי הספורט.

אוסאמה סעדי: אין משחק שאני לא רואה, גם מקומי וגם מחו"ל.

אוסאמה סעדי: באמת צריך לעודד ולהתחיל תשתיות, נוער.

אוסאמה סעדי: אם אין לנו קבוצות נוער והשקעה בנוער – יש היום בישובים ערביים המון בתי ספר לכדורגל, אבל צריך לעודד את זה, כי זה פרטי וגובים כסף מן ההורים.

אוסאמה סעדי: איפה המדינה?

אוסאמה סעדי: את המצטיינים האלה צריך לטפח.

אוסאמה סעדי: אם לא נטפח אותם מגיל צעיר הם לא יתקדמו.

סימון דוידסון: נשמע היום את אנשי ההתאחדות בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אני מברך אותך ואנחנו נמשיך לעבוד ביחד על מנת לעודד את כל ענפי הספורט, לא רק את ענף הכדורגל.

אוסאמה סעדי: יש גם כדורגל נשים.

אוסאמה סעדי: יש היום קבוצות של כדורגל נשים בישובים הערביים, צריך לעודד גם אותן.

סימון דוידסון: חד-משמעית.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: רשות הדיבור לחבר הכנסת משה טור פז, המכונה קינלי.

משה טור פז: שלום.

משה טור פז: תודה רבה, חבר הכנסת דוידסון.

משה טור פז: באתי לברך את הוועדה.

משה טור פז: אולי זה יפתיע חלק מן היושבים כאן אבל כמי שהתגנב ליציעי ימק"א בשנות השמונים כדי לראות את קבוצתו, ביתר ירושלים, משחקת, נשארתי עד היום אוהד כדורגל וגם עקבתי לאורך השנים גם אחר סילבי ז'אן, גם אחרי פיני בלילי ואחרים שיושבים כאן.

משה טור פז: היו שנים שידעתי לדקלם הרכבים בעל פה אך העברתי את זה לדברים אחרים.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, לא סתם נושא הספורט מחובר ישירות לוועדת החינוך, כי ספורט זה חינוך וחינוך דורש ספורט איכותי בישראל.

משה טור פז: אני מצטרף לקריאה שלך להכפיל את תקציב הספורט על מנת שנראה כל תלמיד, בדגש על המגזרים שלא מקבלים היום תקציבים ראויים, פועל בספורט, עוסק בספורט, מקבל מתקנים ראויים.

משה טור פז: דיברת על המאמן – בסוף בלי מאמן זה לא ילך.

משה טור פז: המאמנים האיכותיים הם מי שייצרו לנו ספורטאים ראויים.

משה טור פז: לא סתם התעקשת על פטור ממס, כולל במקצועות הפאראלימפיים, כי אנחנו רואים עד כמה בסוף הספורט שייך לכל חלקי האוכלוסייה.

משה טור פז: אפשר ללמוד גם אמונה וגם נחישות, גם ספורטאי בריא וגם ספורטאי שמתמודד עם מוגבלויות.

משה טור פז: זו חשיבות אדירה.

משה טור פז: אני מברך אותך על כך ואצטרף לכל מאבק שלך בנושא.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: חבר הכנסת יבגני סובה, חובב השחמט הידוע, בבקשה.

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: תיכף תגלה מה שלא ידעת, איך כדורגל קשור אליי.

יבגני סובה: קודם כול אני רוצה לברך אותך, חברי סימון, על ועדת המשנה הזאת.

יבגני סובה: אמרתי לך כבר בעבר בשיחה: כל מה שאתה צריך ממני אני בא.

סימון דוידסון: אני צריך את שר האוצר.

יבגני סובה: קודם כול אותי קיבלת.

יבגני סובה: לגבי שר האוצר – אגיד לך את מספר הטלפון שלו וגם אתה יודע איך לפנות אליו.

יבגני סובה: אני רוצה להגיד כמה דברים קטנים.

יבגני סובה: ב-2012, עוד בחיים הקודמים שלי, כשהייתי איש תקשורת ופרשן פוליטי בערוץ 9, התמזל מזלי להגשים חלום ילדות ולהיות שדרן כדורגל.

יבגני סובה: שיחקתי כדורגל עד גיל 12, עוד באוקראינה לפני שעליתי.

יבגני סובה: ב-2012 ערוץ 9 קיבל כמעט בחינם – היה שם איזשהו דיל – אפשרות לשדר משחקי יורו.

יבגני סובה: עשינו את זה בשתי השפות, גם ברוסית וגם בעברית.

יבגני סובה: אני זוכר את הפרשנים הגדולים שישבו לצדי.

יבגני סובה: במסגרת כל החבילה הזאת זכיתי גם לעשות סרט שנקרא "כדורגל לחיים", שבו היו לי שש דמויות שכל החיים השקיעו בכדורגל.

יבגני סובה: אם זה אספן, שלצערי כבר הלך לעולמו, שכל החיים אסף דברים, מאמן כדורגל, מי שכל הזמן היה מארגן כדורגל, שהיה ראש הוועדה שארגנה את אירוע היורו בקייב.

יבגני סובה: במסגרת הסרט ראיינתי גם את מאמן נבחרת אוקראינה דאז, אולג בלוחין, השחקן האגדי, שקיבל את כדור הזהב ב-1975.

יבגני סובה: שאלתי אותו הרבה שאלות על כדורגל אבל לאחת השאלות הוא ענה לי במשפט אחד שאני זוכר עד היום.

יבגני סובה: הוא אמר לי: כשאתה שחקן כדורגל מגיל צעיר, כאשר אתה מתחיל לשחק כבר בליגות בוגרות, מגיל 17 ועד גיל 37 – הוא פרש בגיל 37 – אתה לא רואה שום דבר חוץ מכדורגל, אלה החיים שלך.

יבגני סובה: זה בתפיסה של כדורגלני העבר האגדיים.

יבגני סובה: שאלתי: מה זאת אומרת שאתה לא רואה שום דבר?

יבגני סובה: "אין, שום דבר, רק כדורגל, זה מה שיש לי בראש, רק כדורגל, כדורגל, כדורגל".

יבגני סובה: בשביל לפתח כדורגל אתה צריך להסתכל לא רק על כדורגל, אתה צריך לראות גם את כל ההיבט החברתי, כפי שאמר אוסאמה, אתה צריך להסתכל על ההיבט הכלכלי.

יבגני סובה: אני למשל לא מבין למה כאשר אני רואה יציע ריק באצטדיון בנתניה כשנפתח טורניר לקבוצות נוער עם גרמניה, רוסיה, איחוד האמירויות וישראל, אני לא מצליח להבין למה לא היו שם ילדים.

יבגני סובה: נכון, יש קורונה, אבל עדיין.

יבגני סובה: אפשר לעשות את זה, אפשר לעודד כדורגל, אפשר להביא ילדים.

יבגני סובה: חבר'ה, לא תמיד ההיבט הכלכלי צריך להיות המכריע.

יבגני סובה: אני חושב שהכדורגל כתפיסת חיים, גם בנושא החברתי וגם בנושא החינוכי, צריך להתחיל מאפס.

יבגני סובה: צריך להגיד שאותו ילד, שכל החיים שלו חלם להגיע לקאמפ נואו, קודם כול שיגיע לטדי, יגיע לסמי עופר ושם יראה את המשחקים.

יבגני סובה: לפני שבוע ביחד אתך ראינו משחק של מכבי חיפה מול מכבי תל אביב, ישבנו בפרסה.

יבגני סובה: חברים, חבל שאין שם מצלמות, הייתם צריכים לראות את התגובות של חברי הכנסת שישבו וראו את המהפך הגדול של 3–2 לאחר שמכבי תל אביב הובילה 2–0.

יבגני סובה: זה היה כאילו חזרנו לילדות.

יבגני סובה: אני רוצה שכל ילד יתרגש כשהוא רק מתקרב לאצטדיון כדורגל, שהוא יתרגש כשאומרים לו, לא משנה אם זה אבא או אימא, אם זה מורה בבית ספר: אני נותן לך עכשיו כרטיס בחינם, תגיע ותראה את המשחק של חיפה בטדי מול ביתר ירושלים או מול הפועל תל אביב, לא משנה.

יבגני סובה: תפקידנו להכניס את הממד הזה, הממד החברתי-חינוכי.

יבגני סובה: אני יודע שמדינה לא יכולה להתערב הרבה בכדורגל, כי זה הפורמט, אלה החוקים הבין-לאומיים.

יבגני סובה: אסור לנו כמדינה, כממשלה, כשר הספורט להתערב בכל הקשור להתאחדות הכדורגל, כי אחרת יהיו סנקציות ויוטלו עונשים ולא נוכל לקדם את הכדורגל, אבל בהיבט החינוכי והחברתי בהחלט אפשר לעשות את זה.

יבגני סובה: אני מצפה גם ממך להוביל את זה.

יבגני סובה: אם צריך לעשות תוכנית מסודרת בואו נכין תוכנית מסודרת, בואו נציע את מה שאנחנו יכולים להציע כחברי כנסת, ואז ניתן את זה למקבלי ההחלטות ואז נראה, אם חסר כסף בואו נראה איך אנחנו מוסיפים.

יבגני סובה: אבל קודם כול לפני הכסף שנתחיל בסוויץ' בראש שלנו.

יבגני סובה: לכולנו יש ילדים.

יבגני סובה: אמנם אני אבא לבנות אבל גם אני רוצה שהבנות שלו ישחקו.

יבגני סובה: הבת הגדולה אוהבת כדורגל, היא לא משחקת אמנם אבל אוהבת.

יבגני סובה: בואו ניתן קצת את ההיבט הזה ואולי גם נשפר את מצב הכדורגל במדינת ישראל.

סימון דוידסון: תודה רבה, חבר הכנסת סובה.

סימון דוידסון: אנחנו עוברים ליוסי שרעבי, מנכ"ל התאחדות הכדורגל בישראל, הוא נמצא בזום, שיציג לנו מצגת על האסטרטגיה של התאחדות הכדורגל.

סימון דוידסון: יוסי, הבנתי שאתה לא מרגיש טוב, אני מקווה שישתפר מצבך.

סימון דוידסון: בבקשה.

יוסי שרעבי: אני בסדר, תודה רבה.

יוסי שרעבי: תודה רבה לך על הזימון של הוועדה, תודה רבה לך על כך ששמת את נושא הכדורגל במרכז הדיון היום.

יוסי שרעבי: קודם כול אפתח ואומר שאנחנו הגשנו תוכנית אסטרטגית בפני הנהלת התאחדות הכדורגל.

יוסי שרעבי: אנחנו עדיין במהלך הדיונים בתוך ההנהלה, לכן לא נפרט את התוכנית האסטרטגית לחמש השנים הקרובות.

יוסי שרעבי: כן ניגע בכמה וכמה דברים, גם על פי בקשתך.

יוסי שרעבי: נעבור בקצרה במהירות על הסוגיה התקציבית, עם זרקור על דברים שאני סבור שחשוב שחברי הכנסת יכירו ויידעו.

יוסי שרעבי: לאחר מכן ניתן איזשהו מבט על העולם הטכני, על הפיתוח הטכני של עולם הכדורגל – על זה ידברו הצוותים הטכניים שלנו, אנשי המקצוע בתחום הזה.

יוסי שרעבי: ברשותך, חבר הכנסת דוידסון, אני אתחיל.

יוסי שרעבי: בהמשך ישיר לפתיח שלך, דיברת על החשיבות החברתית של הכדורגל, על התרומה החינוכית שלו, על העובדה שהוא עוסק במניעה, אני חושב שאנחנו פטורים מלהסביר את זה, זה מן המפורסמות.

יוסי שרעבי: אני רק רוצה להפנות את תשומת לבכם, תשומת לבך ותשומת לב כל מי ששומעים ומאזינים, בשנה–שנתיים האחרונות אופ"א עשו מחקר בארץ, בדומה למחקרים אחרים שהם עושים במקומות אחרים, כדי להבין את הערך החברתי של העיסוק בעולם הכדורגל כאן במדינת ישראל, מה התרומה החברתית של העיסוק בעולם הכדורגל.

יוסי שרעבי: המספרים מרשימים מאוד.

יוסי שרעבי: הם פחות מרשימים ממה שהיו יכולים להיות.

יוסי שרעבי: המחקר הצביע על השפעה גם בתחום הבריאות, גם בתחום החברתי, גם בתחום החינוך, גם בתחום המניעה של עבריינות ובעוד הרבה מאוד היבטים אחרים שענף הכדורגל תורם להם, והמספרים הם מדידים.

יוסי שרעבי: היום רשומים בכדורגל הישראלי 40,000 משתתפים.

יוסי שרעבי: כפי שתראו, זה מספר קטן מאוד, זה לא מספר גדול.

יוסי שרעבי: המחקר בודק גם את תחום הפשיעה, גם את תחום המניעה והתרומה החברתית והרפואית וגם ההשפעה כלכלית ועוד כהנה וכהנה.

יוסי שרעבי: השורה התחתונה של המחקר מלמדת על תרומה של קרוב ל-200 מיליון אירו לכלכלה ולחברה בישראל של הפעילות העכשווית של הכדורגל הישראלי.

