ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 127, 2022-03-07 10:06

וליד טאהא: בוקר טוב, אמנם קצת באיחור ויש חברי כנסת שתקועים בפקקים.

וליד טאהא: בכל זאת נתחיל, כי אי אפשר לחכות לכל אחד כי הזמן שלנו כאן גם קצוב.

וליד טאהא: אנחנו נדבר היום על נושא חידוש חלוקת הכרטיסים הנטענים לרכישת מזון ומוצרים חיוניים למשפחות מוחלשות, כפתרון יוקר המחיה, של חברי הכנסת יעקב אשר, משה ארבל, אוסאמה סעדי, אבי מעוז ויבגני סובה.

וליד טאהא: מכל היוזמים אני רואה רק את אוסאמה סעדי, אז נתחיל איתך אוסאמה.

וליד טאהא: תציג את הנושא.

וליד טאהא: בבקשה אוסאמה.

אוסאמה סעדי: תודה אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בוקר טוב, אני הצטרפתי לדיון המהיר שיזם חברי יעקב אשר ושאר החברים שהזכרת, אדוני היושב-ראש, אבל אני חושב שמדובר בנושא שהוא חשוב מאוד וקריטי מאוד למשפחות העניות, למשפחות הנזקקות והמתקשות.

אוסאמה סעדי: אני עכשיו בא, אדוני היושב-ראש, מקומה 3 מוועדת העבודה והרווחה, ואנחנו צריכים לשמור על הכבוד של המשפחות האלה, אז כאמור אדוני היושב-ראש, עכשיו בוועדת העבודה והרווחה מתקיים דיון על עסקת החבילה שהממשלה והמעסיקים וההסתדרות חתמו כתגובה ליוקר המחיה שאנחנו עדים לו בחודשים האחרונים, עליות מחירים מטורפות כמעט בכל תחומי החיים.

אוסאמה סעדי: דלק התייקר.

אוסאמה סעדי: אתה יודע אדוני היושב-ראש, אנחנו חברי כנסת, אולי לא מרגישים את זה, ואלה שמקבלים הוצאות דלק מהמעסיק שלהם, אבל בשביל האזרח הפשוט שמחיר ליטר היום 7.20 שקלים, אז התוספת הזעומה שעומדים לתת לעובדים השכירים, של 100 שקל לשנה, שכר המינימום יעלה ב-54 אגורות לשעה, זה בושה וחרפה.

אוסאמה סעדי: אני ואתה ויתר חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, היינו עדים בשנה שעברה למבצע הזה של חלוקת תלושי מזון.

אוסאמה סעדי: בחברה הישראלית בכלל ובחברה הערבית בפרט יש הרבה עמותות, אדוני היושב-ראש, שמספקות את הצרכים האלה, סיוע למשפחות המתקשות, הנזקקות, וכל הכבוד להם, אבל זה לא התפקיד של העמותות, זה התפקיד בראש ובראשונה של המדינה לספק את הצרכים הבסיסיים.

אוסאמה סעדי: על מה אנחנו מדברים?

אוסאמה סעדי: על מזון.

אוסאמה סעדי: יש רעב במדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: מי שמתכחש ומי שלא מסכים לזה, אז הוא לא חי במציאות, ובמיוחד בחברה הערבית, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מייצגים.

אוסאמה סעדי: כאשר 50% חיים מתחת לקו העוני, כאשר כל שני ילדים מתוך שלושה חיים מתחת לעוני, אז בוודאי שהעוני הוא גדול.

אוסאמה סעדי: אנחנו קראנו את דוח העוני של המוסד לביטוח לאומי.

אוסאמה סעדי: קראנו את דוח העוני האלטרנטיבי, ובאמת כולם מצביעים על עלייה חדה במימדי העוני בשכבות החלשות, לכן באמת המבצע שהיה והסכום שאז הוקצה, 700 מיליון שקל שחולקו תלושי מזון, זה win-win לכל הצדדים.

