ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 206, 2022-03-07 09:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב, אנחנו מתחילים את ישיבת ועדת הכלכלה, היום ובימים הקרובים, בקצב מואץ, רגע לפני סיום המושב.

מיכאל ביטון: אנחנו פה בדיון שנתבקש ע"י חברת הכנסת אמילי מואטי, והנושא שהיא הציגה, הנגשת מוצרי מזון לתינוקות לכל משפחה בישראל.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת הודיעה שהיא מתעכבת והיא תגיע, יחס איתה הגיש את הבקשה חבר הכנסת אריאל בוסו, וגם הוא יגיע בהמשך לוועדה.

מיכאל ביטון: אנחנו ננצל את הזמן לקבל נתונים וללמוד את הנושא באופן ציבורי.

מיכאל ביטון: האירוע הזה שבו משפחה נאבקת על הקיום וצריכה לדאוג שיהיה מזון לילדיה, הוא אירוע מתמשך בחברה הישראלית, אני כן רוצה לשבח את הממשלה, שבשנים האחרונות, מעבר לעשייה האדירה והטובה של העמותות בסוגיות של ביטחון תזונתי, כל אחת לפי היכולות שלה, חלקם לאורך שנים גם בשותפות עם הממשלה, וכל אחת מהעמותות הללו תבורכנה, אבל הממשלה עצמה החלה במיזם לביטחון תזונתי.

מיכאל ביטון: שם הדבר הטוב הוא, שהנושא הפך להיות נושא ממשלתי, בטיפול כוללני ארצי, ובביצוע של עיריות ובמעורבות פרטנית, ואחריות של מחלקות הרווחה והשירותים החברתיים בערים, ושם אנחנו חושבים שהגענו למצב יותר טוב, שבו ראש העיר בדרך כלל צריך להיות מעורב בשולחן עגול, עם אנשים הרווחה, עם העמותות המקומיות, עם המפעיל של הפרויקט, הזכיין ברמה הארצית, וכולם ביחד מסתכלים על המפה העירונית, מחפשים את המשפחות שבהם הם מזהים קושי של מזון, זה יכול להיות משפחה שמוכרת ברווחה, וזה גם יכול להיות משפחה שבדרכה נאבקת על הקיום, ולא פתחה תיק ברווחה, אבל עדיין סוגיית המזון והקשיים להאכיל את הילדים, קיימים באותם בתים.

מיכאל ביטון: במובן הזה הממשלה עשתה דרך טובה, שר הרווחה תקצב את זה השנה בתקצוב מוגבר, יש מקום להגדיל שם את התקציב אבל המהלך הזה נכון.

מיכאל ביטון: אנחנו עוסקים כרגע בנושא משנה של הדבר הזה והוא, היכולת שלנו לוודא שכל תינוק בישראל מקבל את המזון שלו, הכי טוב, בזמן, בכמויות הנאותות, וככה הגדילה וההתפתחות שלו נעשית בצורה הכי טובה.

מיכאל ביטון: ידוע לכולם, גם במחקרים, גם בעולם הפסיכולוגיה והביולוגיה, שהתזונה בגיל הינקות, משפיעה על ההתפתחות, גם הקוגניטיבית, גם הפיזית, התפקודית, האישיותית, ובעצם הזנחה בינקות, היא כמעט פגיעה לכל החיים.

מיכאל ביטון: אני רק חייב להיזכר ברגע מאוד מיוחד, של נשיא המדינה שמעון פרס בביקור, הוא הגיע בגיל 89 לחגוג יום שלם בירוחם, אצלי, את יום ההולדת שלו, ולאחר שנה חזר לא כנשיא אלא כאדם פרטי, וביקש לעשות חופשה בירוחם, והקדיש לצוות שלי שיחה על שפת האגם, של שעה-שעתיים, ובעצם אמרנו לו, תדבר על מה שאתה רוצה, הדבר הראשון שהוא פתח בו את השיחה היה, שימו לב שאנחנו מטפלים בתינוקות כראוי, שימו לב שאנחנו מסוגלים לדאוג שאין תינוקות בסיכון בישראל.

מיכאל ביטון: ומי אומר את זה?

מיכאל ביטון: אומר את זה אדם שתרם לביטחון ישראל, שהיה ראש ממשלה, שהיה נשיא, שהיה שר ביטחון, שהיה שר בהרבה משרדים, אבל הנושא שהוא בוחר בסוף ימיו לצוות אותנו, זה על הגיל הרך והתינוקות.

מיכאל ביטון: באמת לקחנו את הקריאה הזאת, והקמנו מרכזי גיל הרך ומעונות, ותוכניות לליווי ואיתור אימהות ותינוקות בסיכון.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לדון בנושא הזה ולשמוע עמדות מקצועיות, אנחנו נתחיל בסקירה של הנושא הזה מצד משרד הבריאות, ד"ר דינה צימרמן בבקשה.

דינה רחל צימרמן: הנושא של תזונת תינוקות בחיים הראשונים היא אכן נקודה מאוד חשובה, יש מושג של אלף ימים הראשונים, שמדבר גם על תזונת האם בתוך ההיריון, וגם על התזונה של התינוק בשנתיים הראשונות.

דינה רחל צימרמן: מבחינה מקצועית, מה שבאמת תורם קוגניטיבית, התפתחותית וכו' לתינוקות, זה שיקבלו חלב אם.

דינה רחל צימרמן: נכון שיש נשים שלא יכולות מבחינה רפואית להניק והכמות של הנשים הללו היא מאוד, מאוד קטנה, הכמות של הנשים בישראל שרוצות להניק היא מאוד גדולה, מעל 90% בסקרים, והצורך בתמ"ל מבחינת תזונה, אם לא המניקות, זה רק עד גיל שנה.

דינה רחל צימרמן: יש גם עניין הבחירה של האם, אבל בקשר לבחירה של האם, אני רוצה להביא לתשומת לב של הוועדה, וובינר שהיה של ארגון הבריאות העולמית, לפני בערך שבוע, שהם דיברו על מה שקורה בקשר לפרסום תמ"ל, מה שדרך אגב, התקציב של זה גם מייקר את המותג, אבל הפרסום הזה מיועד לגרום לנשים לפקפק ביכולתן להניק, ועל ידי כך להשתמש בתמ"ל.

דינה רחל צימרמן: לכן זה חשוב למשרד הבריאות, שבנוסף לתהליך שאנשים שחסר להם כסף לא יקבלו תמ"ל ויעשו כל מיני דברים לא נכונים להכין אוכל אחר לתינוקות, שהמהלך הזה יהיה רק עד גיל שנה, שזה יהיה בליווי של תזונאית שיכולה לעבוד עם המשפחה, לראות אם הם צריכים את התמ"ל המסובסד, או עדיף לשים את הכסף לכלכלה של המשפחה לאוכל בריא אחר, במיוחד אחרי גיל חצי שנה.

דינה רחל צימרמן: גם כן בתור מסר, על החשיבות של ההנקה, שיהיה בזה גם כן סבסוד לנשים שמניקות, או של המשאבות בזמן שהן חוזרות לעבודה, של ייעוץ הנקה בהתחלת התהליך, והעמדה הזאת הועברה בתור נייר עמדה אחרי הפגישה האחרונה של הוועדה הזאת, וזו העמדה, תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה דינה, אנחנו רוצים את ד"ר דורית אדלר, נשיאת הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, בבקשה

דורית אדלר: תודה רבה כבוד היו"ר, אני מוכרחה לומר שהפתיחה שלך מרגשת בצורה בלתי רגילה, אתה נתת את עיקרי הדברים ואתה תמיד מסתכל בצורה רחבה על הדברים.

דורית אדלר: אני רוצה להזכיר לנו, אנחנו נמצאים בעיצומו של משבר עולמי, שהולך להגדיל את אי הביטחון התזונתי העולמי, וגם בישראל, לכן אנחנו חייבים להסתכל על הדברים בתמונה מתכללת.

דורית אדלר: בגדול, אני מצטרפת לכל מה שד"ר צימרמן אמרה מדויק, צריך לומר כמה דברים, ההנקה היא צריכה להיות ברירת המחדל, אין ספק שיחד עם הוזלת התמ"ל, הדבר הזה יבוא יחד עם איסור פרסום השיווק של תמ"ל, מה עוד שאתם מוזמנים לבקש מחברות התמ"ל, גם היצרניות בישראל וגם היבואניות, לבקש מה הוא הקוד על התקציב שהם משקיעים כדי לשכנע את הנשים, כמו שאמרה ד"ר צימרמן, כדי שאולי הנקה זה דבר קשה.

דורית אדלר: אז איסור פרסום ושיווק, הרעיון לסבסוד הנקה הוא רעיון גאוני בעיני, ועוד צריך לדעת, שמאוד כדאי שהדבר הזה יבוא יחד עם תוכנית WIC ישראלית.

דורית אדלר: תוכנית WIC היא תוכנית אמריקאית, שמטפלת בנשים מההיריון ועד גיל חמש, יחד עם כרטיס מזון, שאז ניתן לקנות את התמ"ל במידה וצריך, וליווי של דיאטנית מההיריון, כדי שהם יאמצו את הרגלי התזונה, ואת רכישות סל המזון הברי הבסיסי, כדי להבטיח שמה שכבוד נשיא המדינה שמעון פרס דיבר, ייושם בישראל.

דורית אדלר: אנחנו עומדים בפני אתגרים שאני לא בטוחה שאפילו הממשלה מבינה את גודלם מבחינת מערכות המזון בעולם, כי אלה יכולים לחפוף שינויי אקלים נוספים, עם אי יכולת יבוא מזון, ואני קוראת לך לזמן ישיבה, על כל הנושא של איך המדינה עומדת להתמודד לא רק עם עליית מחירים, איך אנחנו מבטיחים שיהיה לנו פה מה לאכול, בהינתן משברים חופפים במצבים קריטיים.

דורית אדלר: אז תודה לך על הדיון הזה, ואנחנו אומרים, תמ"ל הוזלה שלו והכנסה שלו לפיקוח עד גיל שנה כן, יחד עם איסור פרסום ושיווק מזון, סבסוד הנקה הוא רעיון מצוין, דיאטניות במחלקות של יולדות, גם נושא שהוא קריטי והוצע בזמנו, וכמובן להסתכל על הטמעה של תוכנית WIC, ממליצה לעשות את זה יחד עם ועדת הרווחה, בריאות וכולם, דיון דחוף, אני חושבת שאנחנו עומדים בפני לא רק עליות מחירים, אבל גם אולי אפילו קשיים ביבוא של מזון והנושאים האלה הם קריטיים, אז תודה לך.

מיכאל ביטון: תודה רבה דורית, רן מלמד, נקודת מפנה.

רן מלמד: בוקר טוב, תודה אדוני ותודה על האפשרות לדבר בדיון.

רן מלמד: אני חושב שאנחנו צריכים לעסוק פה היום לא רק בנושא הבריאותי, בריאותה של האישה וזכותה של האישה ותרבות הנקה שלדעתי הוא הדבר החשוב ביותר, אלא באמת הנושא התמחירי והכלכלי.

רן מלמד: הדיון היום דומה במידה מסוימת לחוק מיסוי משקאות ממותקים, שהמטרה שלו הייתה מצד אחד להקטין את צריכת המשקאות הממותקים הרעים, ומהצד השני לקחת חלק מהכסף ולהשקיע אותו במאבק בהשמנה, בסוכרת ובדברים אחרים.

רן מלמד: אני חושב שמהוועדה צריך לצאת קול קורא, שאומר שצריכה לקום היום קרן מיוחדת, שתסובסד, או שתמומן מהיטל שיוטל על חברות התמ"ל למיניהן, אותן חברות שמשלמות הרבה מאוד כסף לבתי החולים היום עבור הזכות לעשות פרסום ושיווק בתוך מחלקות היולדות, והכסף הזה בתוך הקרן הזאת, יינתן לאותן אימהות, בשיטת משרד האוצר סבסוד לנצרך ולא סבסוד למצרך.

רן מלמד: אני חושב שזאת אחת הנקודות, או אחד הפתרונות שצריך לדבר היום, מדובר בכסף גדול אדוני, יותר מחצי מיליארד שקל, שחברות התמ"ל מגלגלות כל שנה, ואת הסכום הזה צריך לקצץ.

רן מלמד: אני אגיד יותר מזה, במהלך עשר השנים האחרונות, היו לא מעט ניסיונות גם להטיל פיקוח, גם ייצר תחרות, גם לעשות דברים אחרים, המחירים לא ירדו, תחרות אמיתית לא קיימת.