יוסי שרעבי: כלומר נכון לרגע זה, עם הנתונים הקיימים היום, של 40,000 בלבד הרשומים כשחקנים פעילים בכדורגל הישראלי, שזה מספר לא גדול, התרומה היא קרוב ל-200 מיליון אירו.

יוסי שרעבי: נשים זרקור על מה קורה בכדורגל הישראלי.

יוסי שרעבי: צריך להבין, ודיברתם על זה, כמות מגרשי הכדורגל בישראל היא קטנה פי עשרה מן הממוצע הבין-לאומי.

יוסי שרעבי: זה נתון שמקשה מאוד על הרחבת מספר המשתתפים, שזה אחד היעדים הגדולים.

יוסי שרעבי: חבר הכנסת דוידסון אמר את זה בפתיח שלו.

יוסי שרעבי: הגדלת מספר המשתתפים הוא יעד בכל ענפי הספורט, יש לזה חשיבות עליונה.

יוסי שרעבי: אחרת קשה מאוד להגיע להישגים וכמובן התרומה החברתית היא לא אפקטיבית באותה מידה.

יוסי שרעבי: דבר שני, כמות המאמנים במדינת ישראל קטנה מאוד.

יוסי שרעבי: המהפכה שנעשית ברגע זה, גם בסיוע של ועדת המשנה לספורט של ועדת החינוך, שהתאחדות הכדורגל קיבלה אחריות בלעדית על כל תחום האימון, יש לזה השפעה מרחיקת-לכת.

יוסי שרעבי: אנחנו מתקדמים עם ההנחיות ברישיון של אופ"א.

יוסי שרעבי: האתגר הגדול שלנו הוא להעמיד כאן יותר מאמנים, אבל לא רק יותר מאמנים אלא יותר מאמנים איכותיים.

יוסי שרעבי: חלק מן הצורך להעמיד מאמנים איכותיים זה הכשרה בין-לאומית שלהם.

יוסי שרעבי: אין לנו מספיק מאמנים שהתנסו ברמות הבין-לאומיות, ברמות הגבוהות ביותר, מה שמכתיב לנו את הצורך להביא לכאן גם מאמנים זרים שיכניסו כאן תורה וידע.

יוסי שרעבי: זו הסיבה – עוד מעט תשמעו את ילה חוס, המנהל הטכני של הכדורגל – שחתמנו הסכם והבאנו לפני חודשיים מאמנת טכנית משווייץ לכדורגל נשים, שהיא גם מנהלת טכנית של הכדורגל וגם מאמנת את הנבחרת הלאומית שלנו, כדי להביא כאן ידע וניסיון בין-לאומי שמאוד מאוד חסר בארץ, לפחות בעולם הכדורגל.

יוסי שרעבי: דבר שלישי, צריך להגדיל את כמות המשתתפים.

יוסי שרעבי: בישראל היחס הוא בסביבות 0.4–0.5.

יוסי שרעבי: הממוצע באופ"א – יש 55 התאחדויות ששותפות באופ"א – הוא 2.6.

יוסי שרעבי: שיעור ההשתתפות במדינת ישראל בטל בשישים.

יוסי שרעבי: אי אפשר עם זה להביא הישגים, אי אפשר עם זה לעשות אימפקט חברתי.

יוסי שרעבי: זה אחד היעדים הגדולים ביותר.

יוסי שרעבי: אבל אם לא ניכנס אל תוך מערכת החינוך ואם לא יהיו לנו יותר מגרשים, וכתוצאה מכך יותר משתתפים ויותר קבוצות וכן הלאה, נתקשה לעשות את המהפכה.

יוסי שרעבי: דבר רביעי, דיברנו על התשואה החברתית, הסברתי אותה.

יוסי שרעבי: היום התשואה החברתית על 40,000 היא 200 מיליון אירו.

יוסי שרעבי: דמיינו לכם אם היינו מגיעים לממוצע הבין-לאומי איזו השפעה חברתית גדולה הייתה לכדורגל.

יוסי שרעבי: עם 40,000 משתתפים אנחנו עם השפעה חברתית וכלכלית של 200 מיליון אירו במונחים כמותיים, על פי המחקר של אופ"א.

יוסי שרעבי: ככל שהמספרים גדלים כמובן האימפקט החברתי גדל הרבה יותר.

יוסי שרעבי: דבר חמישי, כל זה מביא אותנו להבנה שאם אנחנו רוצים להגיע להישגים אנחנו חייבים להשקיע בכישרונות שיש לנו.

יוסי שרעבי: זה מחייב אותנו לאסטרטגיה אחרת, ש-ילה ורונן ובוני ומשה סיני יציגו לכם כאשר אני אסיים את המצגת שלי.

יבגני סובה: יש מתקנים שסגורים בשבת?

יבגני סובה: אתה יכול להגיד באחוזים?

יבגני סובה: האם יש לך בעיה ברמה מוניציפלית?

יוסי שרעבי: אם אוכל לסיים את המצגת ואחרי כן תשאלו שאלות.

יוסי שרעבי: התפוסה של המתקנים במדינת ישראל היא 100% ויותר.

יוסי שרעבי: ניצול המגרשים הוא מקסימלי.

יוסי שרעבי: יש מחסור גדול במגרשים במדינת ישראל.

יוסי שרעבי: תיכף אגע בזה.

סימון דוידסון: כשאתה מדבר על מגרשים אתה מתכוון למגרשי אימון, נכון?

סימון דוידסון: לא לאצטדיונים.

יוסי שרעבי: אני מדבר על מגרשי אימון.

יוסי שרעבי: באצטדיונים מצבנו טוב הרבה יותר.

יוסי שרעבי: אם כי יש עכשיו תוכנית של המשרד, יש גם החלטה שבמגזר הערבי, בעקבות החלטת הממשלה, יקומו עוד שני אצטדיונים נוספים, אחד באופן מידי ועוד אחד בעתיד.

יוסי שרעבי: בעולם האצטדיונים מצבנו טוב יותר.

יוסי שרעבי: אנחנו במצב גרוע מאוד בכל הקשור למתקני אימונים ומגרשים בליגות הנמוכות.

יוסי שרעבי: גם כאשר הייתי מנכ"ל המשרד עשינו עבודה עם דלויט לנסות להבין מה היעדים הגדולים של הכדורגל הישראלי ואיך בכל זאת אפשר להגיע להישגים ב-2024.

יוסי שרעבי: אנחנו רוצים להיות ב-2024 ביורו, וב-2030 במונדיאל.

יוסי שרעבי: אנחנו לא חושבים שזה מחשבות הזויות.

יוסי שרעבי: עם התוכניות שאנחנו מקדמים עכשיו, עם הדברים שתיכף תראו אנחנו בהחלט מאמינים שאנחנו יכולים להיות שם.

יוסי שרעבי: כאשר הייתי מנכ"ל המשרד ועשינו עבודה עם דלויט, ואנחנו מאמצים את זה היום בהתאחדות הכדורגל, דיברנו על ארבעה דברים מרכזיים.

יוסי שרעבי: ראשית, גם הרחבת מספר הפעילים, שזה ברור לגמרי.

יוסי שרעבי: בלי הגדלת מספר המשתתפים יהיה קשה מאוד לעשות כאן מהפכות.

יוסי שרעבי: שנית, לאתר את השחקנים הטובים והמוכשרים, לדעת לחבק אותם מגיל צעיר, להעמיד להם את כל המתקנים, את כל המעטפת המקצועית, לטפח אותם ולגדל אותם במעלה הדרך לתוך הליך ההסללה במרכזי המצוינות שתשמעו עליהם עוד מעט, באקדמיות שתשמעו עליהן עוד מעט, בתוך הנבחרות השונות, לבני 16, 17, 18 וכן הלאה, לבני 21 ועד לנבחרת הבוגרת.

יוסי שרעבי: כמובן עולם המאמנים שדיברתי עליו, ועוד ידברו עליו בהמשך, וסוגיית המתקנים.

יוסי שרעבי: מבט מהיר על עולם התקציב – התקציב שמדינת ישראל מעמידה לענף הכדורגל, באופן גס, מתחלק לשלושה תחומים: מבחני התמיכה, התמיכה בתשתיות, והשיווק, קרי הטוטו.

יוסי שרעבי: קודם כול, אני רוצה להגיד מילה טובה על משרד הספורט.

יוסי שרעבי: משרד הספורט, בראשות השר – אני פטור מלדבר על המשרד בתקופה שאני הייתי מנכ"ל שלו - - -

אוסאמה סעדי: יוסי, אתה בניגוד עניינים.

יוסי שרעבי: המשרד היום בראשות השר חילי טרופר עושה עבודה נפלאה.

יוסי שרעבי: אני רוצה לשבח אותם.

יוסי שרעבי: יש שם הבנה, יש שם גמישות, יש שם נכונות.

יוסי שרעבי: יחד איתם אפשר לעשות מהפכה.

יוסי שרעבי: יש שותפים טובים.

יוסי שרעבי: אבל יש שם קשיים וצריך לעבוד ביחד כדי באמת להתמודד עם הקשיים.

יוסי שרעבי: הדבר הראשון הוא מבחני התמיכה – צריך לדעת שהכדורגל והכדורסל במדינת ישראל מהווים בין 70%–75% מהספורט הישראלי.

יוסי שרעבי: משרד הספורט – אני לא מדבר על תשתיות – מעמיד מסגרת של 500 מיליון שקלים לטובת תמיכה בענפי הספורט השונים.

יוסי שרעבי: עליכם לדעת ששני הענפים האלה, הכדורגל והכדורסל, נהנים מ-17%–20% מתוך התקציב הכללי הזה.

יוסי שרעבי: אני נהגתי כך גם כאשר הייתי מנכ"ל המשרד.

יוסי שרעבי: יש לזה הרבה מאוד סיבות, חלקן סיבות טובות, אבל זאת המציאות.

יוסי שרעבי: היום יש מבחן חדש, מבחן איגודים ואגודות.

יוסי שרעבי: התקציב שהמדינה מעמידה בתוך המבחן הזה הוא בסביבות 260 מיליון שקל.

יוסי שרעבי: 265 מיליון שקל אם מוסיפים את הנשים, אבל זה משהו חד-פעמי, או לא חד-פעמי, משהו זמני כתוצאה מהחלטת בג"ץ.

סימון דוידסון: 260 מיליון שקל – לפני שמונה שנים הסכום היה שונה?

יוסי שרעבי: החלק היחסי של הכדורגל והכדורסל הוא אותו חלק, נומינלית זה אותו סכום, הוא לא השתנה, 38% עם תרגום של הסכום הנומינלי ששני הענפים האלה קיבלו.

סימון דוידסון: כלומר לפני שמונה שנים התמיכות של 260 מיליון שקל היו אותן תמיכות?

יוסי שרעבי: לא, בוודאי יש גידול תקציבי משמעותי.

סימון דוידסון: אני רוצה להבין בכמה אחוזים התקציב גדל.

יוסי שרעבי: קודם כול יש פה משהו שצריך להבין.

יוסי שרעבי: כשעשינו בזמנו את הרפורמה בשוק ההימורים והעברנו את כל תקציב התמיכות למשרד אז במעלה הדרך התחיל להיות גידול תקציבי.

יוסי שרעבי: בזמנו הייתה שורת הרווח של הטוטו שעברה למשרד, למועצה הלאומית, והיא חילקה את הכסף.

יוסי שרעבי: הטוטו בכל שנה מייצר שורת רווח שנעה בין 550–630 מיליון שקל.

יוסי שרעבי: זה מה שעמד לטובת הספורט הישראלי.

יוסי שרעבי: השנה למיטב ידיעתי הטוטו הולך להודיע על שורת רווח של 700 מיליון שקל.

יוסי שרעבי: התקציב של המשרד חוצה כבר מזמן את מיליארד השקלים.

יוסי שרעבי: דודו מלכא יידע להגיד טוב יותר ממני, כי היום אני כבר פחות בקיא במספרים הכוללים.

יוסי שרעבי: לדעתי התקציב הכולל היום מגיע ל-800 ומשהו מיליון שקלים, בלי התשתיות.

יוסי שרעבי: הסכום גדל ללא ספק.

יוסי שרעבי: מאז שנעשתה הרפורמה הסכום במעלה הדרך, המספרים גדלו והתקציב גדל באופן משמעותי.

יוסי שרעבי: יש היום לספורט הישראלי הרבה יותר כסף מאשר היה לו בעבר, אין בכלל שאלה.

יוסי שרעבי: אבל כשאני מסתכל על מה שהכדורגל מקבל – הוא כמעט ולא גדל במונחים נומינליים.

יוסי שרעבי: הוא תמיד נע בסביבות 45–50 מיליון שקל וזה לא השתנה בשנים האחרונות, המספרים זהים.

יוסי שרעבי: מה כן גדל?

יוסי שרעבי: הכדורגל והכדורסל מקבלים 38%, הרבה פחות מן החלק היחסי שלנו בעוגה, אבל המשרד נאלץ להתמודד כאן עם מציאות מורכבת מאוד.

יוסי שרעבי: הוא צריך לתקצב 85 ענפי ספורט והוא עושה את האיזונים שלו.