אוסאמה סעדי: המשפחות האלה קיבלו את תלושי המזון ובאמת אני הייתי עד לחלק מהמשפחות האלה שאמרו, מתי נקבל את התלושים?

וליד טאהא: הם כנראה למדו מאיתנו איך מסייעים לנזקקים.

אוסאמה סעדי: אני הזכרתי את העמותות בחברה הערבית.

משה ארבל: רק הממשלה הנוכחית שכחה, כבוד היושב-ראש.

וליד טאהא: לא, אמרתי "איתנו", התכוונתי אלינו, לתנועה האסלאמית ורע"מ.

אוסאמה סעדי: אז יש לכם עמותות ויש עוד עמותות וכל הכבוד לכל העמותות שעוסקות ועובדות בעניין הזה, במיוחד שעכשיו אדוני היושב-ראש, אנחנו עוד מעט מתחילים את חודש הרמדאן וחשוב מאוד לסייע למשפחות האלה בחודש הזה.

וליד טאהא: תחילת אפריל.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אני אומר, זה win-win situation כי המשפחות האלה כמו שמקבלות את התשלומים, אז הן מקבלות את המצרכים הבסיסיים, את המזון שהם זקוקים לו, אבל זה גם מעגל.

אוסאמה סעדי: זה מעגל שעוזר לצמיחה הכלכלית של כל המשק, כי זה גם החנויות וגם הסופרמרקטים וגם כל הרשתות וגם שליחים ולא שליחים.

אוסאמה סעדי: זה מעגל שתורם לצמיחה הכלכלית.

אוסאמה סעדי: אני הייתי מצפה שבמקום שיביאו לנו עסקאות חבילה מפוקפקות כמו שעכשיו אנחנו דנים, אמרתי, בוועדת הכלכלה, של יום חופש פה, שעות נוספות, 54 אגורות, שיביאו ויחדשו, ואני הבנתי מהעמותות שזה אפשר בלחיצת כפתור, באמת להמשיך.

אוסאמה סעדי: המשפחות ידועות, הכתובות ידועים, הרשויות המקומיות כבר מתורגלות לעניין הזה.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שמכאן תצא קריאה, אדוני היושב-ראש, בעקבות הדיון הזה, לחדש את המבצע הזה כמה שיותר מהר.

וליד טאהא: אוקיי, תודה רבה אוסאמה סעדי.

וליד טאהא: אתה יודע, קפיטליזם חזירי רואה בעוני כבעייתו של העני, ואני אומר, העוני הוא בעייתה של מדינה, לא בעייתו של העני.

וליד טאהא: כל מדינה שיש לה מוסר וערכיות צריכה לפעול לכך שלא יהיה עניים, לפחות במצרכים הבסיסיים.

וליד טאהא: לא יכול להיות מצב שבדברים הבסיסיים יש כאלה שמתקשים בלהתנהל.

וליד טאהא: חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מודה על הדיון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כשחילקו את הכרטיסים בתקופת הקורונה, שימשתי כסגנית ממלאת מקום ראש עיריית כרמיאל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הייתי עדה ונתתי עזרה וסיוע לאנשים שכן היו זכאים לקבלת כרטיסי מזון שחולקו אז.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הייתי עדה לכל התהליך עד לגיבוש הרשימות שהכינה הרשות המקומית, ועד לקבלה וחלוקה על ידי שליחים שחילקו את הכרטיסים לנזקקים תושבי העיר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: היו הרבה מאוד תקלות בתהליך החלוקה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בעריכה של הרשימות לא הייתה בעיה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: היו קריטריונים ברורים, מי שמקבל קצבה של השלמת הכנסה, מי שמקבל הנחה בארנונה מעל 70%, אז בעצם אלה שהיו הזכאים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נוצר בפועל הפער.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אלה שכן הייתה להם הנחה, אבל היו עוד קריטריונים נוספים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הם היו ברשימות של הרשות המקומית אבל לא הופיעו בסוף ברשימות של החברה שדרכה חולקו הכרטיסים.