רן מלמד: התחרות האמיתית שקיימת, זה רק מי ייתן מתנה יותר טובה לאם היולדת, מי ייתן למזוודה היותר נחמדה עם חבילות יותר טובות, ומי יצליח לשכנע אותה או לגרום לה, להתמכר לתמ"ל של חברה מסוימת במקום של חברה אחרת, והמחיר הוא פונקציה שהיא לא רלוונטית לצורך הנושא, ואת המצב הזה צריך לשנות.

רן מלמד: מילה אחרונה, זה משהו שאמרה ד"ר דורית אדלר, וזה מופיע גם באחד הדוחות של ה-מ.מ.מ, ואני עוסק בו כבר שניים רבות, וזה לארץ את פרויקט WIC שזה ראשי תיבות של Women, Infants, and Children, בעצם בא ואומר, אנחנו נדאג לביטחון בריאותי ותזונתי, לאם היולדת ולילדיה, משלב ההיריון, ועד גיל שנתיים או חמש, זה תלוי איך מסתכלים על זה.

רן מלמד: בארה"ב יש היום למעלה לדעתי מ-6 מיליון נשים שנעזרות בפרויקט הזה, הסכום הוא כ-6 מיליארד דולר שמושקע בנושא הזה.

רן מלמד: הסכום שצריך בישראל לצורך הפעלת פרויקט WIC מוערך ב-15 עד 20 מילון שקלים בלבד.

רן מלמד: זה אומר אדוני, שבסכום הזה שחלקו יינתן על ידי הממשלה, וחלקו על ידי חברות התמ"ל, ניתן לפתור את בעיית הביטחון התזונתי, לעודד הנקה ולעשות פרויקטים בתחום הזה, תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך רן מלמד.

מיכאל ביטון: עו"ד בקי קשת.

בקי קשת: תודה רבה אדוני, אני רוצה באמת ככה להתייחס בראשית לדבריך, כי אני חושבת שהחשוב ביותר זה הדברים שפתחת בהם, שהמדינה נכנסת ולוקחת אחריות ולא מותירה את זה לשוק, ולא מותירה את זה לעמותות.

בקי קשת: לפעמים המצב הוא קשור למצב שלילי, שבו חברות משווקות גורמות נזק, ולפעמים זה המצב החיובי שעמותות תורמות ונותנות, אבל בשני המקרים, הצורך הגדול זה של מעורבות יתר של המדינה, כשאנחנו במצב כל כך עדין של מוצרי תינוקות.

בקי קשת: כמי שמדברת בשם נשים שחיות בעוני ובמצוקה קשה היום, צריך פתרונות היום, וגם צריך פתרונות לטווח ארוך יותר.

בקי קשת: היום יש אימהות ואבות שלא יכולים לתת את האוכל החיוני לילדים שלהם.

בקי קשת: חשוב לי לציין כאימא לשלושה ילדים שהניקה בשמחה שלושה ילדים, שהמחשבה שאפשר בגיל שנה לומר שלא צריך עוד את התמ"ל, אולי זה נכון מבחינה רפואית תיאורטית, בהנחה שעומדת למשפחה חלופה בריאה אפשרית אחרת לתת לילדים.

בקי קשת: כשאתה רואה את הילדים שבעצם מקבלים פרוסת לחם לבן עם ממרך בתור ארוחה בגיל שנתיים, אז אתה מבין שלפחות אם היה להם את התמ"ל הזה, אז לפחות היה להם השלמה תזונתית ראויה.

בקי קשת: אז בטווח הקצר, אנחנו סוברים שבוודאי חייב כרגע דחוף למצוא פתרון כדי להוזיל, כדי שמשפחות יוכלו לקנות בזול.

בקי קשת: כפי שנאמר פה, הסיפור של הפיקוח עלה הרבה פעמים בוועדה הזאת, עם התנגדות גדולה של האוצר שטוען שזה לא עובד.

בקי קשת: אני לא מומחית לכלכלה, אבל אני יודעת שהמחיר צריך לרדת ולכן האוצר צריך להציע כמה חלופות, שלדעתי זה צריך לבוא עם מחקר ומעקב.

בקי קשת: אני חושבת שבוודאי ובוודאי לפתוח תוכנית של WIC כמו שעלה מכמה מהדוברים, היא תוכנית ראויה ונכונה ביותר, וצריך לעשות אותה ומוצע לעשות אותה לא לכלל על המשפחות אלא לקבוצה של משפחות.

בקי קשת: במקביל צריך לעבוד על פיקוח וסבסוד, ואפשר גם ללכת על כיוון כמו שאמר חברנו רן מלמד, מעל מחיר מסוים, כל מחיר שייגבה מעל מחיר מסוים, יהיה על זה מיסוי מאוד, מאוד גבוה לטובת המדינה, זו גם הצעה נהדרת.

בקי קשת: לסיכום הדברים אני רוצה לבקש, שהמדינה תיקח מגוון אופציות, ותממש אותן באופן מיידי, וכך אנחנו נוכל בצורה אמפירית לבדוק, מה הביא הכי מהר לתזונה מהירה אצל פעוטות ומשפחות בעלות אמצעים מוגבלים.

מיכאל ביטון: תודה רבה בקי.

מיכאל ביטון: נציג משרד האוצר יובל, ברוך הבא, מה שלומך?

מיכאל ביטון: אתה יכול לתת לנו סקירה על השוק הזה של התמ"ל לפי הבנתכם, יש פה טענה בכלל שאין תחרות במחירים, אני רק רוצה לציין, שלדיון הזה הוזמנה חברת טבע, חברת מטרנה שהיא בבעלות אוסם, וחברת סימילאק, ואף אחת מהחברות הללו לא הרגישו צורך, לבוא ולהסביר את עמדתן או את התנהלותן.

מיכאל ביטון: בדרך כלל זה קורה כי חברות כאלה מרגישות שהעגלה נוסעת, והכל יעבור, והדיון ייגמר ולא קרה כלום.

מיכאל ביטון: ההתנהגות הזאת של החברות כלפי הכנסת וכלפי הציבור, היא התנהגות חמורה, ואנחנו נדע לפעול בכל הכלים שיש לכנסת, וגם לגרום לממשלה לפעול, בבחינת ההתנהלות של החברות האלה, גם בסוגית התחרות, גם בסוגית הפרסום, וגם אם נחשוב לנכון, אנחנו נקדם הצעת חוק בתחום שלהם.

מיכאל ביטון: כשתהיה פה הצעת חוק והיא תידון בוועדת כלכלה, החברות יהיו פה, הלוביסטים שלהם יהיו פה, ועוד כמה חבר'ה יהיו פה.

מיכאל ביטון: אז יש לי בשורה לחברות טבע, סימילאק ומטרנה, הכנסת תחוקק חוק שידאג להתנהלות אחרת שלכם, חבל שלא הגעתם היום.

מיכאל ביטון: יובל טלר בבקשה.

אורי מקלב: איך הם ידעו כולם בדיוק לא להגיע?

אורי מקלב: יש תיאום?

מיכאל ביטון: אין תיאום מחירים, יש תיאום אי הגעה.

אמילי חיה מואטי: לא, גם יש תיאום מחירים, אמרת יש טענה שאין תחרות, זו לא טענה זו המציאות, אין תחרות.

מיכאל ביטון: זה המזל שיש לך חסינות, את יכולה להגיד מה שאת רוצה, יש לך חסינות.

מיכאל ביטון: אני לא יודע אם יש תיאום מחירים, אני נותן להם להנות מהספק.

אמילי חיה מואטי: גש לסופר פארם ותיווכח שהפערים בין המחירים הם בין שקלים ספורים או מבצעים.

מיכאל ביטון: מקלב אמר שאי ההגעה היא גם מתואמת.

אורי מקלב: אני אמרתי, זה שכולם לא הגיעו, יש כאן איזה תיאום שבדיוק כולם בחרו לא להגיע, אם יש תיאום בעניין הזה יש גם תיאומים בדברים אחרים.

מיכאל ביטון: יובל טלר מהאוצר יסקור בפנינו, ואנחנו שמחים שיוזמי הדיון, חברת הכנסת אמילי מואטי וחבר הכנסת אוריאל בוסו הצטרפו אלינו והם יהיו הדוברים הבאים אחרי האוצר.

מיכאל ביטון: טלר בבקשה.

יובל טלר: אדוני היו"ר צריך לחדד, אני נמצא פה בכובעי כיו"ר ועדת המחירים, זו ההתמחות שלי בהקשר הזה, וגם זו הפרספקטיבה שממנה אני אביא לכם את הנתונים.

יובל טלר: ועדת המחירים המשותפת למשרד הכלכלה ולמשרד האוצר, ביצעה בדיקה של שוק התמ"ל בשנת 2018 ומאז אנחנו עוקבים הבדיקה ועוקבים אחרי השינויים בנתחי השוק.

יובל טלר: מניתוח של השוק, המסקנה של הוועדה הייתה שאין מקום להטיל פיקוח מחירים על מוצרים בשוק התמ"ל.

מיכאל ביטון: תן לנו קודם כל את הנתונים היבשים, לא את המסקנות, נתח שוק, מחירים, תנודת המחירים לאורך שנים.

מיכאל ביטון: תן לנו נתח שוק של כל החברות הגדולות באחוזים, כמה שחקניות יש ומה האחוזים של כל אחת מהן?

יובל טלר: נתח השוק הכמותי, אין לי פה את זה עם צבעים, לדעתי זה 51% של מטרנה, 26% סימילאק ונוטרילון 22%.

מיכאל ביטון: נוטרילון וטבע זה אותו דבר?

יובל טלר: נוטרילון זה של טבע.

מיכאל ביטון: כמה הם?

יובל טלר: 22%.

מיכאל ביטון: חסר לי אחוז, או שטעיתי בחשבון?

מיכאל ביטון: כנראה בשברי אחוזים.

מיכאל ביטון: אז זה אחוזים עם נקודה משהו?

יובל טלר: כן.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, שלוש חברות שולטות בשוק האוכל של תינוקות, וחברה אחרת שולטת ב- 51%, האם מטרנה הוכרזה כמונופול לפי ההגבלים העסקיים?

יובל טלר: צריך לשאול את רשות התחרות שנמצאת פה.

מיכאל ביטון: עוד מעט נלך אליהם, אבל תמשיך לתת לנו נתונים, מה מחירי השוק ומה התנודתיות?

יובל טלר: רגע שנייה, לגבי נתחי השוק וכמויות, מ-2015 אנחנו רואים את נוטרילון שהכפילו את נתח השוק שלהם, עלו מ- 10% ל- 20%, בעיקר על חשבון מטרנה, זה בעקבות שינויים שהתבצעו בשוק, מה שהכניס באמת לדינמיקה תחרותית יותר בשוק, וכפי שאנחנו יכולים לראות בשינוי בנתחי השוק.

מיכאל ביטון: תגיד, מה יותר ריכוזי, האוכל לתינוקות או הבנקים?

יובל טלר: השאלה איך בוחנים ומה בוחנים?

מיכאל ביטון: אחוז נתח שוק, יש שאלה בכלל?

יובל טלר: בבנקים יש יותר שחקנים.

מיכאל ביטון: יש כמה, שבעה, שמונה, עשרה?

יובל טלר: שישה שחקנים.

מיכאל ביטון: שישה גדולים, הצטרפו עוד.

אוריאל בוסו: מאז הרפורמות שעשו על הבנקים, הם רק הגדילו את הרווחים.

יובל טלר: עוד אחד שייקלט בהמשך.

מיכאל ביטון: שבע חברות, וזה אחד הגופים או הקבוצה שאנחנו הכי הרבה עושים עליה רגולציה, והכי הרבה חקיקה.

אורי מקלב: ואין לאף אחד מהם 50% מהשוק.

מיכאל ביטון: אין לאף אחד 50%, אולי בתחומים מסוימים יש.

יובל טלר: אבל יש שם חסמי מעבר מאוד גדולים, מה שאין בהכרח בעולמות האלה.

מיכאל ביטון: מה זה נקרא מעבר?

יובל טלר: חסמי מעבר?

יובל טלר: מתי בפעם האחרונה אדוני היו"ר סגר חשבון בנק ועבר לבנק אחר.

מיכאל ביטון: כן, אבל מתי בפעם האחרונה, לא ידענו שאוכל לתינוקות זה מטרנה, זה כמו להגיד ג'יפ, זה כמו מותג שכבר השם של האוכל הפך למותג, לא אומרים לתת לתינוק נוטרילון בלי להעליב את טבע, אומרים לתת לו מטרנה.

יובל טלר: אני חייב להודות שממה שאני מכיר גם אצלי בבית וגם במקומות אחרים, מטרנה הוא כבר לא המותג החזק.

מיכאל ביטון: אז איך הוא שולט ב- 51%?