יוסי שרעבי: זה הערכה שלא בדיוק עומדת במבחן המציאות, שהכדורגל והכדורסל יודעים להביא גם ממקורות אחרים, שניגע בהם עוד מעט.

יוסי שרעבי: התחום שחשוב להצביע עליו הוא תחום פיתוח הכדורגל.

יוסי שרעבי: ההתאחדות היום כאסטרטגיה – ועוד מעט רונן ואחרים יציגו את זה – משקיעה בפיתוח הכדורגל.

יוסי שרעבי: היום אנחנו משקיעים באקדמיות, יש לנו שתי אקדמיות, גם לנשים וגם לגברים; יש לנו מרכזי מצוינות, שהמשרד היה שותף להם; יש את הבתים הלאומיים; יש נבחרות לאומיות; יש את כל עולם המאמנים; יש מרכזי הכשרה; כל עולם ההדרכה.

יוסי שרעבי: ההתאחדות מתקציבה – תקציב התאחדות הכדורגל השנה יהיה בערך 106 מיליון שקל – מתוך 106 מיליון שקל 50 מיליון שקל הולכים להשקעה בתחומים הללו.

יוסי שרעבי: ההתאחדות לא נהנית מן ההשתתפות של המדינה בתחומים הללו.

יוסי שרעבי: המדינה לא משתתפת בכלל בפיתוח עולם הכדורגל.

יוסי שרעבי: יש עכשיו מהלך לגבי המאמנים, ויש איזו מחשבה לגבי האקדמיות, אבל עדיין הסכומים קטנים מאוד.

יוסי שרעבי: המדינה חייבת – וזה דבר שאני רוצה להצביע עליו.

יוסי שרעבי: אנחנו בשיח עם המשרד, המשרד מבין את זה.

יוסי שרעבי: אנחנו עובדים עכשיו על מסלולים כדי לראות איך המדינה עוזרת לפתח את עולם הכדורגל, כי זה אחריות של המדינה וזה הצד הממלכתי.

יוסי שרעבי: זה הנבחרות, זה האקדמיות, זה הדור הצעיר.

יוסי שרעבי: על זה אנחנו עובדים עכשיו.

יוסי שרעבי: עולם התשתיות – כאן קרתה מהפכה.

יוסי שרעבי: איפה היא לא עובדת עד הסוף?

יוסי שרעבי: ברגע שהאחריות על כל תוכנית המתקנים עברה למשרד הצטרף הרבה יותר כסף.

יוסי שרעבי: אם הטוטו היה מוציא בכל שנה הרשאות בסביבות 140–150 מיליון שקל, היה מצליח לבצע במקרה הטוב 60–70 מיליון שקל בגלל המון חסמים.

יוסי שרעבי: היום המשרד מוציא בכל שנה מאות מיליוני שקלים לתשתיות בתחום הספורט.

יוסי שרעבי: אלה סכומים מטורפים.

יוסי שרעבי: עובדת שם יחידה נפלאה, עם דניאל וניצן שעושים עבודת קודש.

יוסי שרעבי: יש לי רק דברים טובים להגיד על מה שהמשרד עושה בתחום התשתיות.

יוסי שרעבי: למשל השנה, לפני שבועיים קיבלנו אישור על סכום של 70 מיליון שקלים לתאורה ולהשמשה של מגרשים.

יוסי שרעבי: אנחנו נעזרים במרכזי מצוינות במשרד.

יוסי שרעבי: בתקופה שלנו פיזרנו 200 "סחבקים", יש הרשאות למגרשים.

יוסי שרעבי: אבל עדיין יש פער גדול.

יוסי שרעבי: ממה נובע הפער?

יוסי שרעבי: כאן אני פונה אליך, חבר הכנסת דוידסון, אני שם את הסוגיה על השולחן: יש המון חסמים.

יוסי שרעבי: יש מחסור בקרקעות, אין מספיק קרקעות.

יוסי שרעבי: צריך לעשות פריצת דרך, ביחד עם רמ"י ועם מינהל התכנון, בכל הקשור בעתודות קרקע.

יוסי שרעבי: אין לנו יכולת לבנות בשטחים ירוקים מגרשי כדורגל.

יוסי שרעבי: כאן צריך לעשות עבודה.

סימון דוידסון: מחר יש לי פגישה עם מנכ"ל משרד הפנים בסוגיית הפשרת אדמות חקלאיות למען מגרשים ומתקני ספורט.

סימון דוידסון: בצורה כזאת או אחרת צריך לאפשר את זה.

יוסי שרעבי: נהדר.

יוסי שרעבי: זה אחד החסמים הגדולים.

יוסי שרעבי: יש הרבה חסמים אחרים.

יוסי שרעבי: כאן הייתה פריצת דרך ויש הקשבה.

יוסי שרעבי: הכנו תוכנית אסטרטגית לתחום המתקנים ביחד עם המשרד.

יוסי שרעבי: אנחנו מדברים על מתחמים של מגרשים, עם בין 2–4 פיצ'ים, עם מבנה תומך.

יוסי שרעבי: נפזר אותם ברחבי הארץ.

יוסי שרעבי: קיבלנו השנה כבר הקצבה לשני מתחמים כאלה ב-2022 והכוונה היא לפזר את זה במעלה השנים ולהגיע לעשרות כאלה שמפוזרים ברחבי הארץ כדי לתמוך במועדונים ולפתח את הכדורגל מלמטה – ילדים, נוער.

יוסי שרעבי: כל מתקן כזה אמור לייצר בין 8–12 קבוצות.

יוסי שרעבי: זה מהפכה שאנחנו מתכוונים לעשות בעולם התשתיות.

יוסי שרעבי: התחום הבא שאני רוצה להצביע עליו הוא תחום השיווק.

יוסי שרעבי: הפופולריות של שני הענפים הללו, גם הכדורגל וגם הכדורסל, התבטאה עד היום בהסכמי השיווק שהיו עם הטוטו.

יוסי שרעבי: אלא מה, אנחנו עשינו בזמנו הסכם במסגרת הרפורמה והתקבלה החלטה, אותו הסכם שיווק שהיה לכדורגל על סך 80 מיליון שקל, שלמעשה הביא לידי ביטוי את הפופולריות של ענף הכדורגל.

יוסי שרעבי: כתוצאה מסיבות שונות, ולא אלאה את הציבור עכשיו, הסכום הזה ירד ל-74 מיליון שקל, שמתוכם רק 29 מיליון שקל זה הסכם שיווק וכל השאר זה שיטור, אבטחה, סדרנות, תפעול ועוד כל מיני אלמנטים כאלה כדי להגיע לסכום של 73–74 מיליון שקל.

יוסי שרעבי: הטוטו מוגבל היום, הוא נמצא במסגרת הסכם בתוך מגבלה של 1.7% מתוך התקציב שלו שהוא יכול לתת לשיווק.

יוסי שרעבי: המספר הוא 47 מיליון שקלים.

יוסי שרעבי: אני חושב שגם את זה צריך לפתור.

יוסי שרעבי: צריך לאפשר לטוטו, שבסוף נהנה מן ההימורים – ו-90% מן ההימורים הם על כדורגל וכדורסל, לא רק בארץ, בעולם בכלל – לאפשר לטוטו להגדיל את האחוזים ולהגדיל את המספרים כדי שהוא יוכל להגדיל את הסכמי השיווק שלו עם הכדורגל והכדורסל ואולי גם עם ענפים אחרים.

יוסי שרעבי: אין למדינה יכולת בתוך מבחני התמיכה הקיימים שלה להגדיל באופן דרמטי את העזרה לכדורגל.

יוסי שרעבי: הסכמי השיווק עם הטוטו היו אחד הפתרונות האלגנטיים, הנכונים והראויים, כי הם שיקפו באופן אמיתי את הערך המוסף של הענפים האלה מבחינת פרסום, מבחינת שיווק, כי אלה הם הענפים הפופולריים.

יוסי שרעבי: נכון לרגע זה הטוטו לא יכול לסייע.

יוסי שרעבי: הטוטו נמצא בתקרה של 47 מיליון שקלים והוא צריך עם הסכום הקטן הזה להעביר גם לכדורגל וגם לכדורסל.

יוסי שרעבי: לכדורגל הוא מעביר 29 מיליון שקלים, לכדורסל הוא מעביר 14 מיליון שקלים, ובדרך הוא מסייע גם לכדוריד ולכדורסל נשים ולכדורגל נשים וכן הלאה בסכומים קטנים.

יוסי שרעבי: זה אחד הדברים שצריך לעשות.

יוסי שרעבי: דיברתי על זה עם הטוטו אבל כמובן זה חוק, 1.7% מופיע בתוך החוק.

יוסי שרעבי: אני שם את זה על השולחן, חבר הכנסת דוידסון, כסוגיה ששווה לדון בה.

יוסי שרעבי: אנחנו עוברים עכשיו לצד הטכני ואני מעביר את השרביט לרונן הרשקו ולצוות שנמצא בשפיים.

סימון דוידסון: תודה רבה יוסי.

סימון דוידסון: אנחנו עוברים לצוות הטכני.

רונן הרשקו: הצוות הטכני יושב עכשיו בבית הנבחרות, הם איתנו בזום.

רונן הרשקו: רק לסבר את האוזן, הרבה מן הדברים שאמרתם והעליתם, חבר הכנסת סימון דוידסון וחברי הוועדה, הם דברים שגם אנחנו נתנו עליהם את הדגש.

רונן הרשקו: זה המקום להציג אותם.

רונן הרשקו: אני מבקש לומר דבר אחד: ברוב המקומות זה תהליכים.

רונן הרשקו: בדרך כלל אוהבים את המילה "תהליך", אבל זו הדרך היחידה וזה מה שאנחנו רוצים להציג לכם, את אותו תהליך, את מה שעברנו, איך הגיעו לתובנות.

רונן הרשקו: את זה הצוות המקצועי יעלה עכשיו בפניכם.

רונן הרשקו: כמובן לאחר מכן כל שאלה בכל תחום שהוא – אתם מוזמנים לשאול ואנחנו נענה.

סימון דוידסון: עד שאנשי הצוות הטכני יעלו בזום, אריק בנאדו ביקש לדבר.

סימון דוידסון: כולם מכירים אותו, כולם יודעים, הוא שחקן נבחרת ישראל לשעבר, בבקשה.

אריק בנאדו: קודם כול, שלום לכולם.

אריק בנאדו: אדבר בקצרה כי אני צריך ללכת.

אריק בנאדו: יש לי כמה נקודות שאני רוצה לגעת בהן.

אריק בנאדו: דיברנו על הספורט בכלל בארץ.

אריק בנאדו: אני חושב שאנחנו מדינה שאוהבת מאוד ספורט אבל אנחנו לא מדינה של תרבות ספורט.

אריק בנאדו: אם אנחנו רוצים להנחיל את זה אנחנו צריכים להתחיל מבתי הספר, ברמה של שעות, ולהגדיל את מספר השעות, ואולי בתקופת קורונה עדיף שיהיו בחוץ מאשר בפנים.

אריק בנאדו: ספורט הוא דבר שנותן מענה להרבה מאוד דברים, גם בריאותית, גם קבוצתית, גם מרקם חברתי מיוחד שנוצר בקבוצה, היררכיה, דברים של תחרות, מצוינות, וינריות ודברים שנותנים המון לילדים.

אריק בנאדו: אתן דוגמה, בבית הספר שלי היה ילד שהיה אמור להתחרות בריצה, והמורה אמרה לו שאולי הוא לא ייצא בגלל שחשוב יותר להיות בכיתה ואז היה צריך לערב את היועצת.

אריק בנאדו: זה קרה לפני חודש בבית ספר בתל אביב.

אריק בנאדו: אלה דברים שצריך לתת עליהם את הדעת.

אריק בנאדו: ככל שנוסיף שעות לילדים – היום יש שעתיים שבועיות.

אריק בנאדו: שלוש או ארבע שעות לדעתי רק ייטיב עם כולנו.

אריק בנאדו: נקודה שנייה זה מתקני ספורט.

אריק בנאדו: מעבר למתקני ספורט נוספים שאנחנו צריכים להגדיל ולתת, לדעתי יש מתקני ספורט שברגע זה נמצאים והם מוזנחים, מלוכלכים, אין מקומות ישיבה להורים.

אריק בנאדו: אתן כדוגמה את הספורטק בתל אביב, עיר עם לא מעט כסף.

אריק בנאדו: אני תושב תל אביב היום.

אריק בנאדו: יש שם לכלוך, להורים אין איפה לשבת בזמן האימון של הילדים, חדרי ההלבשה מוזנחים, אין איפה להתלבש ולהתקלח, אין צל ומתאמנים בשמש.

סימון דוידסון: זה של הפועל תל אביב.

אריק בנאדו: זה לא רק הפועל תל אביב, גם שמשון תל אביב משתמשת במגרש הזה.

אריק בנאדו: זה בעיר תל אביב.

אריק בנאדו: המתקן כבר קיים אבל הוא מוזנח ועצוב לראות את זה.

קריאה: יש תוכנית לשפץ אותו כנראה בקרוב.