וליד טאהא: הייתה חברה אחת שחילקה בכל הארץ?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שתי חברות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בכרמיאל נראה לי פתחון לב.

וליד טאהא: ומי השנייה?

קריאה: אשל ירושלים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אם אנחנו עכשיו מתכוננים לתהליך הבא, אנחנו צריכים לבנות אותו בתיאום עם רשויות מקומיות, עם קריטריונים ברורים ותיאום מלא בין משרד הפנים, חברה שתזכה במכרז ורשות מקומית, ומידע מדויק שהאזרח שזכאי, שהוא יקבל את המידע המדויק.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הייתה גם בעיה עם החלוקה הפיזית, לא רק זכאות, גם חלוקה פיזית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנשים שזכאים, רובם קיבלו SMS שהם זכאים, תחכו, יצרו אתכם קשר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הרבה אזרחים לא מדברים עברית ומתקשים להבין גם את ההודעה שנשלחה וגם כשיוצרים איתם קשר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מדברת גם על דוברי ערבית וגם על דוברי רוסית שלא כל כך שולטים בשפה העברית, אז צריך לחשוב על פתרון איך אנחנו ננגיש את המידע אליהם.

וליד טאהא: את אומרת, היוזמה הייתה מבורכת אבל בתוך היישום בשטח היו בעיות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נכון, וגם החלוקה לפי כתובות, לא יודעת איך זה יצא שהכתובות לא היו מעודכנות ואנשים שרצו לברר פרטים והתקשרו לבדוק את זכאותם ולעדכן פרטים, הם לא קיבלו מענה טלפוני.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני אישית לקשישה אחת ניסיתי להתקשר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שעתיים חיכינו למענה טלפוני.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כמה פעמים השיחה נתקעה ואז היינו צריכים לחייג עוד ועוד.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לאנשים מוחלשים ובעיקר קשישים זה טרטור.

וליד טאהא: נכון, לא קל.

וליד טאהא: אם אין מי שיעשה להם את זה, הם למעשה לא יודעים לעשות את זה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הם מתרגשים ונכנסים ללחץ, אז אנחנו כן צריכים לחשוב על פתרון, יכול להיות בשיתוף פעולה עם שירותי רווחה ברשויות מקומיות.

וליד טאהא: קודם רוצים לחדש כי עדיין לא חודש.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני ממליצה להעביר את הסיוע או דרך רשויות מקומיות שגם ככה כל האנשים שמוחלשים, רובם רשומים בשירותי הרווחה, או להעביר סיוע לחשבונות הבנק שכולם רשומים בביטוח לאומי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לעשות את זה דרך ביטוח לאומי.

וליד טאהא: תודה רבה חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

וליד טאהא: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה, אחד מהיוזמים של הדיון הזה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, חברי הכנסת, מוזמנים נכבדים, אני באמת מברך אותך אדוני היושב-ראש על קיום הדיון.

משה ארבל: הנושא הזה הוא נושא שהוא בנפשנו.

משה ארבל: יש 840,000 ילדים במדינת ישראל מתחת לקו העוני.

משה ארבל: הביטחון התזונתי שלהם בסכנה.

משה ארבל: המשמעות של הדבר הזה היא חוסר יכולת לילד לחלום.

משה ארבל: אני לא מדבר על להגשים את החלום שלו.

משה ארבל: הוא אפילו לא מגיע למצב שהוא חולם.

משה ארבל: בשריפה שאתה, ואתה ציינת כאן גם את התנועה האסלמית.

משה ארבל: בשריפה שהייתה בנוף הגליל אני הייתי עד ויחד אתכם ראינו באמת שילוב זרועות של אוכלוסיות יהודיות וערביות, ומוצרים בכשרות מהדרין של בד"ץ שהתנועה האסלמית הביאה לחלוקה למשפחות נזקקות.