יובל טלר: הוא שולט ב- 51% בשוק מסיבות היסטוריות.

מיכאל ביטון: זה בדיוק סותר, כי אם אתה אומר שהוא לא המותג.

יובל טלר: אנחנו כן אבל רואים דינמיקה תחרותי, שנתחי השוק משתנים.

מיכאל ביטון: בשנת 2014 ועדת המחירים קבעה, שצריך להכניס את המוצרים הללו לפיקוח, ומה קרה מאז 2014?

מיכאל ביטון: איך שיניתם את דעתכם ב- 180 מעלות?

רימונה חן: אפשר להתייחס, רימונה חן ממשרד הכלכלה?

מיכאל ביטון: בטח, מצווה להתייחס.

רימונה חן: אני חברה בוועדת המחירים, והייתי במהלך העבודה שנעשתה, הייתה החלטה להכניס לפיקוח, על מנת שתהיה לנו אפשרות לקבל נתונים, כי אין לנו דרך לקבל נתונים חשבונאיים מהחברות האלה.

מיכאל ביטון: למה את אומרת משפט כזה רימונה?

מיכאל ביטון: בסמכות המפקח על המחירים לקבל כל נתון שהוא רוצה.

רימונה חן: כאשר המוצר נמצא בפיקוח.

מיכאל ביטון: לא, הוא יכול לבדוק לפני המעבר לפיקוח, הוא רשאי לקבל כל מוצר וכל מחיר שהוא רוצה, כי זה חלק מבדיקתו האם הוא יעשה פיקוח.

מיכאל ביטון: זה לא נכון שאין לכם כלים לדעת מחירים.

יובל טלר: אדוני היו"ר מאחר שאנחנו מתנסים בעבודת הוועדה היומיומית, אנחנו יכולים להגיד לך שהנושא הזה הוא לא, אפילו שביקשנו נתונים הרבה פעמים, עלו כנגדנו טענות על זה שאין סמכות.

מיכאל ביטון: מי העלה את הטענות?

יובל טלר: גופים שביקשנו מהם נתונים.

מיכאל ביטון: וזה משהו קבוע שאתה פוגש או רק באירוע הזה?

יובל טלר: לא באירוע הזה, הפוך, באירוע הזה מה שקרה בסופו של דבר, שנתקבלו נתונים ללא הטלת הפיקוח, ולכן מה שרימונה אומרת - - -

מיכאל ביטון: ב-2014 הטלתם פיקוח.

יובל טלר: הייתה המלצה להטיל פיקוח בשביל לקבל מידע, יש בחוק הפיקוח על מחירי מצרכים ושירותים.

מיכאל ביטון: אתה היית שם ב-2014?

יובל טלר: לא.

מיכאל ביטון: כמה זמן אתה מפקח על המחירים?

יובל טלר: עוד מעט שנתיים.

מיכאל ביטון: מי היה לפניך?

יובל טלר: מר כפיר בטט.

מיכאל ביטון: כפיר בטט?

מיכאל ביטון: תנסו למצוא אותו.

רימונה חן: אם יורשה לי, אני הייתי ב-2014, הייתי חברה בוועדה.

מיכאל ביטון: כן תספרי לנו רימונה.

רימונה חן: אז שוב, שלא תהיה לנו בעיה לקבל את הנתונים, הייתה המלצה להכניס לפיקוח מחירים, זה יצא לשימוע, ובאו חברות התמ"ל ובאופן עצמאי הודיעו לנו שהם יעבירו לנו כל נתון שנרצה ולא נכניס לפיקוח, במידה ונמצא אחר כך שהנתונים שלהם מצריכים הכנסה לפיקוח אז נכניס לפיקוח.

רימונה חן: לא הוטל פיקוח, לא יצא צו על הטלת פיקוח, אנחנו קיבלנו את כל הנתונים שרצינו מהחברות, ביצענו את העבודה הגדולה שדיבר עליה יובל.

רימונה חן: במסגרת העבודה הזאת מצאנו שרווחיות החברות היא רווחיות סבירה, היא לא חורגת מחברות אחרות, גם חברות מזון בארץ וחברות תמ"ל בעולם.

רימונה חן: אנחנו מצאנו שנתחי השוק נמצאים בעליה, והמחירים לעומת זאת נמצאים במגמת ירידה, חלק מהסיבות לזה, היה גם הצעד שעשתה רשות התחרות בנושא הצו המוסכם, אני מציעה שתשמעו מהם, הם עשו גם עבודה אחר כך לאפקטיביות.

מיכאל ביטון: אז רשות התחרות, אתם תיכף תציגו לנו, אנחנו קודם ניתן ליוזמי הדיון, ככה נהוג להגיד מדוע הם יזמו את הדיון הזה ומה צריך לקרות בשוק הזה מבחינתם, בבקשה אמילי.

אמילי חיה מואטי: כן בוקר טוב, אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה מיכאל ביטון, אני בטוחה שהסיפור הזה נמצא בידיים טובות מעתה בידיים אכפתיות ובידיים שידעו להזיז את זה הלאה.

אמילי חיה מואטי: תודה לשותפי אוריאל בוסו ולחבר הכנסת מקלב שנמצא כאן, לשותפי למרחקים ארוכים רן מלמד וללשכה שלי.

אמילי חיה מואטי: תשמעו, את הבעיה אנחנו מכירים, ואת המספרים אנחנו מכירים, אנחנו כאן כדי לחשוב על פתרון, ואני מבקשת לקרוא למשרדי הממשלה וגם למשרד ראש הממשלה, אגב מי שהעלה את זה על סדר היום ב- 2014, היה נפתלי בנט, שביקש לסבסד את מוצרי התמ"ל.

אמילי חיה מואטי: הקשבתי גם מהדרך לדיון, גם בנושא הנקה ועידוד הנקה, וכמובן כולנו בעד ואפילו סבסוד מוצרי הנקה, משאבות ורפידות וכל מה שצריך, ועדיין הסיפור כאן מיכאל הוא לא רק חברות התמ"ל, הוא קודם כל אנחנו, ויש לי כמה אפשרויות כי אני לא מתכוונת להניח לחוק הזה.

אמילי חיה מואטי: יכול להיות שהמדינה צריכה לסבסד את התמ"ל, כך שהחברות לא יציגו לנו הפסדים ויינטשו או אלוהים יודע מה התוכניות שלהם, יכול להיות שהתמ"ל צריך להיכנס לסל התרופות, אפס עד שלוש ושלוש עד שש.

אמילי חיה מואטי: כי השורה התחתונה היא ש-26 אלף תינוקות הולכים לישון רעבים, הולכים לישון עם הורים שנאלצים לערבב להם קמח ומים כדי לייצר תחושת שובע, השורה התחתונה, שיש אימהות ואבות שגונבים מוצרי תמ"ל, זה המוצר הכי גניב ברשתות הפארם, ואיך אנחנו יכולים להסתכל על עצמנו במראה, שאנחנו גורמים לאנשים טובים, לאנשים מצוינים, לבצע פשע, אנשים שיכולים להסתובב בשארית חייהם עם רישומים פליליים, רק משום שאנחנו לא מילאנו את התפקיד שלנו.

אמילי חיה מואטי: כך שבאמת וישבתי גם עם משרד הכלכלה, וקיבלתי את העמדה ועל הכיפאק, אתם עושים עבודה מצוינת, אבל לא מצאתי אף אחד שהיה יצירתי מספיק כדי להגיד עד כאן.

אמילי חיה מואטי: גם הגבלת פרסום אני בעד, בתנאי שהתקציב הזה באמת יועבר לסבסוד או להוזלה של המחירים האלה, אני בעד כל מה שאמרתם, רק בואו נזוז, כי לא יכול להיות שהנושא הזה מתגלגל 20 שנה מכנסת, לכנסת, לכנסת, ואני מאמינה בכוונותיהם הטובות של חברי הכנסת שהתחילו את זה.

אמילי חיה מואטי: אבל עם כוונות טובות לא הולכים למכולת, תרתי משמע, והדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות, אז מה שאני מבקשת להציע אדוני היו"ר, זה גם סבסוד והשתתפות בהוצאות משק הבית, או הכנסת מוצרי התמ"ל לסל הבריאות, או הגבלת פרסום תוך הפעלת רגולציה מחמירה על הסיפור הזה, רק בואו נסיים את הכנסת הזאת בעזרת השם, בלי תינוקות רעבים, אין ברירה אחרת, זה לא שהם יכולים לאכול משהו אחר, זה ממש הלחם שלהם, ומכיוון שאף אחד מאיתנו לא מתווכח על זה שיש חלב ולחם בסל המוצרים המפוקחים, אין שום סיבה שנמשיך ונתווכח על הלחם של התינוקות.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת מואטי, קודם כל אני חייל שלך במאבק הזה, וביזיון שמדינת ישאל יודעת לחלק מזון לכולם, אבל לא יודעת לחלק מזון לתינוקות.

מיכאל ביטון: ודיברנו לפני הגעתך קצת על ההשפעה של - - -

אמילי חיה מואטי: ואני לא מדברת על כל הגמ"חים ועמותות המזון שבאמת הם עושים עבודת קודש.

מיכאל ביטון: הם עושים עבודה, אבל זה תפקיד המדינה.

אמילי חיה מואטי: אבל זה התפקיד שלנו בסוף.

מיכאל ביטון: אנחנו לא יכולים להישען רק על תרומות, אנחנו צריכים לראות שיש כיסוי מלא, שבכל טיפת חלב, ובכל מרכז גיל הרך, ובכל מעון, יש את היכולת של האדם שמזהה את המצוקה, לתת, להשלים, הדבר הזה הוא לא בשמיים, הוא כסף קטן ואנחנו נפעל בנושא הזה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היו"ר, באמת אני שמח כמו שאמרה חברת הכנסת אמילי, שזה חונה אצלך כרגע, חברת הכנסת אמילי שאנחנו שותפים באמת להצעת חוק כמו שהיא אמרה לסבסוד.

מיכאל ביטון: בדיוק מה כוללת הצעת החוק?

מיכאל ביטון: תתארו אותה.

אוריאל בוסו: אמילי אחר כך תפרט יותר, אבל למעשה אנחנו מעוניינים בשורה התחתונה כפי שהיא אמרה, שילד לא ילך לישון רעב.

אוריאל בוסו: אנחנו בימים הללו מצטיירים כמדינה מאוד הומנית, שמביאים פליטים וקולטים את היהודים מאוקראינה ומהרבה מקומות וזה יפה מאוד, אבל תחשוב על אותו אבא חד הורי או אמא חד הורית שנמצאים בבית והילדים שלהם בוכים שאין להם מה לאכול ואומרים לעצמם איפה המושג של עניי עירך קודמים, לא חלילה שיבוא אחד על חשבון מה, אבל סדרי עדיפויות.

אוריאל בוסו: שלושתנו כאן מיושבי הדיון, אני כמובן מדבר על עוד, אבל לא גדלנו בבית עם כפית של זהב.

מיכאל ביטון: בלשון המעטה, גם לא מכסף ולא מארד.

מיכאל ביטון: אבל גדלנו טוב, קיבלנו הון רוחני ונפשי גדול שלא יסולא בפז.

אוריאל בוסו: ידענו לישון גם שישה-שבעה ילדים בחדר, ולהיות מאושרים ולא לריב, ואדרבה.

אוריאל בוסו: וידענו, אתה יודע, אני לא מתבייש לומר שאצלנו קוטג' זה היה פינוק, אז אוכלים לפני כן אשל, שמנת, גבינה, וכשהיינו ילדים והיינו נהנים לשחק בגולות ובדברים אחרים, אנחנו מדברים על משהו אחר.

אוריאל בוסו: האוכל, הבסיס של הילדים הללו, האימהות שאנחנו מדברים עליהן שאין להן כסף, גם אוכל לתזונה בריאה להניק את הילדים האלה אין להן, זאת אומרת שגם כן התחליף הזה לא קיים, אז הן לא יכולות לצאת לעבוד, אין להן אפשרות אם הן יוצאות בשביל לפרנס, שכר דירה, אוכל, מינימום בשביל להזין את הילדים הללו.

אוריאל בוסו: דיון קודם שיזמה גם כן חברת הכנסת אמילי בוועדת העבודה והרווחה, שמענו שם הקלטה של אבא, אבא חד הורי, שבשעה שלוש-ארבע לפנות בוקר הילד שלו בוכה, והוא אומר לו אין אוכל, לישון, ואז הוא מספר שבלילה הוא נתן לו את התחליף מזון, אבל הוא פשוט מהל את זה ביותר מים, בסוף זה לא מזין, אז זה מספיק עד שעה ארבע-חמש לפנות בוקר ושוב הילד מתעורר.