אריק בנאדו: אבל כל הדברים האלה לוקחים המון זמן, וחבל, כי אנחנו רוצים להקים עוד מתקנים אבל גם לשפר מתקנים קיימים.

אורי אוזן: וזה עוד מתקן טוב.

אורי אוזן: תלך לפריפריה – שם זה הרבה יותר גרוע.

יבגני סובה: מי אחראי על המתקן הזה?

יבגני סובה: עיריית תל אביב?

אריק בנאדו: אין לי ביקורת על המקום הזה.

אריק בנאדו: זה כך בכל הארץ.

אריק בנאדו: יש מתקנים קיימים שהם מוזנחים, וחבל.

אריק בנאדו: אתה נוסע היום לגרמניה - - -

יבגני סובה: לא הבנת את השאלה.

יבגני סובה: למי לפנות?

יבגני סובה: לעירייה?

יבגני סובה: למועצה המקומית?

יבגני סובה: הרשות המקומית אחראית על הסדר, לפני השיפוץ, לפחות לעשות סדר במתקן.

אריק בנאדו: אם יש מתקן קיים שהוא מטופל וילדים באים אליו והורים מגיעים לשם והוא נראה מוזנח, איזו חוויה יש להורה או לילד שמגיע למתקן כזה?

יבגני סובה: אני מסכים אתך ב-300 אחוז ולכן השאלה: אם זה באחריות רשות מקומית אז צריך לפנות לרשות המקומית.

אריק בנאדו: אם למשל קבוצת מכבי חיפה, שהיה לה את אצטדיון קריית אליעזר שהיה מוזנח לעומת אצטדיון מפואר של 28,000 אנשים, או בבאר שבע אצטדיון של 15,000 אנשים – רואים איך הקהל נהנה לבוא ויש חווית צפייה.

אריק בנאדו: חווית משתמש היא חשובה פה בסופו של דבר.

אריק בנאדו: אם לא ניתן על זה את הדעת נפסיד הרבה צופים, הרבה קהל.

אריק בנאדו: נקודה שלישית, אני חושב שצריך להקים גוף הרצאות למחלקות נוער.

אריק בנאדו: אולי זה קשור להתאחדות הכדורגל.

אריק בנאדו: ההתאחדות עושה הרבה דברים טובים בזמן האחרון ברמת מרכזי המצוינות, וגם ברמת הקורסים והכשרה של המאמנים.

אריק בנאדו: גוף הרצאות לילדים ולמחלקות הנוער ברמה של התנהלות, ברמה של יחס לנשים, ברמה של איך להתנהל במדיה חברתית, איך להיות אנשים טובים יותר, חיוביים יותר.

אריק בנאדו: המדיה החברתית לפעמים לוקחת את הילדים לכל מיני כיוונים לא טובים שאנחנו לא אוהבים.

אריק בנאדו: אם ייתנו על זה את הדעת וייתנו לזה מענה אנחנו נרוויח ילדים טובים יותר, ילדים מחונכים יותר, עם רצונות טובים יותר.

אריק בנאדו: אני מקווה מאוד שייתנו על זה את הדעת.

אריק בנאדו: זה דבר שחייב להיעשות.

אריק בנאדו: היו מקרים בעבר שזה עלה.

אריק בנאדו: לפעמים נראה לי שזה הולך קצת לאיבוד.

אריק בנאדו: זה נושא חשוב מאוד.

סימון דוידסון: אני רוצה להתערב במה שאמרת עכשיו.

סימון דוידסון: אני חושב שצריך להתחיל עם ההורים.

סימון דוידסון: יש לי חבר שהבן שלו שחקן כדורגל צעיר בן 12.

סימון דוידסון: לפני כמה חודשים הוא הזמין אותי לצפות במשחק כדורגל של הקבוצה שלהם.

סימון דוידסון: לא משנה איפה זה היה.

סימון דוידסון: ישבתי והזדע

סימון דוידסון: זעתי לשמוע הורים מקללים את המאמן, את השופט, ההורים של הילדים שמשחקים.

סימון דוידסון: אז איך הילדים יהיו?

אורי אוזן: הרבה פעמים זה גם היחס שההורים מקבלים.

אורי אוזן: אריק דיבר על המתקנים, אבל כשאתה מתייחס לאנשים כמו אל חיות והם עומדים על הגדר ואין אור - - -

סימון דוידסון: אורי, אתה בחיים לא היית מקלל מאמן.

אורי אוזן: חלק מהעניין הוא שספורט גם משפר התנהגות, לא רק של הורים אלא גם של ילדים.

אורי אוזן: אם כל האגודות יישרו קו תחת ההתאחדות אז גם המיעוט הזה – לדעתי זה מיעוט – יוקצה החוצה.

אורי אוזן: ספורט הוא קודם כול חינוך, ואנשים צריכים להבין את זה.

אורי אוזן: הוא גורם לילדים קטנים להכיר דברים שהם לא הכירו בסביבה שלהם, לדבר אפילו בשפה אחרת, להכיר בני מיעוטים, להכיר אנשים מעדות שונות ומדתות שונות.

אורי אוזן: הספורט נותן כל כך הרבה וכל כך עצוב שהמדינה מזלזלת בזה.

אורי אוזן: כל כך עצוב לראות הורים עומדים על הגדר.

אורי אוזן: ההורים לא צריכים לעמוד על הגדר, קודם כול, בואו נתחיל מזה.

אורי אוזן: בספארי יש גדר.

סימון דוידסון: בואו ניתן לאריק לסיים.

אריק בנאדו: אני מסכים עם אורי לחלוטין.

אריק בנאדו: אם התנאים נראים טוב יותר אז הכול נראה טוב יותר, גם החוויה שההורה יושב בשמש ומקבל עצבים ומתחיל לקלל, זה גם לא נכון, וגם צריך לקבוע גבולות להורים, בטוח שצריך לעשות את זה.

אריק בנאדו: בעניין של מחלקות הנוער והמענה, איך להתנהל, מין סוג של קוד אתי, הרצאות של שחקני עבר שיבואו להרצות, של אנשי חינוך שיבואו להרצות, שיידעו טוב יותר איך צריך להתנהג ולהתנהל בתור ספורטאי שמהווה דוגמה.

אריק בנאדו: הנושא הבא הוא הצבא.

אריק בנאדו: יש עניין של ספורטאים מצטיינים.

אריק בנאדו: אני הייתי ספורטאי מצטיין בעצמי.

אריק בנאדו: גם הפקודות של אותו ספורטאי מצטיין הן מאוד מינימליות לגבי התנאים שהוא יכול לצאת.

אריק בנאדו: לקחת את כל הספורטאים שיש במדינה, שמשקיעים מגיל עשר ולפעמים מגיל שמונה או חמש, שמגיעים לגיל 18 ופתאום בא הצבא והם נתקלים באיזה קיר עצום, והם שוקלים אם לפרוש או לא לפרוש.

אריק בנאדו: שיהיה מענה, שייקחו את כל הספורטאים האלה, שילכו לבתי חולים, שילכו להרצות לבני נוער, שילכו לבתי ספר להרצות ולקדם את הספורט.

אריק בנאדו: אנחנו רוצים לקדם את הספורט ואפשר להשתמש בדברים כאלה בחוכמה רבה יותר ולעשות שיתוף פעולה עם הצבא.

סימון דוידסון: מה אתה עשית בצבא?

אריק בנאדו: ניקיתי מדרכות.

סימון דוידסון: אורי, מה אתה עשית בצבא?

אורי אוזן: חילקתי עיתונים.

אורי אוזן: הייתי גם ש"ג.

אורי אוזן: סימון, אפשר גם לדחות את הגיוס.

אורי אוזן: לפעמים הספורטאי בגיל 18 אתה עוד לא יודע אם הוא יהיה שחקן או לא אבל זה הגיל הכי קריטי.

אורי אוזן: הספורטאי מתגייס בגיל הכי קריטי להתפתחות שלו.

אורי אוזן: לא תרמתי לצבא כמו שיכולתי לתרום.

סימון דוידסון: לא סתם אני שואל אתכם.

סימון דוידסון: דודו שם צוחק מתחת למסכה כי הוא מבין את הנושא הזה.

סימון דוידסון: פיני, מה אתה עשית בצבא?

פיני בלילי: הייתי מדליק ממטרות.

סימון דוידסון: אלה שמגיעים לצבא כספורטאים מצטיינים הם באמת החבר'ה הכי טובים, לא רק בכדורגל.

אורי אוזן: לא הייתי ספורטאי מצטיין, דרך אגב.

אורי אוזן: הייתי צריך לעבור מסלול חתחתים כדי לשנות את הפרופיל.

אורי אוזן: יכול להיות שהיו רבים כמוני שלא הצליחו והם היו יותר מוכשרים ממני.

סימון דוידסון: זה נושא חשוב מאוד.

סימון דוידסון: אני יודע שדודו נאבק על זה במשך שנים.

אריק בנאדו: בואו ננצל אותם לדברים טובים.

אורי אוזן: הם יכולים להיות מד"סניקים.

אורי אוזן: לא חסר מה לעשות איתם.

סימון דוידסון: שי, אתה תספר להם עוד מעט על הפגישה שהייתה לנו אתמול ומה אנחנו עושים עם זה.

סימון דוידסון: אנחנו נקדם את זה.

אריק בנאדו: עוד שתי נקודות אחרונות ממש במהרה.

אריק בנאדו: צריך להיות מענה בהיבט המנטלי והפסיכולוגי לשחקני נוער ולשחקנים בוגרים: טיפול בחרדות ובדברים אחרים.

אריק בנאדו: דובר על זה באולימפיאדה, מדברים על זה כל הזמן.

אריק בנאדו: לעשות מחקרים, לדעת לתת מענה, לעזור, שבכל מחלקת נוער יהיה גוף שיוכל לתת מענה לילדים הללו.

אריק בנאדו: וגם בקבוצות בוגרות זה עדיין חסר.

אריק בנאדו: יש קבוצות כאלה ואחרות שנותנות מענה אישי, אנשים הולכים לזה לבד.

אריק בנאדו: זה דבר מאוד מאוד חשוב בתקופה הזאת, במיוחד כשדיברת פה על הילדים שעוברים היום תקופה קשה מאוד מנטלית בקורונה, לתת להם מענה לדברים הללו.

אריק בנאדו: אנחנו צריכים אותם חזקים מנטלית ושיידעו איך להתנהל בלחצי החיים שהם עוברים.

אריק בנאדו: דבר אחרון הוא מענה לשחקנים פורשים, מבחינת פנסיה, מבחינת ליווי אחרי פרישה.

אריק בנאדו: שחקן כדורגל מסיים את הקריירה בגיל 37, בגיל 35, בגיל 30.

סילבי ז'אן: דווקא ארגון השחקנים עובד על זה במרץ.

אריק בנאדו: לא אמרתי שלא.

אריק בנאדו: צריך לתת לזה מענה יותר כולל.

סימון דוידסון: בוועד האולימפי קוראים לזה "היום שאחרי".

סילבי ז'אן: כך קוראים לזה גם בכדורגל.

אורי אוזן: יש מדינות שמכריחות אותך להפריש כסף כי הפנסיה מגיעה בגיל 65 או 67, והיום רוצים לדחות את זה, ואתה פורש בגיל 35, הרבה פעמים בלי מקצוע, הרבה פעמים גם ההכנסה שלך כילד, שנראית גבוהה מאוד, אתה פורש פתאום עם משפחה וההכנסה יורדת לאפס בבום.

אורי אוזן: אני מכיר הרבה מקרים עצובים מאוד.

סימון דוידסון: אני לא רוצה שנתפזר לכל הבעיות של הספורט הישראלי.

סימון דוידסון: אני רוצה שנצא מפה ב-14:30 עם הבנה שהתאחדות הכדורגל הולכת לכיוון נכון, שבאמת בעוד שמונה שנים אנחנו נשב שוב בוועדה כזאת ונגיד: וואו, נעשתה דרך והגענו למונדיאל, הגענו ליורו.

אריק בנאדו: אם רונן הרשקו נמצא בהתאחדות אז אני רגוע.

יבגני סובה: אני רוצה להודות לכל מי שמשתתף.

יבגני סובה: אני מציע שתהיו ממוקדים, תפנו אלינו עם הצעות קונקרטיות.

יבגני סובה: אנחנו בהחלט רוצים ללמוד ורוצים להתקדם אבל שבדיון הבא תגידו לנו, לחברי הכנסת, מה לדעתכם אפשר לשפר.

יבגני סובה: אנחנו מחוקקים, אנחנו יכולים להגיש הצעת חוק, להגיש שאילתה למשרד, לעשות דברים במסגרת הכלים הפרלמנטריים שלנו.

יבגני סובה: אנחנו לא מנהלים את ההתאחדות ולא מנהלים את ענף הכדורגל.

יבגני סובה: לכן תהיו ממוקדים, כשאתם מלינים על הבעיה תנסו למצוא דרך לפתרון עבורנו, שאנחנו נוכל לא רק לדבר ובסוף לשכוח מן הדיון אלא להמשיך את הטיפול.