משה ארבל: אנחנו הערב חודש הרמדאן וגם באסלאם החשיבות של הרמדאן היא להתבוננות פנימית, להכיר ולהרגיש את המצוקה של הרעב, כי השבע לא מרגיש את הקושי שיש לרעב.

משה ארבל: אנחנו נמצאים היום אל מול תוכנית כלכלית ממשלתית שבאה ופשוט מחקה יוזמה מבורכת שהשר דרעי יזם בתקציב של 700 מיליון שקל, שפשוט באו ואמרו, את זה לא.

משה ארבל: למה את זה לא? בגלל מה?

משה ארבל: בגלל שאנשים שייהנו מזה, הם עניים?

משה ארבל: בגלל מה, בגלל הזהות שלהם?

משה ארבל: בגלל שהם לא מצביעים למפלגות שהמצביעים שלהם ממעמד סוציו-אקונומי בינוני-גבוה?

משה ארבל: זו הסיבה היחידה.

משה ארבל: צריך להתעלות מעל השיקולים האלה.

משה ארבל: ה-700 מיליון שקל הללו חולקו לעולי ברית המועצות, חולקו לערביי ישראל, חולקו ליהודים דתיים וחילוניים, ערבים, מכל המגזרים, מכל המגוונים, שהכנה המשותף של כולם היה שהם במצוקה כלכלית.

משה ארבל: לאוכלוסיות הללו התוכנית הממשלתית דילגה ולא דאגה.

משה ארבל: האוכלוסיות הללו נמחקו כאילו הם לא קיימים.

משה ארבל: עכשיו המצב הוא כל כך קשה שגם כאשר שני בני הזוג עובדים, אדוני היושב-ראש, ויוצאים לעבוד בשכר מינימום, עובדים במשק בית או עובדים בניקיון של בתי חולים או בכל עבודה מכובדת אחרת, כי כל עבודה מכבדת את בעליה, הם לא מצליחים להתחיל את החודש.

משה ארבל: אני לא מדבר על לגמור את החודש.

משה ארבל: החמצן הזה שנתן להם אפשרות בכרטיס, ללכת בצורה מכובדת ולא לקבל סלי מזון אלא להיכנס למרכול והכרטיס היה חסום ולא איפשר להם לקנות אלכוהול ולא איפשר להם לקנות סיגריות.

משה ארבל: איפשר להם לקנות אוכל כדי קיום.

משה ארבל: הדבר הזה שהתוכנית הממשלתית באה ומחקה אותו רק בגלל שמי שהגה את הרעיון, קראו לו אריה מכלוף דרעי, הדבר הזה הוא מבייש את הממשלה.

משה ארבל: אני חושב שאנחנו כאן סביב השולחן צריכים להתעלות מעל שיקולים של קואליציה ואופוזיציה, ולשלב ידיים יחד כי הסיוע הזה עזר לכולם באמת ללא הבדלים של דת, גזע, מין ולאום, ואנחנו צריכים לשלב זרועות כדי להחזיר לחיים את התוכנית הזו שתבטיח ביטחון תזונתי לילדי ישראל.

משה ארבל: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת משה ארבל.

וליד טאהא: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משה אבוטבול: קודם כל אני רוצה להדגיש לכבוד היושב-ראש שכל הפעילות הזאת סביב הכרטיסים, צריכים לזכור ולהבין שזה מאמץ רב זמן של שר הפנים דאז אריה דרעי שהוא ממש נאבק בהרבה כוחות כדי שיאשרו את זה, גם כוחות משפטיים, גם כוחות ציבוריים.

משה אבוטבול: היה ממש הרבה דרמות סביב זה עד שהגיעה הנחמה, יצאה הנשמה.