אוריאל בוסו: זה המצב אצל עשרות אלפי ילדים לצערנו, ערב, ערב, לילה, לילה ויום יום, ואנחנו חוטאים לעצמנו, זה בידינו הדבר, אם את אמרת שברגע שהתחלתם לדבר על פיקוח בשביל לקבל את הנתונים ישר אמרו לכם, קחו את כל הנתונים שאתם רוצים ואל תטילו פיקוח, זה אומר שאולי הם פחדו ממשהו, ואין ספור דיונים אומרים לנו כלכלנים, לא בהכרח פיקוח יעודד תחרות או הוזלה של המחירים.

אוריאל בוסו: אני לא יודע מאיפה מביאים את הנתונים הללו כל הזמן, אני יודע שמחיר הלחם שהוא בפיקוח, אז נכון שיש שם גם סובסידיה, אבל הוא נשאר מחיר שלפחות אנחנו יודעים שילד מקבל את הלחם הבסיסי, לחם פרוס או לחם אחיד ואת החלב, את זה הוא מקבל השאר זה כבר יהיה פינוק, אבל את הבסיס הוא קיבל, אז אני לא יודע מאיפה מביאים את הנתונים שפיקוח לא בהכרח יעודד את הורדת המחירים והתחרות.

אוריאל בוסו: היום אנחנו רואים שהאוצר וועדת כספים מתגאים יותר בתחרויות, אבל יש דברים שהם בידינו, אין היגיון, אני במוצאי שבת נכנסתי לסופר פארם לקנות משהו פרטי, וראיתי אדם לידי קונה מטרנה בכאב, הוא אומר רגע אמרו שיש פה מבצע, לאו דווקא מטרנה, תחליף מזון, לא משנה מה החברה, אבל זה הגיע לכמעט 80 שקל, והבן אדם פשוט רוצה לתלוש את השערות.

אוריאל בוסו: עכשיו תקשיבו, זה לא משהו לחודש, עוד ארבעה ימים הוא חוזר לסופר פארם לקנות אותו דבר.

מיכאל ביטון: כמה העלות החודשית של מזון כזה לתינוק?

דינה רחל צימרמן: 600 שקל עד 700.

אוריאל בוסו: בלי לדבר על ילדים שהם צליאקים ואלרגנים נוספים.

אוריאל בוסו: אני דיברתי עם אנשים, שמגיעים ל-2000, 3000 שקל בחודש תחליף מזון לילד.

אוריאל בוסו: עכשיו תחשבו, זה אנשים שמרוויחים 6,000, 7,000 שקל, נגיד ששני ההורים עובדים והם צריכים לשלם שכר דירה ואוכל של הילדים, הם עוד לא התחילו עם החודש שלהם, לא לימודים, לא תרופות לא כלום, וזה מה שקורה.

אוריאל בוסו: חבר'ה אנחנו דיון אחרי דיון כמו שאומרת אמילי, ועוד הפעם, משרד הכלכלה מגלגל אותנו לאוצר וחוזרים.

אוריאל בוסו: בסדר, מה אכפת להם מאותם ילדים שאין להם מה לאכול.

אוריאל בוסו: לכן אני אומר אדוני היו"ר, יש בידינו מה לעשות בנושא, לא יכול להיות שהמחירים גבוהים ממדינות ה-OECD לפי המחקר שיש לי פי כמה וכמה מהמדינות.

מיכאל ביטון: האוצר טוען שזה מחיר סביר.

אוריאל בוסו: מחיר סביר, אז תיכנס לאותו מקום, או שמרוויחים פחות.

אוריאל בוסו: בצרפת נכנסנו, 8 יורו קופסא שעולה פה 70 שקל, איך זה אותו דבר?

אמילי חיה מואטי: ויש גם קופסא ב-6 יורו.

אוריאל בוסו: אגב, והקופסאות שם גם יותר גדולות מבחינת הכמות.

אוריאל בוסו: היו"ר, אתה יודע שפה בארץ נהייתה 'מודה' שבתקופה האחרונה, משאירים את המחירים ומורידים את הכמויות במלא מוצרים, מדהים, והם רושמים את זה בריש גלי.

אוריאל בוסו: אז איך אתה אומר, מה בצרפת מרוויחים פחות ומבחינתם מרוויחים רק מ-8 יורו?

מיכאל ביטון: אותה חברה בצרפת זולה יותר.

אוריאל בוסו: ברור לכן אני אומר, יש משהו לקוי אצלנו בהרבה מוצרים בוודאי, אבל לפחות בנושא הבסיסי הזה, בתחליף מזון לתינוקות, אנחנו צריכים לדעת כל לילה כשאנחנו ישנים, שיש עשרות אלפי ילדים שישנים בוכים ורעבים, ואף אחד לא יכול להגיד ידינו לא שפכה את הדם הזה בסופו של יום, וזו החובה שלנו כאנשי ציבור.

אמילי חיה מואטי: וגם חבר הכנסת ביטון, אומנם אנחנו בוועדת כלכלה, אבל זה באמת לא דיון כלכלי בסוף, זה דיון ערכי שאנחנו צריכים לקיים אותו, ותוך מחשבה את מי אנחנו מייצגים, ולמה אנחנו כאן.

אמילי חיה מואטי: אנחנו לא כאן כדי שתהיה תחרות, אנחנו לא כאן שחברה כלשהי תרוויח, אנחנו כאן כדי שאנשים יוכלו לחיות את החיים שלהם בתנאים טובים, ולחיות חיים שיש בהם בחירה, ועוד אלף דברים שאני יכולה לחשוב עליהם עכשיו ואני לא רוצה לגזול מהזמן.

מיכאל ביטון: ואת יודעת, כלכלה טובה היא כלכלה ערכית, כלכלה הגונה, שמסתכלת על החולייה החלשה ביותר בחברה ואומרת, התכוונו שהם ירוויחו שכר מינימום של 5,000 שקל, אז בוא נראה שב-5,000 יש להם בית, ואוכל, ותרופות, ובגדים, וחינוך חינם שהוא לא חינם, וחוגים שהם לא חינם, ו-5,000 שקל לא עושים את העבודה.

אמילי חיה מואטי: אתה צודק.

אמילי חיה מואטי: אמת.

מיכאל ביטון: אז אנחנו גם לא יכולים להגדיל להם באופן דרמטי את ההכנסה, 600, 700 שקל לתינוק הוצאה על אוכל לזוג, נניח של שכר מינימום משרה וחצי מטבע הדברים אם יש להם תינוק בבית, ועכשיו יצאו להם 10% מההכנסה רק על המזון של הילד, לא על תרופות, לא על טיטולים, לא על כלום.

אמילי חיה מואטי: קורת גג.

מיכאל ביטון: איך הבנתם, יובל, שזה מחיר סביר, אם אתם שומעים שבעולם מוצרים דומים קונים בזול יותר?

מיכאל ביטון: לפי מה אתם כל כך ויתרתם מהר וקבעתם שזה מחיר סביר?

יובל טלר: א' לא ויתרנו מהר, נעשתה עבודה באמת מעמיקה בנושא הזה, כמו שאמרתי קודם, ההבנה שלנו הגיעה משני כיוונים, כיוון אחד זה הכיוון של השוואת המחירים, וכן עשינו בדיקה של מחירים בחו"ל וראינו שהמחירים בחו"ל לא שונים מהארץ.

יובל טלר: נכון שיש דוגמאות ספורדיות שפעם ב– מוצאים משהו מאוד, מאוד זול, אבל וזה חשוב להגיד, גם בארץ הרבה פעמים המוצרים האלה נמכרים כמוצרים במחירי הפסד, בסופו של דבר הקמעונאי מוכר אותם במחיר הפסד, רק בשביל למשוך את הלקוח אליו בשביל שירכוש עוד דברים, ובסופו של דבר גם הסתכלנו על הרווחיות.

מיכאל ביטון: השוק הזה הפסדי?

יובל טלר: לא, זה לא מה שאני אומר.

מיכאל ביטון: אמרת את זה הרגע.

יובל טלר: לא, זה לא מה שאמרתי.

מיכאל ביטון: אמרת שמוכרים את זה במחיר הפסד.

יובל טלר: אמרתי שקמעונאי הרבה פעמים, מסתכל על המוצר הספציפי הזה.

מיכאל ביטון: מי זה הקמעונאי?

יובל טלר: קמעונאי זה הסופר בקצה.

מיכאל ביטון: וזה שמכר לו מפסיד?

יובל טלר: לא הפוך, זה שמכר לו מוכר במחיר רגיל.

מיכאל ביטון: למה הוא צריך למכור ולהפסיד?

מיכאל ביטון: למה קמעונאי יפסיד וטבע הקטנה צריכה להרוויח?

יובל טלר: אני אומר, בסופו של דבר כמו שאתה מכיר קמעונאי ספציפי שמכר עוף בשקל נכון?

מיכאל ביטון: עוף בשקל זה בגלל שאף אחד לא קונה עוף שלם, אנשים קונים עוף חתוך ומעובד, והם לא רוצים עוף שלם.

יובל טלר: אבל גם עבורו העוף לא עלה שקל.

מיכאל ביטון: רוב האנשים קונים עוף חתוך וזה מכפיל את המחיר שלו ברגע שהוא נחתך לסוגים שונים.

יובל טלר: גם עבורו העוף לא עלה שקל.

מיכאל ביטון: אבל תישאר בדוגמא שלך, למה הקמעונאי ימכור בהפסד וזה שמכר לו ירוויח?

יובל טלר: המוצר הזה נמכר הרבה פעמים על ידי הקמעונאי בהפסד כדי למשוך אליו לקוחות.

מיכאל ביטון: אבל למה הוא צריך לקנות מחיר שהוא הפסדי מבחינתו?

מיכאל ביטון: למה זה שמכר לו הרוויח והקמעונאי הפסיד לא הבנתי?

יובל טלר: הקמעונאי בסך הכל לא מפסיד, הסיבה שהוא עושה את זה, זה בגלל שהוא מצליח למשוך לקוחות באמצעות המכירה הזאת.

מיכאל ביטון: אז אולי מי שמכר לקמעונאי מכר לו ביוקר?

מיכאל ביטון: אולי אם היה מוכר לו בזול הוא לא היה מפסיד?

יובל טלר: בשביל זה בדקנו מה קורה לשיעורי הרווחיות של החברות האלה שמייצרות או מייבאות את המוצרים וראינו שאין שם רווחיות חריגה, לא ביחס לחברות מזון, ולא ביחס לחברות אחרות בעולם שמייצרות תחליפי חלב לתינוקות.

מיכאל ביטון: למה הן כל כך משקיעות בפרסום של המוצר הזה אם הוא כזה הפסדי?

מיכאל ביטון: למה יש יותר מידי פרסומות?

מיכאל ביטון: אם זה מוצר זניח שמשלים לסל השירותים שנותנים, לפחות לא יהיה כל כך הרבה פרסומות?

מיכאל ביטון: למה הם הולכים חדר, חדר ליולדת, למה הם נותנים דגימות אם זה כזה הפסדי?

מיכאל ביטון: יובל אתה אינטליגנט ואתה מספר פה סיפור שאי אפשר לקנות אותו, אתה אומר שבסוף קמעונאי מכר את זה במחיר הפסדי, ואנחנו רואים את המאמץ לשווק את המוצר הזה בחדרי יולדות ובהסכמים עם בתי חולים, איך אם יש פה כל כך הרבה הפסדים, כולם מושקעים כל כך בהחדרת המותג?

יובל טלר: אני אסביר שוב, אין הפסדים, אין הפסדים, אף אחד לא מפסיד, לא היצרן ולא הקמעוני, היצרן לא מפסיד אבל הוא גם לא מרוויח הרבה, בשביל זה עשינו את ההשוואה שלו לשחקנים מקבילים אליו, לשחקנים בעולם המזון וליצרני תמ"ל בעולם, וראינו שאין לו רווחיות עודפת, ובחלק מהמקומות גם יש לו רווחיות נמוכה ביחס למה שקורה בעולם.

אוריאל בוסו: מעניין לדעת איך עושים בדיקה כזאת, כזאת, כשאתה אומר שהיצרן לא מפסיד?

אורי מקלב: מה המאזנים שלהם?

אורי מקלב: מבחן התוצאה זה המאזן של אותן חברות, והן רווחיות מאוד ורואים גם שיש העלאה בנושא של הרווחיות, לא רק שהם לא מפסידים אתה רואה שמשנה לשנה הם הרבה יותר מהמדד, הרווחיות שלהן עולה, מאיפה זה נעשה?

אורי מקלב: זה בדיוק מה שאנחנו אמרנו כאן בוועדת הכלכלה לא פעם, עכשיו בנושא של החברות האחרות, רשתות המזון, הם אומרים שהמחירים עולים בעולם, חומרי הגלם, ההובלה ולכן הם מעלים במחירים.