יבגני סובה: כפי שאמרתי: הצעות חוק, שאילתות וגם הצעות לסדר, אלה שלושת הכלים העיקריים לחבר כנסת בכל תחום, לא משנה אם כדורגל או ביטחון תזונתי או מלחמה ביוקר המחיה.

יבגני סובה: בדיון הבא אני מציע שנרכז את הצעדים האופרטיביים הקונקרטיים בנושא החקיקה, שינוי חקיקה או פניות לשר הספורט.

יבגני סובה: בסדר?

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: אני מצטער שאני צריך לעזוב, אני הולך לישיבת סיעה.

קריאה: כאשר אתה הולך תגיד לבוס שלך שאתה בא מדיון על הכדורגל, הוא ישמח לבוא.

יבגני סובה: אגיד ואספר.

יבגני סובה: הוא אוהד של טוטנה

יבגני סובה: אם ושל ביתר ירושלים.

סימון דוידסון: אנחנו עוברים ל-ילה חוס, המנהל הטכני של התאחדות הכדורגל, בבקשה.

ילה חוס: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) תודה רבה.

ילה חוס: זו זכות עבורי ואני גאה שאני יכול לדבר בדיון הזה ביחד עם הצוות שלי, עם משה סיני ובוני גינזבורג.

ילה חוס: אני מכהן בתפקיד כבר יותר משישה חודשים בארצכם היפה.

ילה חוס: אחת המשימות של המחלקה הטכנית שלנו היא פיתוח עתידי של הכדורגל, לא רק של הכדורגלנים המצטיינים אלא מן הבסיס, מן הנוער ועד לאקדמיות, ולבסוף גם פיתוח של שחקנים לנבחרת הלאומית.

ילה חוס: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להתחבר עם כל הגורמים.

ילה חוס: אחד הדברים, אנחנו לא עושים העתק-הדבק מהניסיון שלי בעבודה בהולנד, באסטוניה, ברוסיה וכולי.

ילה חוס: אנחנו בונים את הדי-אן-אי שלנו.

ילה חוס: אני פועל במחלקה הטכנית ביחד עם משה ובוני, שהם אגדות בכדורגל הישראלי והם גם העתיד של הכדורגל הישראלי, אז כל מה שיצרנו מחובר לישראל, משהו שהוא בסיסי לעתיד.

ילה חוס: אחד הדברים שיצרנו וגורם לנו לגאווה, לעבוד ולשחק עבור הנבחרת הלאומית בכדורגל הישראלי.

ילה חוס: צריך לפתח את השחקנים, שיהיו גאים במדינתם, שיהיו גאים בעצמם, אבל אנחנו גם צריכים שחקנים אינטליגנטים ויצירתיים.

ילה חוס: ולבסוף יש לנו הרבה תשוקה והרבה רגש בישראל.

ילה חוס: אחד הדברים הוא שצריך גם לחנך את ההורים, בגלל שכדורגל הוא עבור השחקנים, עבור בנים ובנות, זכרים ונקבות, והוא לא עבור ההורים, הוא לא עבור המאמן.

ילה חוס: אנחנו מבינים שאנחנו מפתחים את הכדורגל בשביל השחקנים.

ילה חוס: אחד הדברים – אני רוצה שנעבור ישירות למשה סיני, שידבר על החשיבות של מה שהכדורגל נתן לו כשהוא גדל בישראל.

ילה חוס: משה סיני, בבקשה.

משה סיני: שלום לכולם.

משה סיני: אנחנו שומעים פה את הדיון על פיתוח הכדורגל ותמיכה בכדורגל, תמיכה בספורט.

משה סיני: אני רוצה לומר לכם כמה דברים קצרים וברורים, שתבינו איך הספורט, הכדורגל, עזר לי באופן אישי להתפתח ולהגיע אל מה שהגעתי היום.

משה סיני: אנחנו גדלנו שישה אחים עם שני הורים בבית של חדר אחד, בתנאים קשים מאוד מאוד.

משה סיני: לא אכנס עכשיו לכל הפרטים אבל כך היה בזמנו.

משה סיני: הכדורגל למעשה עזר לי להגיע לאן שהגעתי.

משה סיני: אציג לכם דוגמה אחת פשוטה: היו לי עשרה חברים בשכונה, מתוכם שמונה כל חייהם היו בבתי סוהר.

משה סיני: הסביבה שלנו הייתה של עבריינים, של חוסר תמיכה.

משה סיני: אם מדברים על פריפריה אז ביפו זה היה הפריפריה.

משה סיני: כשאני רואה ילדים שנמצאים בפריפריה ואין תמיכה ואין עזרה, אז שלא נתפלא שהם מגיעים לפשע.

משה סיני: הם מגיעים לפשע ואחר כך כולם סובלים.

משה סיני: התמיכה שלכם צריכה להיות בפיתוח ילדים, בעזרה, בתמיכה, בתקציבים, ולא להתקמצן בזה, הן במגזר הערבי והן במגזר היהודי, זה באמת לא משנה מי ומה.

משה סיני: זה איך אנחנו מפתחים ואיך אנחנו מחברים את הילדים ביחד.

משה סיני: היום כשאני מסתכל על העבר שלי, אם הייתי עושה טעות אחת או שתיים והולך לכיוון לא נכון אז לא הייתי יושב פה ומדבר והייתם אולי צריכים לבוא לבקר אותי בבתי סוהר.

משה סיני: לכן אני חושב שכל התמיכה וכל העזרה תלויה בכם.

משה סיני: אני מסכים בהחלט עם כך שצריך להכין תוכנית לעניין הזה, איך עושים, איך מפתחים.

משה סיני: בעניין הכדורגל יש לנו את ילה חוס, שהוא איש מקצוע מדהים, ובוני גינזבורג שיש לו גם ניסיון וגם יכול לעזור.

משה סיני: בהתאחדות הכדורגל אנחנו בעבודה יום-יומית, ואנחנו בפיגור של הרבה מאוד שנים לעומת הכדורגל האירופאי והספורט האירופאי.

משה סיני: הבקשה שלי אליכם, תראו אותי ותסתכלו על הילדים הקטנים האלה, איך אנחנו עוזרים להם.

משה סיני: תודה רבה לכם.

סימון דוידסון: תודה רבה משה.

סימון דוידסון: בוני נמצא שם?

סימון דוידסון: יש לנו פה עוד הרבה דוברים.

סימון דוידסון: חשוב לנו להבין את האסטרטגיה ושתציגו לנו את התוכנית כדי שאנשים פה ואנשים בבית, וצופים בנו הרבה אנשים, יידעו לאן הולכת התאחדות הכדורגל, מה הכיוון, מה האסטרטגיה.

סימון דוידסון: אני שמח מאוד שיש מאמן מקצועי זר שהגיע אלינו.

סימון דוידסון: אני מאמין בזה מאוד.

סימון דוידסון: אנחנו רוצים להבין מה קורה עם ילד בן עשר היום, איפה הוא יהיה בעוד שמונה שנים, איפה הוא יהיה בעוד ארבע שנים.

איתן גינזבורג: אם אנחנו לוקחים את האסטרטגיה, דבר ראשון כש-ילה הגיע, אנחנו קודם כול בונים את המחלקה הטכנית כדי לתת מענה לדברים שאתה מדבר עליהם.

איתן גינזבורג: אנחנו מדברים על כמה יסודות מרכזיים, שגם שמעתי בשיח שהיה אצלכם, חבר הכנסת דוידסון.

איתן גינזבורג: אנחנו מדברים על הכשרת מאמנים, שהוא תחום שאנחנו עובדים עליו אצלנו – ועבר חוק בעניין הזה שהכול יוצא דרך התאחדות הכדורגל – שלא יהיו מאמני כדורגל לא מספיק טובים.

איתן גינזבורג: אנחנו כמובן רוצים לפתח את תחום האימון ותחום ההכשרה ואנחנו עובדים על זה.

איתן גינזבורג: זה נושא גדול בפני עצמו, שאנחנו נרחיב אותו.

איתן גינזבורג: אין בעיה שנשב מולך כדי שתראה איך אנחנו מטפלים בדברים.

סימון דוידסון: אני העברתי את החוק הזה אז אני יודע מה זה.

איתן גינזבורג: נקודה נוספת, איך אנחנו מפתחים כדורגל: יש לנו מרכזי פיתוח.

איתן גינזבורג: נכון לרגע זה יש לנו שלושה מרכזי פיתוח: בצפון הארץ, בדרום הארץ ובמרכז הארץ.

איתן גינזבורג: אנחנו חושבים שבסופו של דבר נצטרך שיהיו לנו 10 או 12 כאלה.

איתן גינזבורג: בתוך מרכזי הפיתוח הללו, מי שמנהל אותם ועובד בהם זה מאמני הכדורגל.

איתן גינזבורג: מאמני הכדורגל שנמצאים אצלנו לא רק מאמנים את הקבוצות שלהם אלא גם עובדים במרכזי הפיתוח, כאשר אנחנו שולטים במחלקה הטכנית בתוכן האימון, ברמת האימון, כל דבר מתוכלל ומעוגן על ידינו.

איתן גינזבורג: רק בשביל לסבר את האוזן, ביום ראשון הייתה ישיבת מאמנים, שכוללת את כל המחלקה, כאשר כל אחד יודע בדיוק מה הוא עושה במהלך השבוע, כאשר התוכנית היא רב-שנתית ואנחנו יודעים לאן אנחנו מתקדמים.

איתן גינזבורג: ממרכזי הפיתוח אנחנו נעים ליסוד הבא, וזה האקדמיה.

איתן גינזבורג: נכון לעכשיו במבואות ים יש 67 חניכים בשלושה שנתונים, שמקבלים את כל מה ששחקני כדורגל בגיל הזה צריכים לקבל.

איתן גינזבורג: כעבור שנתיים הם ממשיכים הלאה.

איתן גינזבורג: כבר עכשיו משה סיני שמכין את הפרויקט עובד על שנתון 2009 ואנחנו מתכננים.

סימון דוידסון: יש לי שאלה בנושא מרכזי האימון, זה חשוב.

סימון דוידסון: אני ממש ממש מאמין במרכזי האימון, כפי שפתחו את הפנימייה בווינגייט, שזה שינוי גדול מאוד.

סימון דוידסון: השאלה שלי, שחקן שמשחק למשל בהפועל חדרה ונבחר להיות במרכז האימון הזה, האם הוא עוזב את האגודה שלו?

איתן גינזבורג: לא, ממש לא.

איתן גינזבורג: הם מתאמנים במשך שלושה ימים.

איתן גינזבורג: בואו נדבר לא על חדרה, בואו נדבר על הפריפריה, מבלי כמובן לזלזל בחדרה.

איתן גינזבורג: בואו ניקח נער שנמצא היום ביישוב בצפון הארץ והוא לא משחק במועדון גדול.

איתן גינזבורג: אגב זה לא אומר שמחלקת הנוער במקומות הקטנים לא מספיק טובה, אבל עדיין.

איתן גינזבורג: נניח שהוא משחק בקבוצה בישוב קטן ובמשך שלושה ימים בשבוע הוא מגיע לאימונים, כאשר מי שמאמן אותו זה מאמני נבחרת ישראל, וזו הדרך שבה הדבר הזה מתקיים, ואז הוא חוזר לקבוצה שלו.

איתן גינזבורג: יש להם ארבע או חמש יחידות אימון.

איתן גינזבורג: הם עושים שלוש יחידות אימון, לפעמים שתי יחידות אימון אצלנו במרכזי הפיתוח.

איתן גינזבורג: כך זה עובד.

סימון דוידסון: האם יש קשר בין מרכז האימון לאגודה?

סימון דוידסון: באגודה יודעים שאם היה אימון עצים יום לפני הוא לא יגיע למחרת ויעשה עוד פעם אימון עצים?

איתן גינזבורג: בוודאי.

איתן גינזבורג: קודם כול צריך להבין, הדבר הראשון ש-ילה ואני עשינו כשנכנסנו לתפקיד, עברנו בכל הארץ: בסכנין, בבאר שבע, בקריית שמונה, בכל מחלקות הנוער כי הבנו שפיתוח השחקנים צריך להישען קודם כול על המועדונים.

איתן גינזבורג: ברגע שיש לנו שיח פתוח איתם, כמו ממש עכשיו, שעה לפני שהתכנסנו כאן היינו בדיון לגבי מבנה הליגות.

איתן גינזבורג: הזמנו חלק מן המועדונים, ואנחנו עובדים 8, 8, 8, ועל ידי קונסיליום אנחנו מקבלים החלטות.

איתן גינזבורג: הדבר הכי חשוב זה הקשר עם המועדונים, ואנחנו בקשר יום-יומי רציף, לא רק לגבי הנבחרות אלא לגבי כל מה שאנחנו נגענו בו עכשיו בשיח.

רונן הרשקו: אם יורשה לי להשלים, כל מרכז כזה בסוף הוא גם מרכז תורתי.

רונן הרשקו: רואים את זה בשקף.

רונן הרשקו: זה הרעיון של העתיד.

רונן הרשקו: כל אותם מאמנים מוזמנים להיות חלק מתוך האימונים האלה.

רונן הרשקו: בוני הדגיש את זה – זה האינדיבידואל, זה לא נבחרות אזוריות, זה הפיתוח האישי של השחקן.