משה אבוטבול: בסופו של דבר אישרו את זה למרות כל העיכובים.

משה אבוטבול: זה ממש עלה בדם שלו עד שהוציאו את הפרויקט הזה לפועל, ובאמת כולנו יודעים שזה עזר לכולם, גם לערבים, גם ליהודים, גם לחרדים, גם לדתיים, גם לעולים מאתיופיה כמו עולים מרוסיה, שמעת את הקודמת לפניי.

משה אבוטבול: זה עזר ממש לכולם ונתן לכולם אפשרות להתמודד מול הקשיים שיש לנו, לא רק קורונה אלא סתם כללי.

משה אבוטבול: אני, האמת, טיפלתי שבוע שעבר בהרבה מקרים, אבל מקרה ממש קלאסי שמאוד כואב הלב, שכנה לידנו.

משה אבוטבול: היא אלמנה עם משפחה ממש של ילדים, וזה כל כך עזר לאותה אישה אלמנה שבעלה בשמיים.

משה אבוטבול: פתאום הגיע אליה כרטיס.

משה אבוטבול: היא ניסתה למשוך עוד קצת מה שמגיע לה ביתרה.

משה אבוטבול: שלחו לה תשובה שלילית.

משה אבוטבול: העוזר שלי ניסה להיכנס לתמונה, עירב את כולם.

משה אבוטבול: אמרו, פיניש, אין מה לעשות בנושא הזה, לכן אני אומר, הדרך הכי טובה פה זה להתאמץ כולנו להחזיר חזרה את הפרויקט הזה, למה?

משה אבוטבול: כי יש לו קריטריונים ברורים, אדוני.

משה אבוטבול: יש פה למי מבחן הכנסה, הכול בסדר.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לך משהו שאני חושב שבזה אתה לפחות מזדהה איתי.

משה אבוטבול: המשפחות הגדולות בישראל מבחינתנו, הם לא נקראים משפחות מרובות ילדים.

משה אבוטבול: הם משפחות ברוכות ילדים.

משה אבוטבול: אנחנו רואים בכל ילד סוג של ברכה, וכל ילד זה באמת עוצמה אחרת בתוך המשפחה.

משה אבוטבול: כשאני פוגש משפחות כאלה, ויצאנו לפגוש בשטח, כשבא ואומר לי מישהו, וזה מוסרט, וזה לא מבוים, אדוני, לקחו לי את האוכל, אני לא רוצה להגיע למצב שחס וחלילה אני אגנוב מהמכולת, זה כבר קו אדום שהממשלה והחברים בקואליציה וכולנו צריכים להתעורר.

משה אבוטבול: אנחנו חייבים להבין שיוקר המחיה הזה באמת בעיה גדולה והכרטיסים יכולים לעזור פה.

משה אבוטבול: לא יתכן ששר האוצר שבעצם יודע מה זה היוזמה הזאת, לא יורד להבין את הדברים האלה ומנסה לחשוב בכל מיני פתרונות שהם בכלל לא שווים.

משה אבוטבול: לא יתכן שכשהוא יושב ולוגם קפה עם שני כוסות חד פעמי, ואפילו אוזני המן עלו ב-16%, וכל הדברים, החשמל, המים, כל הדברים עלו, ואת אותן משפחות לא נשפה לפחות עם כמה אלפי השקלים האלה שיתנו להם אור בבית.

משה אבוטבול: אני מבקש מכם, ככה אי אפשר להמשיך.

משה אבוטבול: אני מודה לכל החברים היקרים שיזמו את זה, הרב יעקב אשר, הרב משה ארבל, כי אני חושב שאנחנו חייבים להתעסק עם זה.

משה אבוטבול: אני חושב שאתה, ווליד, הכי מתאים בנושא הזה לדפוק על השולחן, כי אתה יודע מה זה משפחות ברוכות ילדים.