אורי מקלב: אבל אם כך מדוע הרווחיות שלהם עולה הרבה יותר מאחוז ההעלאה, יש לנו מדד למדוד את זה גם בסקרים, גם במה שאתה משלם כל פעם, אבל בסופו של דבר מבחן התוצאה האמיתית זה הרווחיות שלהם, וכשהם מפרסמים מאזנים שהם רווחיים הרבה יותר מאחוז ההעלאה של אותם חומרי גלם ונושא ההובלה, אתה לומד מכך שיש העלאת מחירים הרבה מעבר לפרופורציה של עלויות המחירים.

אמילי חיה מואטי: גם אחרי ההתייקרות העולמית.

אורי מקלב: גם אחרי ההתייקרות, הם היו צריכים לא לעלות, אם הם מעלים רק על מה שעולה להם יותר, אז הם היו צריכים להישאר באותה מידת רווחיות.

אורי מקלב: אנחנו לא צריכים להיות כלכלנים גדולים, ואתה אמרת את זה אדוני היו"ר, אמרת את זה כבר בדיונים אחרים שהיו לנו.

מיכאל ביטון: אם אמרתי ולא השפעתי מה הועילו חכמים בתקנתם?

מיכאל ביטון: אני רוצה להשפיע הרב מקלב, רוצים לשנות מציאות.

אורי מקלב: קודם כל אתה משפיע, אני חושב שחסר וגם לי חסר את הדברים שאמרת בתחילת הדיון, כרגיל ההקדמה שלך נותנת, מכוונת, אבל יש בהם הרבה מהתובנה וההיגיון, ומניתוח המצב לאשורו ודברים אמיצים, אז אני מבקש ממך לחזור על הדברים, אני חושב שזה חשוב.

אורי מקלב: אבל שמת את דבריך בתחילה גם כנושא ערכי, חברי המציעים ותודה רבה לכם, אתם דיברתם והתמקדתם בנושא המחיר, אנחנו חושבים שגם לפני זה יש את הנושא העקרוני, בהתנהלות שלנו של המדינה, לגבי מזון, תחליפי מזון, לגבי ההכוונה לכך ולהפוך את הקהל, את האימהות בעצם לקהל שבוי, אימהות שבויות שזה מתחיל בבית חולים עצמו.

אורי מקלב: אבל לפני כן, כשאני הייתי צעיר מאוד אדוני היו"ר וחברי, שאלתי בשלב מסוים בחיים, שאלתי, ואני עוד בגיל שבזמני היה את עלית, הקונצרן היחיד והבלעדי, והיה עסיס אני חושב בשימורים ובריבות, בדברים האלה שאז היה מאכל פופולרי בגיל שלי שאני הייתי צעיר, לא הבנתי מדוע חברות משקיעות כל כך הרבה כסף בפרסום, יש לי אפשרות אחרת?

אורי מקלב: אני הבנתי שבפרסום יש לך לבחור בין שניים, מה היה קפה חוץ מקפה נמס?

אמילי חיה מואטי: זה מה שאני שואלת את עצמי לגבי חברת חשמל אגב.

אורי מקלב: מה אתם מפרסמים?

אורי מקלב: התשובה היא, שאני יודע מה שלא ידעתי אז, שזה בעצם לא לפרסם את המוצר אלא להגביר את הצריכה שלך, אתה מגביר, אתה נותן מסרים סמויים בפנים, במקרה שלנו, במקרה התחליף מזון לתינוקות, בעצם תעברי לשמה, כפי שנאמר כאן, את לא צריכה להתאמץ בהנקה ודברים כאלה.

מיכאל ביטון: גם אחרי גיל שנה, שפה ההמלצה הרפואית לצרוך את זה עד גיל שנה, ובטח לאור פרסומות תינוקות לוקחים את זה גם אחרי גיל שנה.

אורי מקלב: אם תסתכל ותחפור ותנבור בתוך המאזנים שלהם, אתה תראה כמה הם משקיעים במומחים להנדסת תודעה, להכוונה, כמה יושבים, שזה בעיקר לא רק לשפר את הניקיון ולהוזיל, אלא הפוך.

אורי מקלב: כשזה מגיע לדברים אחרים תגיד שהברירה בידך, באמת אני רוצה לתת לאנשים לבחור, אני לא צריך לכוון אותם ולהעניש אותם ולעשות הכוונות כמו שעושים עם סוכר ובעוד דברים, אני חושב שצריך לתת לאנשים לראות את האפשרות של כל מה שיש בצורה חופשית, ואז תן להם להחליט וזה דבר הכי טוב, לא על ידי קנסות ולא על ידי מיסים.

אורי מקלב: אבל במזון לתינוקות זה מתחיל בשלב הראשון, וכולנו היינו הורים צעירים, או שאנחנו הורים להורים צעירים, אנחנו רואים כשזה בבית חולים בהכוונה, אדם נתפס למוצר והוא ממשיך איתו, זה לא מוצר אחר שהוא יכול לשנות במדף, הוא הולך עם זה, לטובת התינוק שלו והוא חושב שדבר אחר יכול להזיק לו, והוא לא ישנה באמצע והוא לא רוצה לשנות.

אורי מקלב: אני עוד לפני למעלה מעשר שנים, ניהלתי פה דיונים על בתי החולים, על החברות שנמצאות ואין אפשרות לחברה אחרת להיכנס, וכל בית חולים עושה הסכמים עם חברה כזאת או חברה אחרת, וכל המתנות שיש מסביב לדבר הזה, כל זה הופך אותך בעצם לקהל שבוי.

אורי מקלב: אז יש לנו כאן שני כשלים, הכשל הראשון זה הכשל הערכי ההתנהלותי, שאנחנו בזה נותנים לחברות להשתלט גם על העברת המסרים, גם לכוון לכך, וגם כקהל שבוי אתה מכוון מטרה ושם אתה נמצא.

אורי מקלב: וזה היינו צריכים הרבה יותר לפעול בעניין הזה, והעובדה היא שאין תחרות, גם בחלק הזה וגם בחלק הכלכלי, המחירים הגבוהים, אובייקטיבית הם מחירים גבוהים, ועלות המוצר מול בסופו של דבר המחיר, לא רק שאנחנו משלמים יקר, שזה מחיר של תינוקות שזה מגיע למאות שקלים כל חודש, והקופסאות נגמרות בקצב של ימים, וכל קופסא עולה 60, 70, ואם יש מבצע אתה צריך להתאמץ ואנשים עושים את זה, ובסופו של דבר זה שיש רק שלוש חברות, והחלוקה ביניהן כל כך גדולה, שכל אחד יש לו נפח ענק, זה כמעט ולא קיים במוצרים אחרים, זה בא ואומר, כאן צריך התערבות, ואנחנו צריכים התערבות, בלי התערבות זה לא ילך, ואנחנו יכולים לעשות את זה, ואני חושב שהציבור מצפה מאיתנו לעשות את זה.

אורי מקלב: הציבור רוצה, מי שקצת חי בתוך העם, בתוך האימהות, מי שקרוב, סבים וסבתות, יודע שכאן, שואלים אותנו כל הזמן, שיש כשל, כשל ערכי וכשל התנהלותי, שני הדברים האלה.

מיכאל ביטון: ממש, ואנחנו התקדמנו המון בביטחון תזונתי כללי, ולא התקדמנו בביטחון תזונתי של תינוקות, זה פה הפער החמור, וזה הדבר הכי חשוב.

אמילי חיה מואטי: גם המרכיב של הבושה אחרי שילדת, גם למרכיב הזה יש לו מקום.

מיכאל ביטון: כן ואני רוצה להגיד לכם שהמצב הזה, שאולי יש פה נפילה בין הכיסאות, כי משרד הרווחה מרגיש די אחריות לביטחון תזונתי כללי, אבל התינוקות והמזון שלהם הוא נידון באזורים של משרד הבריאות, ואולי בין שני המשרדים האלה זאת נפילה בין הכיסאות, זאת לא הנפילה הראשונה, יש עכשיו תוכנית למניעת תאונות בגילאי הילדים שמופעלת במשרד הרווחה, והיא אמורה לעבור למשרד הבריאות, אבל היא עוברת בלי תקצוב.

מיכאל ביטון: ופה אני מזהה גם כשל, שאנחנו דנים במזון של תינוקות סביב משרד הבריאות, ולא יוצרים פה רציפות טיפולית, תיכף נדבר על זה.

מיכאל ביטון: יובל יש לי שתי שאלות ספציפיות, לפני שנעבור לרשות התחרות, אז אתה שבע רצון מהמצב בשוק המזון?

מיכאל ביטון: 51% לא מדליק לך נורה אדומה?

יובל טלר: שוק המזון בכלל אני לא מטפל.

מיכאל ביטון: שוק המזון של תינוקות.

יובל טלר: אני אומר שוב, בסופו של דבר פיקוח מחירים הוא כלי מסוים.

מיכאל ביטון: אתה לא חושב להפעיל את הכלי הזה פה?

יובל טלר: ביחס לפיקוח מחירים, אנחנו חושבים שהתועלת של פיקוח מחירים, תהיה נמוכה יותר מאשר הנזק שזה ייצור בשוק הזה.

מיכאל ביטון: עכשיו אתה כנציג האוצר פה, אתם משקיעים בביטחון תזונתי כמה?

מיכאל ביטון: 100 מיליון שקל לא?

יובל טלר: אני לא נציג האוצר פה, אני גם הדגשתי לפני, כי לא היה לי ברור אם הנושא הזה הוא לפיקוח מחירים או לכיוונים אחרים, אני פחות מכיר את העולמות האחרים.

מיכאל ביטון: יש פה נציג אוצר אחר שעוסק בזה?

יובל טלר: לא, אפשר לבקש להעלות.

מיכאל ביטון: שיעלו את מי שצריך, תכתוב להם.

אוריאל בוסו: משהו אחד חסר לי כשאתם אומרים שאתם בודקים מחירים והמחירים שלהם מאוזנים, יש מאזנים והם לא מרוויחים מידי.

אוריאל בוסו: השאלה בבסיס, אם אני למשל עכשיו פותח חברה, ואני יודע שהבסיס חומר הגלם עולה לי X, אבל אני החלטתי לקחת משכורות עתק, אני וכל המנהלים, אבל בסופו של יום אני מציג בסוף איזון נורמלי, לא רווחים מי יודע מה, השאלה במה מתבטאים הרווחים, אם מראש החליטו בבסיס שלהם שמדובר במנכ"לים.

אוריאל בוסו: כמו שלא מזמן הייתה איזה חברה גדולה מאוד שאמרה שעקב עליית מחירים והמדד אנחנו צריכים להעלות מחירים, התברר שבו זמנית נתנו שם בונוס שמן למנכ"ל, זו השאלה מה המדד?

אוריאל בוסו: אם אנחנו צריכים להגיע לבסיס ולבדוק, כמה עולה לייצר את המזון הזה, אחרי אריזה ואחרי הכל, מכאן תתחילו לבדוק את כל הבסיס, ויתברר לכם שיכול להיות שמוצר הזה בכל המכלול הזה של ה- 100%.

מיכאל ביטון: בעולם קפיטליסטי, אין הגבלת שכר למנהלי חברות, יש את הצעת החוק שלי שמגבילה שכר של מנהלי חברות מזון, כמו הבנקים, אם יש להם נתח שוק מסוים השכר שלהם מוגבל.

אוריאל בוסו: כל עוד הם לא מתפרעים, אין עינינו צרה.

מיכאל ביטון: אגב שאמרת פה, שבעה בנקים, שישה, שבעה, אתה יודע כמה חוקים עשו על הבנקים לבדוק תחרות?

מיכאל ביטון: פה יש שלוש חברות ולא עשו עליהם חוק אחד אפילו, ועל הבנקים יש הגבלת שכר.

מיכאל ביטון: ואתה מדבר על חברת דיפלומט ששמו מיליונים למנכ"ל באותו זמן שהודיעו שהם מעלים מחירים.

אורי מקלב: באמת יכול להיות שהיינו צריכים להזמין לפה את הרשתות, משהו חסר לי כאן.

אוריאל בוסו: עוד משהו אחד אדוני היושב ראש, כרטיסי המזון שחילק משרד הפנים, לא יכולת לקנות - - -

מיכאל ביטון: רגע אוריאל, רגע, רגע.

מיכאל ביטון: אני רוצה את רשות התחרות כי היא עסקה בנושא, מה הם עשו שמה?

מיכאל ביטון: רימונה הם עשו משהו בתחום הזה.

רימונה חן: כן הם עשו צו מוסכם, וצחי פה.