רונן הרשקו: לכן כל מאמן לאחר מכן מגיע, הם חלק מאתנו וביחד מעבירים את האימונים.

רונן הרשקו: הצוות המקצועי בהמשך השבוע נמצא בתוך אותם מועדונים ונותן להם כלים לפיתוח השחקן.

סימון דוידסון: מאיזה גיל הם מגיעים למרכזים האלו?

רונן הרשקו: בגילאי 10 עד 12–14.

סימון דוידסון: כמה אפשר להכניס בכל מרכז כזה?

רונן הרשקו: יש לנו קרוב ל-300 ילדים ברמה הארצית בכלל המרכזים, אחרי שעברו מיון.

רונן הרשקו: כפי שאמרנו, עשינו את זה בכל הארץ.

רונן הרשקו: בגלל שזה לא נבחרת כל הזמן יש תחלופה של ילדים.

רונן הרשקו: אותו מודל אנחנו הולכים ליישם, ביחד עם המנהלת הטכנית, גם בנושא נשים.

רונן הרשקו: כל מה שאתם שומעים פה היום, חשוב להדגיש שגם ברמת פיתוח הנשים, התוכנית שעושים עכשיו, היא תהיה זהה אחת לאחת.

רונן הרשקו: המנהלת הטכנית נמצאת בכל הישיבות שנמצא בהן הצוות הטכני.

רונן הרשקו: כלומר זה חלק בלתי נפרד.

סימון דוידסון: יהיה פרק לגבי כדורגל נשים.

סימון דוידסון: בוני, תמשיך בבקשה, סליחה.

איתן גינזבורג: חשוב ש-ילה יציג את החזון שלו ואת הראייה שלו כי זה חשוב מאוד, כי הוא מכוון אותנו איך אנחנו עושים את הדברים הללו.

ילה חוס: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) אחד הדברים מזווית טכנית לפיתוח עכשווי ועתידי הוא שיש לנו ארבעה עמודי יסוד.

ילה חוס: ראשית, אם רוצים לפתח את השחקנים שלנו, בנים ובנות, צריך מאמנים טובים ומוסמכים.

ילה חוס: סימון דוידסון, בעבר הייתי גם באיסלנד וכל המאמנים שעבדו שם כולם מאמנים מוסמכים שלמדו באוניברסיטאות וקיבלו רישיון אימון מאופ"א, כך שהיה לנו גם קשר לאופ"א.

ילה חוס: המטרה שלנו – ואנחנו צריכים מקורות ותמיכה תקציבית – להשקיע הרבה יותר מאמץ בהכשרת מאמנים והסמכתם.

ילה חוס: איסלנד היא דוגמה טובה בגלל שכל ילד שמשחק באיסלנד בגילאי 8–12 משקיע מאמצים מידי שבוע בשילוב של בית הספר ושל מועדון לכדורגל, כדורסל וכולי.

ילה חוס: הסמכת המאמנים היא חשובה מאוד.

ילה חוס: רק לפני שעה הייתה לנו פגישה גדולה עם המועדונים שלנו כדי לחשוב איך נוכל לשפר את מבנה התחרויות לבני הנוער שלנו, בגילאי שמונה עד 23, כי אנחנו מחנכים ומפתחים את השחקנים שלנו דרך ליגה מסודרת.

ילה חוס: כן, אנחנו צריכים בוודאי עוד מתקנים.

ילה חוס: בהשוואה להולנד, שם יש 17 מיליון תושבים, בישראל יש 9.3 מיליון תושבים.

ילה חוס: בהולנד יש 7,000 מגרשי כדורגל ובישראל יש 400 מגרשי כדורגל.

ילה חוס: צריך מתקנים כדי להתפתח כי אנחנו צריכים לתת להם אפשרויות להתאמן, להתפתח ולשחק במשחקים בסופי שבוע.

ילה חוס: אז עמוד יסוד אחד הוא פיתוח מועדונים ועמוד יסוד אחר הוא תחרויות.

ילה חוס: בנוסף אנחנו גם צריכים לפתח כל שחקן שילך בדרך הייחודית שלו.

סימון דוידסון: לכמה שנים יש ל-ילה חוזה?

רונן הרשקו: לשנתיים ועוד שנתיים.

ילה חוס: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) יש לי חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה רביעית וחמישית, וזה טוב כי, כפי שאמרתי כבר, אנחנו מאמנים בקבוצות, אנחנו צריכים קבוצות חזקות ואנחנו צריכים זמן כדי לפתח את הכדורגל.

איתן גינזבורג: בשביל להגיע למקסימום מאמנים ומקסימום ילדים, כדי שהם יוכלו לקבל את רמת האימון הטובה ביותר האופציונלית, אנחנו מפתחים עכשיו תוכנה שתאפשר לכל מאמן בכל נקודה בארץ, דרך התאחדות הכדורגל, לקבל כל אימון שניתן לעשות: הגנתי, התקפי, מעברים וכולי, תהיה לו אופציה ללחוץ על כפתור ולקבל את זה.

איתן גינזבורג: בדרך הזו הוא גם יוכל כמובן להעביר את המסרים.

איתן גינזבורג: הרעיון הוא: אנחנו לא הולכים ללמד את האנשים כדורגל.

איתן גינזבורג: אנחנו רוצים לתמוך באנשים, בקבוצות הכדורגל.

איתן גינזבורג: זה לא רק המועדונים הגדולים.

איתן גינזבורג: אנחנו חושבים שבפריפריה יש ים של פוטנציאל ואנחנו רוצים להיות שם, או פיזית או באפשרויות הדיגיטליות, ועל זה אנחנו עובדים.

איתן גינזבורג: זה לא רק בפיתוח, זה כבר או-טו-טו ביישום.

איתן גינזבורג: אנחנו מאמינים שכל ילד בארץ, ולא משנה איפה הוא גר, תהיה לו הזדמנות להיות שחקן כדורגל.

איתן גינזבורג: אנחנו לא רק מוכנים.

איתן גינזבורג: אנחנו שם.

איתן גינזבורג: שאלתם שאלות.

איתן גינזבורג: אני רוצה לתת דוגמה לפרויקט הסקאוטינג.

איתן גינזבורג: באקדמיה יש שלושה שנתונים.

איתן גינזבורג: השנתון הבא יהיה של ילידי 2009, זה יהיה בשנה הבאה.

סימון דוידסון: מי אחראי על הסקאוטינג?

איתן גינזבורג: מתוך 4,500 ילדים אנחנו מחלקים את הארץ לעשרה אזורים.

איתן גינזבורג: בעשרה האזורים הללו יש כ-20 מועדונים.

איתן גינזבורג: כל מועדון ישלח בין שלושה לחמישה שחקנים.

איתן גינזבורג: אנחנו נלך לראות את השחקנים ולאחר הסינונים והמיונים הם יגיעו לשפיים ובסופו של דבר נזקק את זה מ-4,500 ל-20–25 שחקנים.

איתן גינזבורג: זו הדרך שבה אנו עובדים.

איתן גינזבורג: אנחנו מאמינים שזה צריך להיות תהליך קבוע.

איתן גינזבורג: זאת דוגמה לנקודה אחת, חלק מן הדברים שאנחנו עושים.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים להתקדם.

סימון דוידסון: אני רוצה להודות לכם.

סימון דוידסון: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) ילה, יש לי חלום שבעוד שש או שמונה שנים יהיה לנו משחק מול הולנד ואנחנו ננצח את הולנד 1–0 או 2–1 או 3–2.

ילה חוס: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) החלום שלי, והוא לא רק החלום שלי, החלום שלנו הוא שישראל תעפיל ליורו ב-2028 ושננצח את הולנד.

ילה חוס: אם נוכל להשיג את זה ביחד, בגלל שאנחנו צריכים את המועדונים, אנחנו צריכים את תמיכת כולם.

ילה חוס: אנחנו מאמינים בחלום הזה.

איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שבישראל אוהבים מאוד כדורגל, ומצד שני יש גם אכזבה גדולה.

איתן גינזבורג: יש מילה אחת שלא אוהבים להשתמש בה, אבל זה מה שאנחנו עושים פה: אנחנו מדברים על תהליך.

איתן גינזבורג: ישבתי בכיסא נהדר בקריירה שלי, הייתי פשוט סמכות בלי אחריות.

איתן גינזבורג: ההוא היה צריך לעשות ככה, ההוא היה צריך לעשות ככה.

איתן גינזבורג: האתגר האמיתי הוא בדיוק להגשים את החלומות שלך ושל האזרחים בישראל, שבעוד עשור אנחנו נוכל להיות גאים, גם אם זה לא יהיה במשמרת שלנו, אבל בהמשכיות אנחנו נגיע למקומות שאנחנו צריכים להגיע אליהם, כי בלי לטפל מלמטה בבסיס לא נגיע בחיים לשום מקום.

איתן גינזבורג: זו הדרך שאנחנו עובדים בה.

איתן גינזבורג: יש לנו גם זכות גדולה ש-ילה פה אתנו, שהוא נותן לנו מהידע הרב שלו כדי שאנחנו נציף את הידע ובסופו של דבר נוכל להגיע ליעדים שקבענו לעצמנו במדינה.

סימון דוידסון: אני מצטרף לדברים שאמרת.

סימון דוידסון: אני מגיע מהספורט התחרותי.

סימון דוידסון: אחד הדברים שעשיתי כיושב-ראש איגוד השחייה ב-2016, הבאתי את המאמן של נבחרת ארצות הברית, דייב מארש וקבעתי שב-2024 תהיה מדליה לשחייה הישראלית בטוקיו.

סימון דוידסון: יושב פה בחור עם חולצה צהובה, דודו מלכא, שהסתכל עליי קצת כמו על משוגע, אבל הוא אמר לי: סימון, רוץ על זה, וגם עזר מבחינה כספית לאיגוד בנושא הזה.

סימון דוידסון: חבר'ה, אל תתביישו לחלום הכי גבוה שאפשר, תהיו משוגעים, כי בלי משוגעים אי אפשר להצליח.

סימון דוידסון: אני קורא לכולם, לבעלי האגודות, לבעלי המועדונים: תהיו סבלניים, תפסיקו לפטר מאמנים בכל יום שני וחמישי, תלכו על דרך.

סימון דוידסון: דרך צריכה להיות ארוכה.

סימון דוידסון: לא ייתכן שבמועדון במשך עונה אחת יהיו ארבעה מאמנים שונים.

סימון דוידסון: כל מאמן צריך להיות עם פילוסופיית עבודה ולטווח ארוך.

סימון דוידסון: אני שמח לשמוע מה אתם עושים.

סימון דוידסון: אני שמח ששאלתי את רונן לכמה שנים חתמו עם ילה, כי בסוף צריך לראות תהליך ארוך-טווח וכמובן לבדוק אותו, בכל שנה לבדוק איפה התקדמנו, איפה נכשלנו, איפה אפשר לשפר, איפה צריך יותר כסף, איפה אפשר להזיז כספים.

סימון דוידסון: כמובן זה תהליך ארוך.

סימון דוידסון: תודה רבה מאוד לשלישייה: משה סיני, בוני גינזבורג ו-ילה חוס.

סימון דוידסון: נעבור לנושא אחר.

סימון דוידסון: אני רוצה לדבר במשך כמה דקות על כדורגל נשים.

סימון דוידסון: הייתי אתמול במפגש בנתניה באיזה בית ספר על פרויקט שנקרא "בועטות".

סימון דוידסון: זה חלק מעמותה גדולה שפועלת בתחום הספורט מיד אחרי שעות בית הספר.

סימון דוידסון: כלומר יש צלצול לסיום הלימודים בבית הספר, הן מגיעות למגרש ועושות פעילות.

סימון דוידסון: היו שם קרוב ל-40 בנות, עם שתי שחקניות זרות מנתניה, שעשו איזה שיתוף פעולה איתן, וזה היה מקסים.

סימון דוידסון: יש 1,500 בנות בפרויקט "בועטות" בארץ.

סימון דוידסון: אני לא יודע אם יש בהתאחדות 1,500 בנות בכדורגל נשים, אבל זה פרויקט יפה מאוד.

סימון דוידסון: אני רוצה לשמוע מרונן הרשקו, ואחרי כן ידברו יעקב גלאם וסילבי ז'אן.

סימון דוידסון: לכל אחד תהיה דקה לדבר על כדורגל נשים.

סימון דוידסון: יעקב גלאם, אני רוצה להזהיר אותך כבר ולהגיד לך שבהשקפת העולם שלי, אותי לא מעניינות השחקניות הזרות, אותי לא מעניינת הצלחה של קבוצה בעונה אחת בליגת העל.

סימון דוידסון: אותי מעניינת הדרך, בדיוק מה שבוני אמר.

סימון דוידסון: תשתית, בנות צעירות, נערות.

יעקב גלאם: מעניין למה אמרת את זה לי.

סימון דוידסון: כי אתה מייצג פה את ליגת העל לנשים.

יעקב גלאם: למה אתה חושב שאני לא בדעה שלך?

סימון דוידסון: ארצה לשמוע.

סימון דוידסון: אתה מייצג את ליגת הנשים.