משה אבוטבול: אתה גדלת, אתה מכיר את זה בכפרים, אתה מכיר את זה בכל המקומות האלה ואתה גם יודע כמה כל 100 שקל עוזר בפרט עכשיו לפני חג הפסח, ואצלכם יש החגים שלכם, כל אחד וחגיו.

משה אבוטבול: אסור לנו לוותר.

משה אבוטבול: תהיו חזקים מול שר האוצר בנושא.

וליד טאהא: תודה רבה לך חבר הכנסת משה אבוטבול.

וליד טאהא: חבר הכנסת יעקב אשר, תעשה את זה גם אתה מתומצת כי אנחנו צריכים לתת לאנשים שהגיעו זכות דיבור.

תודה רבה אדוני היושב-ראש.

תראה, אנחנו היינו בממשלה פעם קודמת, ואנחנו רואים איך שממשלה קשובה בסופו של דבר לחלשים, ולא משנה למה היא קשובה, בגלל שהיה מישהו שצלצל בפעמונים.

בסופו של דבר הממשלה כולה, שר האוצר ושר הפנים התגייסו לעניין הזה וזה הגיע למצב שאפילו משרד הפנים היה מעורב בדבר כזה ויזם את זה בגלל שבעצם הקריטריון פה הוא קריטריון מאוד נקודתי ובריא.

היום יש ממשלה לצערי הרב, אם יש נציגים למוחלשים זה רק המפלגה שלכם.

אני מצר על זה שאתם בממשלה הזאת אבל אני אומר, אם יש.

בוא נסתכל עכשיו על מפלגות.

כל הכבוד, אף אחד לא בלופ, אף אחד לא מכיר את זה, לא החברים שלו, לא המשפחה שלו.

הם במקום אחר, ופה צריך מישהו שירים את העניין הזה כמו שהרים את זה בזמנו אריה דרעי, ואני משבח אותו כך, וכמו שהשר ישראל כץ וכל הקואליציה התגייסה לדבר הזה, עזרה לחלשים.

אתה שמעת הרבה זמן בתקופה האחרונה שמדברים עליי, הכול ספינים, אז אומרים, אנחנו לא זורקים כסף ממסוקים.

פה זה לתת כסף בפינצטה לאנשים שיש להם זכאות, שעברה ועדות, שעל פי מבחן הכנסה, על פי נכות, על פי כל דבר אחר.

פה אתה יכול להגיע באמת לאוכלוסייה ולא לבדוק מה הוא, ולא לבדוק אם חוק הגיור עבר עליו או לא עבר עליו ואם הוא ערבי או יהודי או חרדי.

זה פשוט דבר שהממשלה הקודמת עשתה, מה לעשות.

היום אנחנו ביוקר מחיה פי כמה, אנחנו במצב כלכלי שאנחנו יודעים שאנשים נמצאים במצב כזה, ואני חושב שאתם צריכים להרים את הכפפה הזאת.

אנחנו, ש"ס ויהדות התורה ומפלגות אחרות הרימו את הכפפה הזאת פעם קודמת.

היום אתם צריכים להרים את זה.

הנוסחה הזאת של הזכאות זה נוסחה נכונה, זה נוסחה אמיתית.

אנחנו ערב חגים.

זה יגיע לאנשים.

כשעושים אז תמיד גם יש תקלות טכניות.

הגיעו כל מיני תלונות בעניין הזה כמו שאמרה חברת הכנסת, אבל קודם כל בואו נדאג, אתם כקואליציה, אנחנו נזעק כאופוזיציה, אבל זה בידיים שלכם.

היום אתם נציג המוחלשים גם של היהודים, לא יעזור לך שום דבר, כי כשאנחנו ייצגנו, ייצגנו גם את הערבים, לא רק את היהודים, וכשעשו את הדבר הזה, נהנו מזה כולם, לכן הממשלה הזאת שלא מעניין אותה החלשים, זה הדרך שהיא יכולה לעשות.