מיכאל ביטון: בואו תסבירו לנו מה עשיתם בתחום?

מיכאל ביטון: רשות התחרות.

צחי ברקוביץ: צחי ברקוביץ, ראש תחום מזון ברשות התחרות.

צחי ברקוביץ: מה שכן זיהינו בתחום התמ"ל, אנחנו זיהינו שיש חסמי תחרות, בעולם שבו שחקניות התמ"ל עושים הסדרי בלעדיות בבתי החולים, ולמה הכוונה?

צחי ברקוביץ: עד הצו המוסכם שעוד שנייה אני ארחיב עליו, בכל בית חולים היה מותג תמ"ל אחד כתוצאה מבלעדיות, שבית החולים קיבל הרבה כסף.

מיכאל ביטון: מה הוא קיבל בית החולים כדי לתת את הבלעדיות?

צחי ברקוביץ: כסף.

מיכאל ביטון: איך הוא קיבל את הכסף הזה?

צחי ברקוביץ: שילמו.

מיכאל ביטון: מותר לבית חולים ציבורי לעשות הסכמים עם חברות עסקיות באופן הזה?

מיכאל ביטון: בית חולים מותר לתת לו למכור אפשרות של פרסום תרופות בתוך המחלקות ולהרוויח על זה כסף?

צחי ברקוביץ: אני לא מדבר על פרסום, הם קיבלו כסף כדי - - -

מיכאל ביטון: זה פרסום, מה זה להיכנס למחלקה ולתת ערכות?

צחי ברקוביץ: לא אני אסביר, כבוד היו"ר אני אסביר הכל ואם יש שאלות אני אענה.

צחי ברקוביץ: הם קיבלו כסף כדי שלא תיכנס אף ספקית תמ"ל אחרת.

מיכאל ביטון: זה בלעדיות.

צחי ברקוביץ: רק סימילאק.

מיכאל ביטון: הבנתי את הבלעדיות, תיכף ניתן לך להסביר את הצו הזה, אבל העובדה שבית חולים עושה הסכם כזה, מותר לו?

מיכאל ביטון: מחר הוא יגיד אתם תיכנסו רק עם אקמול ולא עם נורופן, מותר לו לעשות את זה?

צחי ברקוביץ: א' יש בתי חולים שלא כולם ממשלתיים, וב' זה היה, זה הסדרים שהיו בפועל, אנחנו לא הרגולטור של משרד הבריאות שמפקחים על בתי החולים, אבל זה הסדרים שהיו בפועל.

מיכאל ביטון: אוקי, ואז מה קרה?

מיכאל ביטון: תמשיך אצלכם מה עשיתם.

צחי ברקוביץ: ואז אנחנו שקלנו לבוא ולתת הוראות לחברות התמ"ל לא לעשות את ההסדרים האלה, כלומר לבוא ולתת הוראות לחברי קבוצת ריכוז.

צחי ברקוביץ: מה שקרה, בסוף הגענו איתם להסכמות שהם די דומות, זאת אומרת, הצו אוסר הלכה למעשה על בתי החולים, על ספקיות התמ"ל לשלם כסף לבתי החולים, אם יש הסכמי בלעדיות כאלה, יש עוד מתחרים, זאת אומרת, יש שם עניין עם התרכובות של הבקבוקים הקטנים, האם אפשר לתת אותם בחינם או אי אפשר לתת אותם בחינם.

צחי ברקוביץ: מה שעשינו בעצם, זה אמרנו לחברות התמ"ל, אם אתן רוצות לתת בחינם את הבקבוקונים, אתן מחויבות שיהיה עוד מתחרים.

צחי ברקוביץ: זאת אומרת, הסדרי הבלעדיות האלה חייבים להתבטל, והורים לילדים שבאים לבית חולים, לא יהיו נעולים על ספק אחד, אם אתה מגיע לאיכילוב יהיה לך רק סימילאק, אם אתה מגיע לתל השומר יהיה לך רק מטרנה.

צחי ברקוביץ: מה שזה עשה, זה בעצם ביטל את הסדרי הבלעדיות האלה, והכניס את כל ספקיות התמ"ל לכל בתי החולים.

צחי ברקוביץ: אנחנו נלחמנו שם גם בדברים יותר, שיחייב את הצוות להציג את האפשרות הזאת.

אורי מקלב: וזה קורה בפועל?

אורי מקלב: אתה עוקב שזה קורה בפועל?

מיכאל ביטון: אוקי, אבל אתם רשות התחרות, אז יש פה חברה ששולטת ב- 51%, אתם לא מכריזים עליה מונופול?

מיכאל ביטון: אתם לא בודקים אותה כמונופול?

צחי ברקוביץ: בסוף הדבר שעשינו כן, אנחנו רואים, הלכנו ובדקנו אחרי ארבע שנים שהצו היה בתוקף, הלכנו ובדקנו מה זה עשה, והארכנו אותו אחרי שראינו שהצו כן עוזר, הוא כן עוזר לשחקנים חדשים כמו נוטרילון, לקבל את ההכרה הרפואית שהיא מאוד חשובה.

מיכאל ביטון: איזה שחקנים חדשים, יש פה רק שלושה שחקנים.

צחי ברקוביץ: נוטרילון זה שחקן שהוא יחסית חדש בעולמות האלו.

אמילי חיה מואטי: במקום רמדיה.

מיכאל ביטון: והייתה ירידת מחירים בתחום הזה בגלל שהוא נכנס?

צחי ברקוביץ: אנחנו הסתכלנו על המחירים, אם אני מסתכל על המגמות הכלליות בשוק, אז אם אנחנו מסתכלים על נתחי השוק, אז כן יש בשוק שלושה שחקנים, ומטרנה היא שחקנית שבנתחי שוק כספיים היא סביב ה- 50%, מ-2018 היא קצת פחות, עכשיו היא בסביבות ה 50%, יש לנו את מטרנה, ויש לנו את נוטרילון שמאוד צמחה במהלך השנים, וזה היה שחקן חדש, בסוף זה שוק שבו יצאו ונכנסו שחקנים.

צחי ברקוביץ: בעבר היה את מדיצ'י, ב-2009 אם אני לא טועה.

מיכאל ביטון: מה בכוונת

מיכאל ביטון: כם לעשות בתחום הזה של התחרות, אם בכלל, של מזון לתינוקות?

צחי ברקוביץ: אז אני חושב שאם אנחנו מזהים בו חסמים, כמו שזיהינו את הסדרי הבלעדיות, זה המקום לפעול בו.

אמילי חיה מואטי: סליחה, לא רק שהמחירים לא ממש ירדו, עדיין הוא לא בר השגה.

מיכאל ביטון: אתם הולכים לעשות משהו בתחום הזה עכשיו?

מיכאל ביטון: פעולות קונקרטיות?

צחי ברקוביץ: כרגע מה שעשינו זה את הצו המוסכם.

מיכאל ביטון: אתם לא עושים בקיצור, עזוב אני לא צריך הרבה מילים, כן או לא?

מיכאל ביטון: אתם יש לכם תוכנית עבודה לטפל בנושא הזה?

מיכאל ביטון: אין לכם תודה.

מיכאל ביטון: שרון מנהלת בנק חלב אם.

אורי מקלב: רק במילה אחת, השאלה האם אנחנו מכירים באמת את השוק לבוריו כאן בוועדה ואחנו כחברי הוועדה.

אורי מקלב: קודם כל מאוד תמוה בעיני שלא רשתות השיווק, ולא רשתות הפארם, ולא בתי החולים, אף אחד לא מגיע, אנחנו מכירים שבדיונים אחרים אתה רואה אותם בוועדה, ופתאום כולם לא נמצאים בדיון.

מיכאל ביטון: כן, זה שתיקת הכבשים, שאמורות לתת חלב לתינוקות.

אורי מקלב: הוזמנו כולם?

אמילי חיה מואטי: להבדיל מהמוצרים הממותקים, אין להם תחרות, מה זה משנה, יגיעו, לא יגיעו?

אמילי חיה מואטי: זה לא ישנה כהוא זה.

אורי מקלב: אני חושב שהוועדה צריכה לבקש מה-מ.מ.מ מחקר קצת יותר מקיף ויותר מעמיק, הרי החברות האלה הן חברות בינלאומיות, עכשיו כשאנחנו אומרים שהמחירים זולים יותר בחו"ל, האם שמה זה בגלל שיש שש חברות, ושבע חברות, או אותן שלוש חברות.

אורי מקלב: הרי אפשר גם להיאבק.

אמילי חיה מואטי: לכל רשת שיווק יש את המותג שלה.

אורי מקלב: אבל אם המחירים האלה זולים בחו"ל בפערים כאלה גדולים, אז למה אין חברה שמייבאת.

אורי מקלב: ה-מ.מ.מ.

אורי מקלב: עשה כמה עבודות בעניין הזה.

מיכאל ביטון: הבעיה היא שאנחנו באיזה נושא שהוא תקוע, לא זז בכלל.

מיכאל ביטון: כן.

שרון ברנסבורג צברי: ד"ר שרון ברנסבורג צברי, אני מנהלת של הבנק הלאומי לחלב אם של מגן דוד אדום, אבל הרבה, הרבה שנים של בתחום הזה של מזון תינוקות, אפילו הייתי בוועדה הקודמת בשנת 2013, 2014 שאז יעל גרמן הייתה שרת הבריאות.

שרון ברנסבורג צברי: גם אז אני ניסיתי להפנות את תשומת לב, גם האוצר וגם האנשים שבדקו את המחירים למה שקורה בעולם.

שרון ברנסבורג צברי: יצא ספר של מומחה בשם ג'ורג' קנט שחקר את זה, ארגון הבריאות של האו"ם חקר את זה.

שרון ברנסבורג צברי: הנושא הזה של האופן שמציגים את המחירים, מציגים את הרווחיות ופועלים ברחבי העולם הוא לא משהו שספציפי למדינת ישראל.

שרון ברנסבורג צברי: חברות המזון לתינוקות, דואגים שהמחיר של שלב אחד יהיה מחיר שהם יחסית לא מרוויחים עליו, ואת זה הם מציגים לרשויות, כאשר המחיר של שלב 2, ושלב 3 הוא המחיר שהם מרוויחים עליו הרבה, הרבה יותר, והוא מסבסד את כל השאר.

שרון ברנסבורג צברי: יחד עם זאת הם דואגים לתקציבי פרסום, כמו שכבר הועלה פה, תקציבי פרסום מאוד, מאוד גדולים, וכנסים ודוגמיות, וכל מיני דברים שגורמים לזה, שלכאורה נראה שהמחיר הוא לא מחיר מופקע, כאשר בפועל - - -

מיכאל ביטון: שרון, אני אתן לך להשלים, אבל יובל אתה שמעת על שלב 2 ו-3 אתה מכיר את הבדלי המחירים האלה?

מיכאל ביטון: בדקתם את שלב 2 ו-3 בבדיקה שלכם?

אמילי חיה מואטי: לזה בכלל לא הגענו בהצעת החוק.

מיכאל ביטון: לא, היא אומרת ששם יש את הפקעת המחירים.

אורי מקלב: התחליפים לילדים רגישים אדוני היו"ר ששם זה מגיע ל- - ואתה יודע כמה היום הרופאים נוטים, ושמה אין הנחות, שם אתה מדבר על 180 עד 200 שקל לקופסא.

מיכאל ביטון: שלב 2 ו-3 רימונה, גם שם לא יקר?

רימונה חן: לא שלא יקר, בדקנו רווחיות.

מיכאל ביטון: כשבדקתם רווחיות בדקתם שכר מנכ"לים בשנים האלה?

מיכאל ביטון: אולי מישהו העלים את הרווחיות לשורה אחרת דרך אופציות, דרך שכר מנכ"לים?

מיכאל ביטון: הרי אפשר להעלים רווחיות, היא לא חייבת להופיע בדוחות?

מיכאל ביטון: בדקתם שכר מנכ"לים לחברות האלה?

רימונה חן: לא בדקנו שכר מנכ"לים.

מיכאל ביטון: כי זה לא מעניין בעולם קפיטליסטי, השכר לא מוגבל, הכל טוב.

רימונה חן: זה משפיע על הרווחיות אתה רואה את זה, זה משפיע על הרווחיות שכר המנכ"לים, אנחנו עשינו בדיקה גם לפי גורמים.

מיכאל ביטון: זה במקום רווחיות, מחלקים את השלל בדרכים אחרות.

שרון ברנסבורג צברי: הנתונים הבינלאומיים מדברים על כ- 40% מההוצאות של מזון תינוקות הם על שיווק ופרסום.

מיכאל ביטון: 40%?

שרון ברנסבורג צברי: כ- 40% מהמחיר, וזה נחשב ליחס שהוא יחס שהוא נחשב ללא הוגן ולא אתי.