סימון דוידסון: אני שומע ורואה שמדברים כל הזמן על ליגת העל, ליגת העל.

סימון דוידסון: חבר'ה: תשתיות, דרך, כיוון, פילוסופיה.

סימון דוידסון: בואו נראה מה יקרה בעוד שנתיים, ארבע שנים ושמונה שנים אם לא תהיה דרך כזאת.

סימון דוידסון: אחרי שאתם תדברו, נורית שרביט, אחראית על ספורט נשים במינהל הספורט, תדבר.

סימון דוידסון: רונן, בבקשה.

רונן הרשקו: כפי ש-ילה אמר:

רונן הרשקו: אצלנו זה אנחנו, כלומר אין הפרדה, בטח בצד של התכנון הטכני, זה משפחה אחת.

רונן הרשקו: מהבעיה שיוסי דיבר עליה, וזאת אמירה, להביא לכאן מישהי שמובילה בתחום שלה באירופה, שעובדת בפיפ"א ובאופ"א בפיתוח, וזה לצורך פיתוח הענף.

רונן הרשקו: גם זה ייקח זמן אבל הרעיון הוא שילוב של כל הידע הזה לפיתוח ענף הנשים.

רונן הרשקו: עיקר העבודה הוא בנושא תשתיות.

רונן הרשקו: אחד הדברים שאנחנו כבר פועלים – נורית יכולה להעיד – כל דבר כזה בלי מאמנים, בלי תשתית, בלי לפתוח בית ספר, כשאין לך את המורים הטובים ביותר יהיה קשה מאוד.

רונן הרשקו: אנחנו בשלב איתור של בנות, נערות צעירות, עד שחקניות פעילות ושחקניות עבר.

סימון דוידסון: כמה אגודות יש לנשים בארץ?

יעקב גלאם: יש כאלה רק עם מחלקת נוער ויש כאלה עם בוגרות.

יעקב גלאם: להערכתי בסביבות 40–50.

יעקב גלאם: אין לי מספר מדויק.

סימון דוידסון: יכולה להיות אגודה שיש לה קבוצה רק בליגת העל?

יעקב גלאם: לא, חייבת להיות לה גם מחלקת נוער.

סימון דוידסון: כלומר יכולות להיות אגודות עם קבוצות לילדים ונוער בלי ליגת העל.

סימון דוידסון: יעקב, תספר לנו על חדרה.

יעקב גלאם: אולי אני קצת מדמיין אבל ברוב הישיבות שבהן אני נוכח הדיון על נשים הוא בסוף ואין לו זמן, כך קורה.

יעקב גלאם: אולי זה מקרי.

יעקב גלאם: אני חייב שתי דקות.

יעקב גלאם: אני חייב גם לענות כאן לשתי טענות שעלו.

יעקב גלאם: מספרים על איש עני שרצה להתאבד והיה לו לאכול רק תפוח אדמה.

יעקב גלאם: אקצר את הסיפור: מתי הוא התעודד?

יעקב גלאם: כשהוא ראה שמישהו בא ולוקח ממנו את הקליפות כדי לחיות, כדי לאכול.

יעקב גלאם: אותו דבר, אני מסתכל פה ואני אומר:

יעקב גלאם: אני מבין את הבעיה של מגרש מלוכלך.

יעקב גלאם: אני רוצה להגיע למצב שיש לי מגרש מלוכלך כדי להשתמש בו.

יעקב גלאם: יש לי קבוצה שזכתה בשנה שעברה בגביע המדינה בנערות.

יעקב גלאם: מגיעות אלינו לחדרה בנות מקריית שמונה ועד המרכז, אבל הן באות למגרש, במקרה הטוב מתאמנות על בוץ, כי זה מה שנותנים להן.

יעקב גלאם: השליטה היא גברית לחלוטין, גם במגרשים.

יעקב גלאם: אין שעות לאימונים ולמשחקים.

יעקב גלאם: ילדות משחקות משחקי ילדות, במקרה הטוב בשעה 8 בערב מתחיל המשחק.

יעקב גלאם: כל התנאים, כל הדברים מדיחים אותן לצדדים.

יעקב גלאם: יש איזה הסכם עם משרד הספורט כשבונים מגרשים, שבאחוז מסוים מן הזמן נשים צריכות להשתמש בו.

יעקב גלאם: לפי דעתי זה מעולם לא נאכף וזו אולי הבעיה הכי קשה שיש לספורטאים.

סימון דוידסון: באיזה מגרש אתם מתאמנים בחדרה?

יעקב גלאם: אנחנו מתאמנים בכמה מגרשים, מפזרים אותנו בכמה מגרשים.

יעקב גלאם: גם השחקניות הבוגרות במשך כמה חודשים עשו מחאה והראו את זה בטלוויזיה, אין להן מקום להתאמן, אין להן מקום לשים את הציוד.

יעקב גלאם: שחקניות בוגרות בליגת העל לנשים לוקחות איתן ציוד הביתה.

יעקב גלאם: ואם אחת לא באה או קרה משהו אז יש בעיה באימון.

יעקב גלאם: תבינו איפה אנחנו נמצאים.

יעקב גלאם: אני לא מאשים גוף מסוים, זה דבר כללי, זה עיריות, זה גופי ספורט.

יעקב גלאם: אני פונה פה לכולם, אני חושב שזו בעיה כללית.

סימון דוידסון: אתה אומר, ונורא לשמוע את זה, שבעצם הנשים הן הילד החורג.

סימון דוידסון: יש קודם כול את הבוגרים, את הנוער, את הנערים, את כל הקבוצות של הבנים, ומה שנשאר נותנים לנשים.

יעקב גלאם: כן, ללא ספק, במקרה הטוב.

סימון דוידסון: אתה אומר שזה כך לא רק בחדרה, זה כך בכל הארץ.

יעקב גלאם: זה דבר בלתי נסבל.

יעקב גלאם: איך אני יכול לפתח עוד קבוצות?

יעקב גלאם: אנחנו מפתחים עוד קבוצות באוויר, מה שנקרא, כי אין לי מגרשים לשים אותן, אין לי שעות, אין לי איפה לשים את הציוד, אין לי שום דבר כדי לעשות את זה.

יעקב גלאם: איך רוצים שאני אפתח?

יעקב גלאם: קבעו עכשיו קריטריונים לחלוקת תקציבים לפי הישגים.

יעקב גלאם: איך אני יכול להגיע להישגים בתנאים האלה?

יעקב גלאם: איך אפשר לשפוט אותי לפי הישגים?

יעקב גלאם: אני מדבר על כדורגל נשים, לא על חדרה.

סימון דוידסון: עוד מעט נורית שרביט תדבר על נושא התקציבים.

סימון דוידסון: אני אבא לשלוש בנות וכאשר הייתי מאמן שחייה, בגלגול הקודם הייתי מאמן של נשים.

סימון דוידסון: הבנתי מהר מאוד דבר אחד: כשיש לך נשים חזקות בקבוצה זה קטר שמוביל את כל הקבוצה.

סימון דוידסון: בקבוצות מעורבות הנשים הרבה יותר חשובות מן הגברים כדי למשוך את הקבוצה קדימה, מן הבחינה של המסירות שלהן והעבודה הקשה וכולי וכולי.

סימון דוידסון: אם אנחנו מדברים על העצמה נשית, נורית, הספורט צריך להיות הדגל הכי גדול של מדינת ישראל, להעצים נשים דרך הספורט.

סימון דוידסון: אם מדובר על שוויון – זה הדבר הכי חשוב מבחינת שוויון.

סימון דוידסון: נמצאת פה הכדורגלנית הכי גדולה בכל הזמנים, באמת אני נרגש שאני רואה אותה, שעשתה והיא מדברת וחשוב לה כל כך נושא כדורגל הנשים.

סימון דוידסון: קודם כשדיברתי איתה כמעט זלגו לה דמעות מן העיניים כי המצב הזה כואב לה.

סימון דוידסון: סילבי ז'אן, בבקשה.

סילבי ז'אן: שלום לכולם.

סילבי ז'אן: שמעתי את הכול.

סילבי ז'אן: קודם כול, אני מקנאה במה שקורה בכדורגל הגברי.

סילבי ז'אן: זה שהם בוכים – כפי שאתה אמרת, אנחנו רוצים להגיע למצב הזה, אל מה שיש אצל הגברים, כי אין לנו כלום ושום דבר, פשוט כך.

סילבי ז'אן: כדורגל נשים במדינת ישראל הוא חולה.

סילבי ז'אן: מדובר כבר על 24 שנים מאז קום כדורגל נשים במדינת ישראל ושום דבר לא זז.

סילבי ז'אן: אני שמחה שעכשיו הגיעה מנהלת טכנית.

סילבי ז'אן: הכול טוב ויפה.

סילבי ז'אן: מה היא תעשה?

סילבי ז'אן: זה סוג של תהליך.

סילבי ז'אן: יפה.

סילבי ז'אן: השאלה כמה זמן יימשך התהליך הזה.

סילבי ז'אן: כשאני מסתכלת על האקדמיות שיש לבנים – אין בכלל אקדמיה לנשים, יש רק אקדמיה אחת לבנות.

סילבי ז'אן: אני רוצה שיהיו כמה שנתונים של אקדמיות אצל הנשים, אצל הילדות.

סילבי ז'אן: אני רוצה לפתח את הדור הצעיר.

סילבי ז'אן: אני מסתכלת גם על הדור הנוכחי, וכפי שאמרת: כמה שפחות זרות.

סילבי ז'אן: אני רוצה שהישראליות שלנו יתקדמו, לפתח את הישראליות, את מה שיש לנו במדינת ישראל ולא להביא זרות, שתוך שנה–שנתיים הולכות לשחק במדינה אחרת ואז נעלמות.

סילבי ז'אן: מה יוצא לנו מזה?

סילבי ז'אן: אני חושבת שההתאחדות עובדת נכון אבל כל הזמן אנחנו נמצאים רק בירידה.

סילבי ז'אן: אני שואלת: לעזאזל, מה קורה פה?

סילבי ז'אן: איך ייתכן שמשנה לשנה אנחנו הולכים אחורה?

סילבי ז'אן: אנחנו לא הולכים לעולם קדימה.

סילבי ז'אן: לא ראיתי אף פעם, גם בתקופה שלי וגם מאז שפרשתי, שכדורגל נשים מתפתח פה והולך לכיוון שהוא קמצוץ ממה שקורה באיסלנד.

סילבי ז'אן: באיסלנד כדורגל נשים הוא בין הטובים בסקנדינביה והוא הכי מפותח.

סילבי ז'אן: במדינת ישראל אין זה כך.

סילבי ז'אן: אז מה קורה שם שאין פה?

סילבי ז'אן: זה לא נראה לי הגיוני.

סילבי ז'אן: חסר הכול.

סילבי ז'אן: אנחנו חולים.

סילבי ז'אן: כדורגל הנשים במדינת ישראל הוא כדורגל חולה.

סילבי ז'אן: צריך לבנות הכול מהתחלה ועד הסוף, מן הבסיס, אם זה בבתי ספר, משרד החינוך צריך לעשות שיתוף פעולה עם התאחדות הכדורגל, פשוט לנקות הכול ולגדל דור צעיר.

סילבי ז'אן: אני מסתכלת כבר על הדור הצעיר, אני לא מסתכלת על הדור שיש פה עכשיו.

סילבי ז'אן: צריך כמובן לעזור גם לדור שפעיל עכשיו אבל אם אנחנו רוצים כדורגל נשים בישראל צריך לדבר על ילדות צעירות.

סילבי ז'אן: מה שקורה במודל בגרמניה, בארצות הברית, בסקנדינביה – אני רוצה את המודל הזה במדינת ישראל.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: נורית שרביט, בבקשה.

נורית שרביט: אני מנהלת היחידה לקידום ספורט נשים וספורט עממי.

נורית שרביט: קודם כול, אני מברכת גם על היוזמה שלך לקיים את הדיון ועל ההצגה היפה מאוד של התאחדות הכדורגל בתוכנית האסטרטגית וראייה עתידית לכל מה שהם רוצים לקדם ולפתח.

נורית שרביט: כמובן שגם אנחנו רוצים אותם דברים.

נורית שרביט: בראשית דבריי אני רוצה לומר שמדיניות המשרד, בהובלת השר חילי טרופר והמנכ"ל, הינה קידום ספורט נשים.

נורית שרביט: הנושא הזה נמצא בליבה של כל התוכניות האסטרטגיות של המשרד וכחלק מן המדיניות של השר.

נורית שרביט: אציג מספר דוגמאות, אם זה בנושא של תקציב, אם זה בנושא של תשתיות ואם זה בנושא של תמיכות וכדומה.

נורית שרביט: קודם כול, באשר לתקציב, ובדגש על מה שנעשה בתקציב של ליגות העל, כי גם אם אנחנו רוצים לפתח תשתיות אנחנו בסופו של דבר רוצים שהילדות האלה יראו למעלה שיש למה לשאוף ויש לאן לצמוח ולהגיע והן חייבות לראות את ה-role model גם בקצה.