זה לא הרבה כסף, יחליטו כמה פעימות, באיזה סכום, אבל משהו צריך להיות כאן ועכשיו, והדיון כאן בגלל שהוביל את זה בזמנו משרד הפנים.

זה ועדת הבית שלך.

אתה חבר בכיר בקואליציה, כמה כוח יש לך באצבעות, אתה יודע.

תעשה מה שאנחנו עשינו.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת יעקב אשר.

וליד טאהא: הבנתי שהיו שתי עמותות שהפעילו את הפרויקט הזה, אחת מהן היא עמותת פתחון לב.

וליד טאהא: אתה אלי כהן, המנכ"ל?

אלי כהן: כן.

וליד טאהא: נמצאת גם שלי טופורובסקי, מנהלת קשרי ממשל.

וליד טאהא: בבקשה, תציג את זה.

וליד טאהא: תעשה את זה מתומצת כי אין לנו את כל הזמן שבעולם.

אלי כהן: שלחנו מצגת.

וליד טאהא: לא צריך מצגת.

וליד טאהא: תסביר את זה ללא מצגת כי באמת דיון כזה, אין לנו יותר משעה בשבילו וגם ככה איחרו חברי הכנסת.

אלי כהן: זה מצגת קצרה, חמישה שקפים עם נתונים מאוד חשובים שמתייחסים דווקא לאוכלוסיות ולמימוש - - - .

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבריי, חברותיי כולם, כמה דברים שאני רוצה להגיד, דברים חשובים.

אלי כהן: אחד, אני רוצה להזכיר שהפעולה הזאת קרה בזמן חירום כמענה לתקופת הקורונה.

אלי כהן: אילו החיסונים, הסגרים, המענקים, התמיכה לעסקים היו עובדים חצי מאיך שזה עבד, היינו כנראה במקום אחר, ולכן כשמסתכלים על הנתונים ועל הביקורת, צריך להסתכל בפרספקטיבה הזו.

אלי כהן: זה הדבר האחד.

אלי כהן: הדבר השני הוא שבגלל שהפרויקט הזה היה בסדר גודל באמת גדול ויוצא דופן, יש סביבו הרבה מאוד דיס-אינפורמציה.

אלי כהן: אני רוצה להזכיר שמה שאנחנו נראה במצגת כאן זה אולי בפעם הראשונה נתונים עובדתיים.

אלי כהן: זה בדיוק מה שקרה.

אלי כהן: זה לא דעה וזה לא פרשנות.

אלי כהן: אלה נתונים.

וליד טאהא: לכמה משפחות העמותה שלך סיפקה את הסיוע הזה?

אלי כהן: סך הכול בפרויקט היו 355,000 בתי אב, חצי מהם טופלו על ידי אשל ירושלים, מורי ורבי מנדי בלוי שנמצא פה, וחצי טופלו על ידנו.

אלי כהן: בגלל שהיושב-ראש ביקש למהר, לא נעבור על נתוני העוני, אבל בואו נעצור כאן ברשותכם.

אלי כהן: בואו נסת

אלי כהן: כל רגע על התמיכות של המדינה בנושא ביטחון תזונתי.

אלי כהן: אנחנו יכולים לראות כאן את הנתונים.

אלי כהן: זה מה שנותנת המדינה בשנה רגילה, 21 מיליון למיזם לביטחון תזונתי, 28 מיליון לתמיכות ו-228 מיליון דרך משרד החינוך למפעל ההזנה.

אלי כהן: זה מה שניתן בשנה רגילה.

אלי כהן: כדי להבין את הצורך בואו נראה רגע בשקף הבא מה נותנות העמותות באותה שנה בדיוק.

אלי כהן: אפשר לראות שהעמותות במיזם משלימות 44 מיליון שקלים, פי שניים.

אלי כהן: העמותות בתמיכות, אי אפשר אפילו לספור את זה ב-פי.