מיכאל ביטון: מדהים, במוצר לא רווחי, במוצר שהקמעונאי מוכר ומפסיד לפי טענת יובל.

אורי מקלב: זה כמו שתגיד שיש פרסום על לחם.

מיכאל ביטון: 40% שיווק על שוק עם הפסדים.

אורי מקלב: מישהו היה מקבל על הדעת שללחם היה 40% פרסום?

אורי מקלב: הרי זה לחם.

אורי מקלב: מוצר בסיסי.

מיכאל ביטון: לאן הגענו.

מיכאל ביטון: אבל בינתיים אני לא רואה אף אחד שמתעסק בזה, לא רשות התחרות עושה פה מאמץ, לא המפקח על המחירים עושה פה איזה תוכנית.

שרון ברנסבורג צברי: אז הייתי רוצה להגיד שבעולם יש מדינות שעסקו בזה, אני גם הצגתי בעבר, נתתי דוגמא למה שנקרא המודל האוסטרלי.

שרון ברנסבורג צברי: שהמודל האוסטרלי קבע על ידי הרגולטור, שהחברות למזון תינוקות, לא ישווקו ולא יפרסמו בגילאי אפס עד שנה, ותמורת זה המחירים ירדו, תלוי במדינה, באוסטרליה זה לפי מדינות, בין 30% ל- 40%, הם פשוט לא יפסידו, אבל הם פשוט יורידו את המחיר.

מיכאל ביטון: זה חוק באוסטרליה?

שרון ברנסבורג צברי: באוסטרליה זה הוגדר כחוק, הוקמה ועדה אגב שבין היתר היא ועדה ממשלתית, כי יש מדינות הרי, שהן בעצם מפקחות על זה שבמידה ומישהו מוצא שיש פרסום לא הוגן, מיד זה מדווח לוועדה, והוועדה מפקחת.

שרון ברנסבורג צברי: זאת אומרת שמדובר על משהו שיש לו שיניים, או לפחות שיניים לכאורה.

שרון ברנסבורג צברי: אני רוצה גם להוסיף משהו לגבי הדברים שהועלו פה, קודם כל אני חייבת לציין שמהעשור שעבר, חל שינוי מאוד משמעותי בין דיון על זכויות של הורים, לבין חובתנו כלפי הקטינים חסרי הישע, ואני חושבת שזה עיקר הדיון פה.

שרון ברנסבורג צברי: הדיון פה הוא כיצד אנחנו כחברה מחויבים, ובהקשר הזה זה מתחיל בתינוקות ואחרי זה הופך לפעוטות, להבטיח את עתידם ולמטב את ההתפתחות שלהם, בהקשר הזה, חשוב לדעת שהמדע מאוד מחדד את זה, שצריכה של מזון סופר מעובד אחרי גיל שנה עלול לגרום לנזק לילדים, ולכן משרד הבריאות בא וקבע, ולא רק בארץ גם בעולם, הם מעודדים צריכה של מזון בריא, טרי, לא מעובד אחרי גיל שנה, ולכן זאת הייתה הסיבה אני מניחה שגם משרד הבריאות דיבר עד גיל שנה.

מיכאל ביטון: בשיווק של המזון שלהם הם משווקים אותו גם אחרי שנה?

שרון ברנסבורג צברי: בוודאי.

מיכאל ביטון: ומשרד הבריאות לא יכול להוציא תקנה שאוסרת לפרסם?

שרון ברנסבורג צברי: לכאורה מזון שלב 3.

אמילי חיה מואטי: יש לנו גם הצעת חוק להגבלת השיווק, אנחנו הולכים לתקוף את הסיפור הזה מכל כיוון אפשרי, אתם לא מבינים עם מי הסתבכתם.

מיכאל ביטון: רגע שרון, משפטי סיום בבקשה.

שרון ברנסבורג צברי: אני רוצה להגיד שאני פה, גם כמנהלת בנק החלב, אני נתקלת בהמון פניות גם של הורים לפגים, וגם של הורים עם מצבים רפואיים של הילדים, אם מה שהזכרת המזונות המיוחדים שהם מאוד, מאוד יקרים, פגים שנאלצים להעשיר חלב או לתת מזון יקר יותר, ואני חושבת שגם פה אנחנו חייבים לתת מענה.

שרון ברנסבורג צברי: כאשר יש לך ילד חולה, המדינה חייבת לעזור לך, ובמצבים האלה חייב לתת מענה, אם זה באמת על ידי עידוד סבסוד של מזונות מיוחדים, אם זה על ידי עידוד משאבות שאימהות לפגים לא יכולות לאפשר לעצמן לרכוש, ולכן הן נאלצות בשלב יותר מאוחר פשוט לקנות מזון, ואם זה ובהקשר הזה בכובע שלי כמנהלת בנק החלב, באמת לתת מענה לתינוקות שהם מעטים יחסית, אבל שלא יכולים להסתדר.

מיכאל ביטון: תודה רבה, אנחנו כבר קצרים בזמן.

מיכאל ביטון: משרד הבריאות, אתם לא מבסוטים מהפרסום מעל גיל שנה, למה אתם לא מוציאים תקנה או איסור פרסום?

דינה רחל צימרמן: אנחנו עובדים על חוק בעניין של פרסום אוכל מזיק, שחלק מזה היא אוכל שמעובד לילדים.

מיכאל ביטון: למה לא להתמקד עכשיו בסיפור הזה ולא לחכות לחוק גדול עד שהוא יבוא?

דינה רחל צימרמן: כי התקנות צריכים להיות קשובים.

מיכאל ביטון: מתי יגיע, מתי זה יגיע החוק הזה?

דינה רחל צימרמן: זה בתהליכים.

מיכאל ביטון: חודשים?

מיכאל ביטון: שנה?

מיכאל ביטון: מה זה תהליכים?

מיכאל ביטון: את הצגת פה נושא דחוף, אז מתי זה יגיע?

דינה רחל צימרמן: החוק נכתב, אני צריכה לבדוק איפה בדיוק זה עומד בלשכה המשפטית לפני שאני יכולה להגיד לך תאריך מדויק, אבל עובדים על חוק בדיוק בקשר לעניין של האוכל המעובד, ולכן אנחנו שמים את הדגש כאן של בריאות הילדים, תסתכלו על כל המכלול, איך אנחנו דואגים שהם מקבלים את האוכל הכי בריא.

דינה רחל צימרמן: ה-WIC שעלה כאן מבחינת הסבסוד למשפחה, שיקבלו מי שצריך, אף אחד לא רוצה שילד ילך רעב לישון בלילה, אבל רוצים שהאוכל שהוא כן מקבל יהיה האוכל הנכון, לא משהו ששכנעו אותו על ידי פרסום שזה טוב, ואנחנו יודעים מדעית שזה לא.

מיכאל ביטון: תודה, תודה רבה.

מיכאל ביטון: עכשיו חברי הכנסת, יוזמי הדיון, יש לכם משפטי סיכום?

מיכאל ביטון: ואני מסכם את הדיון.

מאיר כהן: כבוד היו"ר רק מילה אחת.

מיכאל ביטון: כן אדוני בבקשה.

מאיר כהן: לי קוראים מאיר, אני מהבנק החברתי לתינוקות.

מיכאל ביטון: כן בוא נשמע.

מאיר כהן: הבנק החברתי לתינוקות הוקם, כדי שלא יהיו יותר תינוקות רעבים בישראל.

מאיר כהן: אחד הדברים שעשינו בשלוש השנים האחרונות שלא עשו אחרים לפנינו, בגלל שזה כל כך יקר, זה להציל מזון תינוקות.

מאיר כהן: יש לנו כרגע מאות נקודות בארץ, הקמנו רשת של מאות נקודות בארץ שבעצם מפרסמים את עצמם, והציבור הרחב לקח על עצמו והתחילו באמת לתרום לנו.

מיכאל ביטון: זה מזון שלא השתמשו בו בבתים ומעבירים את זה אליכם?

מאיר כהן: מזון סגור, עם תוקף ארוך.

מיכאל ביטון: באיזה היקפים יש לכם?

מאיר כהן: עשרות אלפים, אנחנו מקבלים עשרות אלפים, השנה הזאת בלי עזרה של אף גורם ממשלתי או רשות אחרת, הגענו ל-17 אלף תינוקות.

מיכאל ביטון: 17 אלף קופסאות, או 17 אלף מנות או 17 תקופות?

מאיר כהן: 17 אלף תינוקות, שמקבלים כל חודש שלוש קופסאות.

מיכאל ביטון: אתם אישית חילקתם ל-17 אלף?

מאיר כהן: כן.

מיכאל ביטון: והעמותה הזאת אמרת ללא עזרה ממשלתית?

מאיר כהן: נכון.

מיכאל ביטון: רגע, מה היקף הפעילות הכספית של העמותה?

מיכאל ביטון: לא השווה כסף, אלא הכסף, המנכ"ל, ההפעלה, הרכבים?

מיכאל ביטון: את המזון אתם מקבלים כתרומה מהציבור.

מאיר כהן: בין 250 ל-300 אלף שקל בשנה.

מיכאל ביטון: זה כל העמותה?

מאיר כהן: זה כל העמותה בכסף.

מיכאל ביטון: ומה מתוך זה הממשלה עוזרת לך?

מאיר כהן: שום דבר, לא הממשלה ולא שום דבר.

מיכאל ביטון: אפס?

מאיר כהן: אפס.

מיכאל ביטון: ואתה הגעת ל-17 אלף חבילות מזון לתינוקות?

מאיר כהן: נכון, הביטחון התזונתי לתינוקות - - -

מיכאל ביטון: אני חושב כבר הגעת לגן עדן בעולם הזה, הגן עדן שלך קיבלת אותו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אבל אחרי גן עדן, גן עדן צריך כרטיס טיסה לפחות, כרטיס נסיעה.

מיכאל ביטון: יובל אתה מכיר את העמותה הזאת?

יובל טלר: לא, אני לא מכיר אדוני היו"ר.

מיכאל ביטון: אתה יכול לפגוש אותו ולראות לאיזה כספי תמיכות ממשלתיות, או אפוטרופוס כללי, או גוף אחר, או מיזם משותף מול ה-300 אלף שיש לו, לעשות מיזם משותף, שלא יהיה ביזיון, שהוא עושה עבודה 100% למען הציבור.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לעשות מיזם משותף יחד עם הרווחה, ולהעניק לכל התינוקות שהרווחה תיתן לנו מזון תינוקות, יש אפשרות להגיע להרבה יותר, להציל הרבה יותר קופסאות.

מיכאל ביטון: אתה בינתיים מתבסס על תרומות של הציבור.

אוריאל בוסו: הוא כרגע אומר לך, הוא רק רוצה שיתוף פעולה בלי כסף, תנו לי אבל מידע שאני אגיע ליותר תינוקות, ואפילו את זה הוא אומר, אין לי מספיק מידע, אני מגיע למה שאני מגיע לבד.

מאיר כהן: לא, לא אמרתי את זה, אני אומר שאנחנו רוצים לעשות מיזם משותף.

מיכאל ביטון: מיזם משותף, לא רע בכלל, רעיון לא רע, אגב המיזם של הביטחון התזונתי שעולה למדינה 100 מיליון שקל, התחיל בעמותה, עמותת אשל שעבדה יפה, והנה יש לכם פה אולי התחלה של גוף שאפשר לעבוד איתו.

מיכאל ביטון: אמילי אנחנו בסיכום, את באה לסכם או שאת הולכת.

אמילי חיה מואטי: אני רצה לוועדת חוץ וביטחון.

אוריאל בוסו: אני אומר לסיכום אדוני היו"ר, אני חושב שגם אתה, לפחות אני לא השתכנעתי שהדבר הזה הוא לא בלתי הפיך, הנושא של הפיקוח, אמרתם פיקוח, בדיקה, אתם נמצאים מלמעלה, התפקיד שלכם הוא הרבה יותר רק מלהיות הבקר מלמעלה ולראות שהכל בסדר, אתם לא העין הגדולה, אלא אתם צריכים יותר להיכנס לרזולוציות, לבדוק באמת איך מתחלק, לקחת בהשוואות למקומות אחרים.

אוריאל בוסו: כמו שאמרתם, היו"ר פה נכנס אפילו לשכרי המנכ"ל והבונוסים, אבל זה תפקידנו, כי אם ניקח בסוף מלמטה עד למעלה את העלות של הרכיב, של האריזה, של כל העלויות ומכאן נתחיל לעלות למעלה, אז אין לי ספק, לא יכול להיות, אין לי ספק שנגיע לעלויות הרבה יותר נמוכות.