נורית שרביט: הכסף שהמשרד נותן בשנים האחרונות גדל בצורה משמעותית מאוד, מ-4.3 מיליון שקל בשנת 2019 ל-6.6 מיליון שקל בשנת 2020, ובשנת 2021 זה 7.4 מיליון שקל.

נורית שרביט: מעולם לא היה כל כך הרבה כסף בכדורגל נשים בליגת העל.

סילבי ז'אן: אז לאן הולך הכסף?

נורית שרביט: שאלה מצוינת.

נורית שרביט: זה אחד הדברים שבשנה הבאה, 6 מיליון שקל מתוך התמיכה הזאת לליגות העל נעביר ליחידה המקצועית, למרכז לקידום ספורט נשים ב"אתנה" ואנחנו נקבע אמות מידה, בסוג של לא תמיכה אלא רכש, שבאותן קבוצות בליגות העל שיקבלו את הכספים הללו ידאגו לא כרגע לשלם לשחקניות זרות אלא לפתח את כל התשתית מלמטה ועד למעלה.

יעקב גלאם: בודקים את זה גם אצל הגברים או רק אצל הנשים?

נורית שרביט: רק בנשים.

נורית שרביט: זה תקציב ייעודי לטובת קידום ספורט נשים.

יעקב גלאם: אני שואל אם בודקים את הדברים האלה גם אצל גברים, כי זה נשמע לי סוג של האשמה.

נורית שרביט: חס וחלילה.

נורית שרביט: אנחנו לא מדברים על האשמה.

נורית שרביט: להיפך, אנחנו רק רוצים לראות לאן מגיע הכסף.

נורית שרביט: אנחנו רוצים שהכסף שמיועד לטובת קידום ספורט נשים ילך לקידום ספורט נשים.

נורית שרביט: זה מעבר לתקציבים האחרים, זה רק נקודה אחת, יש עוד הרבה מאוד תקציבים.

נורית שרביט: גם בכספי התמיכה של המשרד הגדלנו פי שניים את הכספים שמיועדים לליגות העל בקידום ספורט נשים, מתוך הבנה שאנחנו רוצים לשים שם דגש על קידום של מאמנות, קידום של מנהלות, קידום של מעטפת מקצועית, של מרכזי מצוינות.

נורית שרביט: כל הדברים שסילבי דיברה עליהם, זה מופיע.

נורית שרביט: זה מבחן חדש שפורסם רק לפני חודש.

נורית שרביט: אותו דבר, אנחנו גם ניתן תמיכה משמעותית רק לנשים בייצוג קבוצות של ליגות העל במפעלים בין-לאומיים.

נורית שרביט: אנחנו רוצים שהן יתפתחו ויתחרו גם בחו"ל.

נורית שרביט: נושא חשוב מאוד שהכנסנו במבחני התמיכה החדשים הוא קידום מוגנות בספורט.

נורית שרביט: זה תחום שאריק דיבר עליו, גם קידום מוגנות בספורט, גם מניעת הטרדות מיניות.

נורית שרביט: זה יהיה חלק מן ההדרכה שתתבצע בתוך ההתאחדות וגם בתוך האגודות.

נורית שרביט: דברים נוספים שהמשרד מקדם: השר רק לפני כחודש העביר החלטת ממשלה על הקמת ועדה ציבורית שתבחן את ספורט הנשים בישראל, בדגש על עולם הכדורגל והכדורסל.

נורית שרביט: תת-ועדה אחת תעסוק רק בנושא הזה.

נורית שרביט: המטרה כאן ללמוד, לשפר ולקדם את התשתיות.

נורית שרביט: דיברתם על מספר הקבוצות, מספר האגודות, בסך הכול 45 קבוצות – זה כלום.

נורית שרביט: ללא ליגת העל.

נורית שרביט: אם דיברת על "בועטות", יש לנו עוד תוכניות לשיפור התשתיות, שהתחלנו, אמנם בקטן, ביחד עם משרד החינוך, ביחד עם התאחדות הספורט לבתי הספר ו"אתנה" בתוכנית "שווה בספורט" בתוך בתי הספר.

נורית שרביט: אין ספק שזו התשתית לגידול ולהביא את הילדות לעסוק בספורט ולשנות פה את תרבות הספורט, שגם ילדות יכולות לשחק כדורגל.

סימון דוידסון: אני מבקש לעצור.

סימון דוידסון: אתן דקה לאחסאן חלאילה שידבר על אצטדיון דוחה ואחרי כן דקה לאורי אוזן ואני חייב לסיים.

אמיר כהן: רק בקשה קטנה.

אמיר כהן: אני רוצה שייכנס לפרוטוקול: אני מבקש שיהיה דיון על מעמד המאמן.

סימון דוידסון: יהיה דיון נפרד רק על זה.

אמיר כהן: לא שמעתי פה אף אחד מדבר על תקצוב איגוד המאמנים ותקצוב המאמנים.

נורית שרביט: אני רוצה להגיד רק עוד משפט אחד לגבי המאמנת.

נורית שרביט: גם בנושא של מאמנות ומדריכות זה הרי מתחיל מן הבסיס: כדי לעשות קורס מדריכים צריך רקע בספורט ואם אין כמעט ילדות ונשים שעוסקות בכדורגל אז גם אין לנו מדריכות ומאמנות.

נורית שרביט: מול התאחדות הכדורגל אנחנו בונים איזו הכשרה שאולי תעשה אפילו איזו מכינה, כדי להכשיר, כדי שיהיו לנו בעתיד מאמנות.

נורית שרביט: יש עוד הרבה מאוד דברים לעשות ואני אשמח שבדיונים הבאים נפרט ונפתח.

סימון דוידסון: יהיו פה עוד הרבה מאוד דיונים.

סימון דוידסון: תודה רבה, נורית.

סימון דוידסון: אחסאן חלאילה, בבקשה, ממש בקצרה כי אני חייב לסיים.

אחסאן חלאילה: שלום לכולם.

אחסאן חלאילה: אני מנהל מכללת משגב להכשרת מאמנים.

אחסאן חלאילה: גם התאחדות הכדורגל וחברי מאיגוד המאמנים אמיר כהן יודעים שאנחנו היום הגוף הכי גדול בארץ שמכשיר מאמני כדורגל וזה תעודת כבוד.

אחסאן חלאילה: הזניחו פה את הצפון.

אחסאן חלאילה: כל הצפון ביחד מפעיל היום הרבה פרויקטים של ספורט.

אחסאן חלאילה: אני בא אליכם מחברה קרועה, מדממת, בוכה.

אחסאן חלאילה: אני בא אליכם מחברה שאף אחד לא מדבר עליה למעלה.

אחסאן חלאילה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי דיבר למען אצטדיון דוחה, למה לא עושים, למה לא בודקים.

אחסאן חלאילה: חבר'ה, אם אנחנו רוצים לקדם את הספורט ורוצים להעצים אותו ואת המאמן אנחנו צריכים להשקיע הרבה משאבים.

אחסאן חלאילה: לא צריך לאפשר שקבוצה אנונימית מן הצפון תחפש מגרשים חלופיים למען קידום הספורט.

אחסאן חלאילה: אם אנחנו לא מחזקים את מעמד המאמן דרך איגוד המאמנים ודרך התאחדות הכדורגל לעולם לא יהיה לנו ספורט.

אחסאן חלאילה: הייתה לי קבוצת כדורגל נשים במשגב-סכנין.

אחסאן חלאילה: נשבע לכם, מה שאמרתם זה בדיוק מה שקרה אצלנו.

אחסאן חלאילה: היו נותנים לנו רק בשעה 8 בלילה להתאמן או לשחק ולכן הפסקתי את הפעילות של הקבוצה הזאת כי מבחינה מנטלית וגם מהרבה בחינות הבנות לא יכולות לחזור ב-10 הלילה לביתן.

אחסאן חלאילה: אני מבקש שאתה תתערב, שכל הגורמים בכנסת יתערבו למען פתיחת אצטדיון דוחה, למען החזרת החיוך והדו-קיום בקבוצת איחוד בני סכנין.

אחסאן חלאילה: אם לא תתמכו בספורט זה יחזור אלינו באלימות.

אחסאן חלאילה: אנחנו חייבים לתת יד להרבה גורמים ומשאבים לחיזוק ספורט הנשים וגם לחיזוק הכדורגל, כי אבדה תקוותנו בהרבה דברים.

אחסאן חלאילה: האלימות נוגסת בתוכנו ולכן צריך את הספורט שיירפא את כל הפצעים.

סימון דוידסון: אני מסכים אתך במאה אחוז.

סימון דוידסון: אני מתחבר לכל מה שאתה אומר.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: אני מצטער, אני חייב לסכם.

סימון דוידסון: אורי, אני ממש מתנצל.

סימון דוידסון: אתן לך חצי דקה.

אורי אוזן: דיברו פה על הסיבות.

אורי אוזן: על הסיבות כולם מסכימים.

אורי אוזן: ביקשתם פתרונות אופרטיביים.

אורי אוזן: קודם כול, איתור מוקדם של ספורטאים לפי ענפים.

אורי אוזן: חייבים להכניס את האגודות לבתי ספר.

אורי אוזן: אין מספיק מגרשים.

אורי אוזן: יש מגרש קט-רגל בכל בית ספר, צריך להתאמן שם.

אורי אוזן: צריך להעלות את שכר מאמני הנוער – דיברו פה על המאמנים.

אורי אוזן: כמות שיעורי הספורט – לא יכולים להיות שניים, חייבים להיות ארבעה ואפילו יותר, אפשר אחרי ולפני הלימודים.

אורי אוזן: לשפר את החוויה של הקהל – זה דבר שלא דיברנו עליו, גם שעות, גם מה שמסביב, גם ההגעה, גם להביא יותר ילדים.

אורי אוזן: על הצבא דיברו פה.

אורי אוזן: ובעיקר להבין שספורט עושה חברה טובה יותר.

אורי אוזן: אם נבין את זה אז גם התוכניות האלה יבואו לידי ביטוי.

סימון דוידסון: כל מה שאמרת זה מה שכולם מסכימים.

סימון דוידסון: אני מבטיח לכל מי שנמצא פה מסביב לשולחן הזה, לא הגענו לנושא של האלימות במגרשים, זה משהו שאני עליו בכל הכוח ויהיו בשורות בחודש הבא בנושא הזה.

סימון דוידסון: גם יש שולחן עגול של משרד הספורט עם המשרד לביטחון פנים ועם משרד המשפטים.

סימון דוידסון: אנחנו מתכנסים בסוף לדבר שיעשה טוב למניעת האלימות.

סימון דוידסון: אני רוצה לברך את התאחדות הכדורגל על שינוי כיוון, על אסטרטגיה, על רצון והבנה שחייבים לעשות שינוי.

סימון דוידסון: אי אפשר להמשיך כפי שהיה.

סימון דוידסון: אני רואה פה גם מנהל מקצועי זר בעל שם ואני רואה פה אנשים מקדמת הכדורגל.

סימון דוידסון: אני רוצה לתת לכם טיפ קטן מן העולם שלי: תמיד תזכרו את הכוכבים שגדלו במדינת ישראל, תכבדו אותם, תנו להם להיות חלק מן המערכת.

סימון דוידסון: הם רוצים.

סימון דוידסון: פיני בלילי יושב פה לא כי אין לו מה לעשות.

סימון דוידסון: הוא בוער.

סימון דוידסון: אורי אוזן בוער ברצון לעזור ולטפח שחקנים צעירים.

סימון דוידסון: הם לא עושים את זה בשביל כסף.

סימון דוידסון: ויש עוד רבים אחרים שפונים אליי.

סימון דוידסון: תחשבו על איזו ועדה עם חבר'ה ותיקים.

סימון דוידסון: תכניסו אותם אל תוך העולם הזה בצורה כלשהי.

סימון דוידסון: זה רעיון שאני זורק.

סימון דוידסון: אני מברך את ההתאחדות.

סימון דוידסון: אני מברך את מינהל הספורט.

סימון דוידסון: זו פעם ראשונה שדודו מלכא לא היה צריך לדבר בוועדה.

סימון דוידסון: אני מברך את מינהל הספורט על הקשבה, על רצון להיות חלק מוועדה שקצת מטרללת את המשרד אבל בסוף תעשה טוב כי אנחנו מעלים פה דברים שהם חשובים לספורט הישראלי.

סימון דוידסון: תודה לכל מי שהגיע לדיון הזה.

סימון דוידסון: אנחנו נמשיך ונעשה דיון משלים בהמשך.

סימון דוידסון: לא נוותר על עולם ספורט הנשים.

סימון דוידסון: נילחם למען ספורט הנשים בכל מקום ובכל נקודה כי זה חשוב.

סימון דוידסון: כפי שאמרתי קודם, העצמה של הנשים דרך הספורט – זה אחד הכלים הכי חשובים.

סימון דוידסון: סילבי, תמשיכי להיאבק עם אש בעיניים כי בסוף אנחנו ננצח את כל המערכת.

סימון דוידסון: מצטער, אני מבקש סליחה מכל מי שלא הצליח לדבר.

סימון דוידסון: יהיה דיון נוסף בהמשך.

סימון דוידסון: אני נועל את הישיבה ומאחל לכולם בהצלחה.