מיכאל ביטון: אני אומר לך, לא גילינו את כל מה שקורה בחברות המזון לתינוקות, והנתון העצוב הזה ששרון הציגה, שבו 40% על פרסום, 40% בעולם מונופוליסטי.

מיכאל ביטון: אחד 50% שולט בשוק, והשניים האחרים 20% ומשהו, ומוציאים 40% מהכסף על פרסום, כשכל נתחי השוק האלה כבר בכיס שלהם, אז זה מזעזע, זה אירוע שצריך להבין.

מיכאל ביטון: לא גילינו את כל מה שאנחנו אמורים לגלות שם תאמין לי.

מיכאל ביטון: רגע, אבל אנחנו צריכים לסיים אוריאל.

מיכאל ביטון: תן לי שנייה לשמוע את משרדי הממשלה, משרד הרווחה, רותם דרייפוס בבקשה.

רותם דרייפוס: בוקר טוב לכולם, הנושא הזה מאוד חשוב למשרד שלנו, בכלל אנחנו בכל הנושא של מזון לנזקקים, אנחנו פועלים בשני מישורים, השנה בשל המצב הכנסנו.

מיכאל ביטון: מה התפקיד שלך במשרד הרווחה?

רותם דרייפוס: אחראית על התקציב של עיזבונות ותמיכות.

מיכאל ביטון: עיזבונות ותמיכות, את יכולה לפגוש את הבחור הזה פה שהקים עמותה?

רותם דרייפוס: גם על זה יש לי מה לומר, אז רק שנייה תן לי בבקשה את רשות הדיבור.

מיכאל ביטון: בבקשה.

רותם דרייפוס: אנחנו פועלים בשני מישורים, נושא של חלוקת מזון לנזקקים באמצעות עמותות המזון, הנושא של המיזם, בשני המישורים האלה.

מיכאל ביטון: את אחראית על המיזם לביטחון תזונתי?

רותם דרייפוס: נכון.

מיכאל ביטון: את אחראית, כמה כסף מושקע שם?

רותם דרייפוס: השנה זה יהיה 100 מיליון, 60 המשרד שלנו, 40 ואשל ירושלים.

רותם דרייפוס: בשני המישורים האלה אנחנו הכנסנו את הנושא של מזון לתינוקות, ומבחני התמיכה השנה אנחנו נכיר בכל ההוצאות של מזון לתינוקות כחלק בלתי נפרד מהסל, גם בנושא של מיזם ביטחון תזונתי, חלוקת כרטיסים נטענים ושיתוף של אשל ירושלים.

רותם דרייפוס: אנחנו נכניס את הנושא הזה של משפחה נזקקת שמקבלת כרטיס, תקבל אם יש לה ילדים עד גיל שנתיים, תקבל מזון לתינוקות מהספק בחינם, גם בנושא הזה של בנק חברתי למזון לתינוקות, זה עלה לדיון, אנחנו חושבים על מיזם משותף, נרקמת תוכנית.

מיכאל ביטון: נפגשתם כבר, אתם מכירים את הבחור?

רותם דרייפוס: כן אנחנו מכירים.

מיכאל ביטון: אז אתם תמשיכו את הקשר הזה?

רותם דרייפוס: אנחנו נשמור את הקשר הזה ואנחנו נדבר איתו, ואנחנו אכן חושבים על חלוקת עזרה למשפחות ולחלוקת מטרנה למשפחות.

מיכאל ביטון: רותם, יש לי שאלה אבל, לא יהיה נכון בגלל החשיבות של מזון תינוקות, שיהיה סכום נפרד ומסומן רק למטרה הזאת?

רותם דרייפוס: כן, כן ואנחנו חושבים על זה, בהחלט.

מיכאל ביטון: כל הכבוד לך רותם תודה רבה, ככה אני אוהב את משרדי הממשלה, שהם יוזמים ונותנים תשובות טובות.

מיכאל ביטון: אנחנו נעים לסיכום הדיון הזה, אוריאל אתה כמה מילים ואני מסכם.

אוריאל בוסו: למעשה אמרתי, אני לא השתכנעתי שלא ניתן לעשות משהו, וכמו שאמרו תמיד, פיקוח גם אם הוא לא רצוי מלכתחילה הוא הכרחי, אני שמעתי את משרדי הממשלה אומרים, אנחנו בודקים, ואנחנו עושים, הם צריכים להבין שמדובר פה בבעיית S.O.S מדובר בילדים רעבים שישנים, ניתן הרבה מה לעשות.

אוריאל בוסו: יש לי גם כן את המרכז מחקר שאני קיבלתי לגבי אם תינוקות, אני אעביר לך את זה היו"ר, אני מציע שתקבע גם כן לוועדת הפיקוח על המחירים, ושיבואו לכם נתונים, מה המשמעות של הפיקוח שהם עשו, ומה ניתן כשהם פונים לחברות המזון לתחליפי המזון, מה מבחינתם, איך הם רואים את התמונה.

אוריאל בוסו: לא יכול להיות שקופסא של תחליף מזון לתינוקות תעלה בארץ יותר מ-30, 35 שקלים, לשם בדיוק אנחנו צריכים לכוון.

מיכאל ביטון: פלוס עזרה למשפחות שקשה להם.

מיכאל ביטון: אז הנה אמילי, הגעת להגיד כמה דברי סיכום, אנחנו מסכמים את הדיון, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה חברות וחברים, תודה רבה אדוני היו"ר, אם יכולה לצאת מכאן איזו שהיא קריאה, הקריאה היא לא להסתכל על הדברים רק דרך העלויות והתחרות ומי מרוויח ומי מפסיד, עם כל הכבוד לא בשביל זה אנחנו בכנסת, אנחנו בכנסת כדי לדאוג לרווחתם של בני האדם, וכדי שתינוקות יוכלו להתפתח באופן תקין וצריך גם להגיד את זה.

אמילי חיה מואטי: ברגע שאנחנו שמים אצבע על איזה שהוא סכר שמתפרץ עלינו זה יגיע ממקום אחר, זה יגיע ממשרד הרווחה, זה יגיע מפשע וזה יגיע ממקומות שאנחנו יכולים למנוע אותם.

אמילי חיה מואטי: אנא מכם, אנא ממך יו"ר הוועדה, אל תניח לנושא הזה, בואו נשתדל להתכנס עד שהחוק שלנו יעבור, כולנו נרוויח מזה, זה נכון גם מוסרית אבל גם כלכלית.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

מיכאל ביטון: יפה, אני רוצה להודות ליוזמי הדיון, חברת הכנסת אמילי מואטי וחבר הכנסת אוריאל בוסו, על ההעלאה לסדר של נושא, אם יש חמישה, עשרה נושאים חברתיים בישראל, זה אחד מהם, בדחיפות שלו, בחשיבות שלו, ותודה שהבאתם את זה גם לוועדת כלכלה, וועדת הכלכלה תמשיך ללוות אתכם עד לתוצאות, אנחנו לא נעשה מזה דיוני סרק, דיוני אווירה, יהיו פה תוצאות.

מיכאל ביטון: אנחנו קוראים לשר הרווחה, ושר הבריאות, ולמנכ"לית סיגל מורן, ולמנכ"ל פרופסור נחמן אש, לקיים סדרת פגישות, בסוגיית הביטחון התזונתי של תינוקות, ובמיוחד תינוקות ממשפחות בדרוג סוציואקונומי נמוך, או תינוקות בסיכון.

אוריאל בוסו: משרד הכלכלה ברשותך.

מיכאל ביטון: עוד הרבה משרדים יהיו עסוקים בזה, האוצר, והכלכלה, אבל אלה אני רואה את שר הרווחה ושר הבריאות, באחריות תחומית ישירה לדבר הזה, הם ילכו לאוצר, תיכף נגיע לתחרות, אני לא מדבר על תחרות, אני מדבר על ביטחון תזונתי.

מיכאל ביטון: אני קורא להם להציג לנו בתוך 60 יום לוועדה בכתב, דינה את אחראית שיגיע אלי מכתב כזה, שהשרים דיברו ביניהם, שהמנכ"לים דיברו ביניהם, שהיו דיונים פנימיים בין בריאות לרווחה, איך יוצרים סנכרון בין משרדי ממשלה, סביב ביטחון תזונתי של תינוקות, סנכרון ועבודה נכונה ותקצוב.

מיכאל ביטון: אנחנו קוראים לשר הרווחה ושר הבריאות, לתקצב כבר בתקציב הקרוב, 20 מיליון ₪ מובחנים לביטחון תזונתי לתינוקות.

מיכאל ביטון: 100 מיליון הכלליים לביטחון תזונתי זה מעולה, וימשיך, ו-20 מיליון מובחנים לתינוקות, ובהפעלה משותפת של הרווחה והבריאות, באמצעות רשויות מקומיות, מרכזי גיל הרך, מעונות וטיפות חלב, כל המקומות שבהם אנחנו פוגשים את התינוק בסיכון, זה דבר ראשון.

מיכאל ביטון: דבר שני, אנחנו קוראים לרשות התחרות ולמשרד הכלכלה, לחקור לעומק את התנהלות החברות של מזון לתינוקות ובמיוחד את הפער הזה בין השקעה של 40% פרסום, במקום שבעצם מדובר בשלוש חברות עם ניתחי שוק מאוד ברורים וגדולים, וכולל לבחון הכרזה של החברה ששולטת ב- 51% כמונופול, ועל כל המשתמע בחוק ממעמדה כמונופול.

מיכאל ביטון: אנחנו מבקשים מרשות התחרות מכתב לוועדה בתוך חודשיים, על הבדיקה הנוספת שהם עשו בתחום חברות של מזון לתינוקות.

מיכאל ביטון: אנחנו נקדם ונדחוף את החוקים שיביאו חברי הכנסת אוריאל בוסו ואמילי מואטי, במושב הבא של הכנסת, שיהיו מוכנים וערוכים, ביום הראשון של המושב הבא תניחו את החוקים הללו ואני מצטרף אליכם לחוקים הללו.

מיכאל ביטון: והנושא הבא, אנחנו מאוד, מאוד גאים בבנק למזון תינוקות ככה אתם נקראים?

מאיר כהן: הבנק החברתי למזון תינוקות.

מיכאל ביטון: מה השם שלך?

מאיר כהן: מאיר שדה.

מיכאל ביטון: כמה זמן העמותה קיימת?

מאיר כהן: העמותה קיימת מ-2012, אבל בשלוש השנים האחרונות אנחנו מפעילים את הפרויקט של הבנק החברתי למזון תינוקות.

מיכאל ביטון: אנחנו ממש רוצים להוקיר אתכם, שנכנסתם לתחום כל כך חשוב, ובעצם גם גרמתם למניעת בזבוז מזון, ולמניעת בזבוז משאבים, ולהוקיר את אותם התורמים שלכם, אותם משפחות שבמקום לזרוק לפח קופסת מטרנה וסימילאק, העבירו את זה אליכם, ואתם באמצעות העבודה שלכם חילקתם 17 אלף מנות מזון לתינוקות בשנה האחרונה, ואת כל זה בתקציב עמותה קטן של לא יותר מ- 300 אלף שקל.

מיכאל ביטון: אני קורא למשרד הרווחה לבנות איתכם מיזם משותף, כפי שעשינו עם אשל, ושהמיזם הזה יהיה המיזם לביטחון תזונתי של תינוקות, וגם לסייע לכם בהפעלת העמותה, וגם באפשרות להשלים חוסרים ברכש של מזון לתינוקות ולא רק בהתבססות על אנשים טובים שתורמים, שהם יבורכו וימשיכו לתרום.

מיכאל ביטון: אני מבקש בתוך 60 יום מכתב ממכתב הרווחה, על הפגישה אתכם, על הסוגייה של מיזם משותף לקראת התקציב הבא, וכל שכן אם יש בקרבכם יתרות בשנת ההפעלה הזאת, להתחיל להניע את המיזם המשותף כבר השנה כפיילוט ראשוני.

מיכאל ביטון: אני מבקש מהמפקח על המחירים, לעשות בדיקה נוספת בעולם המזון לתינוקות, רווחים, שכר מנכ"לים, השקעות בפרסום, וכל נתון אחר שאולי יאיר אור וישאל שאלות ואולי יציג מצב, שהמחיר של מזון לתינוקות בישראל הוא לא באמת כל כך סביר, ולא באמת כל כך טוב, ואולי הוא מתואם מידי.

מיכאל ביטון: אני מבקש מהמפקח על המחירים, תוך חודשיים לשלוח לנו מכתב שעשה את הבדיקה, או החל את הבדיקה ומתי היא תסתיים, ולעדכן מה יהיו תוצאותיה.

מיכאל ביטון: אני נועל את הישיבה, תודה רבה.