אלי כהן: הם מוסיפים 773 מיליון וגם למיזם יש תוספת של 76 מיליון שמגיעים ממקורות אחרים, אז זה רק מראה לנו כמה הצורך הוא מאוד גדול.

אלי כהן: שימו לב גם לאקוויוולנטיות בין הנתון של ה-700 מיליון לנתון של ה-700 מיליון שהיה בפרויקט ואיך כאן אפשר לבוא ולהגיד שבפעם הראשונה יש כאן לקיחת אחריות של הממשלה, לכן עצם האמירה שבאים ושמים סכום כזה, בעיניי כל מי שיושב בדיון הזה או בדיונים אחרים לא מתחיל באמירה שקודם כל הפרויקט הזה הוא ברכה גדולה וזכות גדולה, ואז אולי יש דברים שצריך לספר פה, מבחינתי יש פה איזשהו מניע שצריך לבדוק אותו, כי אחרת אין דרך להסביר מי לא חושב שזה נכון לתת 700 מיליון שקל מהמדינה כשאנחנו רואים שהעמותות שמות את זה כל שנה לטובת החלש של אזרחי המדינה.

אלי כהן: בעצם זה מה שניתן, 700 מיליון שקלים, 354,000 בתי אב, 441,300 ילדים, 31,000 משפחות חד-הוריות, 108,500 אזרחים ותיקים.

אלי כהן: אפשר לראות שזה בדיוק האוכלוסיות שכולנו בכל הנושאים הרווחתיים מדברים עליהם.

אלי כהן: אפשר לראות פה גם מגזר כללי.

אלי כהן: עלתה כל הזמן טענה שזה פרויקט שהוא מיועד רק לחרדים.

אלי כהן: הנתונים מוכיחים שכנראה זה לא כל כך נכון.

אלי כהן: 24% ערבים, 17% חרדים ו-13% עולים ותיקים, שזה אולי מהקהלים שהכי לא מקבלים מענה באופן שוטף, העולים הוותיקים בלי הפנסיות וכו', בפרויקט הזה קיבלו מענה יוצא דופן.

אלי כהן: לא לחינם חברתי, חברת הכנסת טטיאנה סיפרה גם על עולים שהגיעו אליה ופנו עם הנושא הזה, כי זה אולי בפעם הראשונה קיבלו התייחסות משמעותית.

משה ארבל: זה משנה איזה עולים או כל העולים?

משה ארבל: לא משנה מאיפה הם מגיעים?

אלי כהן: כל העולים.

אלי כהן: אגב, לסוגיית השפה שעלתה כאן, כל הודעה שנשלחה מהפרויקט, נשלחה בשלוש שפות, עברית, ערבית ורוסית.

אלי כהן: הפעלנו מוקד שפעל בארבע שפות.

מיכאל מלכיאלי: כמה שיחות היה בעברית, ערבית, רוסית?

מיכאל מלכיאלי: אפשר לדעת פחות או יותר?

אלי כהן: אני לא יודע לתת את זה בפילוח כאן.

אלי כהן: אפשר להשלים את הנתונים אחר כך, אבל אני יכול להגיד שבכל שפה היו אנשים שנותנים.

אלי כהן: אגב, על כל פנייה של אנשים שזכאים לכרטיס, קיבלנו כמעט 12 פניות של אנשים שאינם זכאים לכרטיס ובכל זאת התקשרו.

אלי כהן: אני רוצה להסביר רגע את הפרויקט ולראות רגע את נתון המפתח.

אלי כהן: אנחנו מדברים פה על עבד או לא עבד.

אלי כהן: שימו לב לנתון המודגש האחרון למטה, אדוני היושב-ראש.

אלי כהן: 94% מהסכום כבר מומש, דהיינו אנשים קיבלו את הכרטיסים, הפעילו אותם וכבר סיימו לבזבז את הכסף בחנויות, כשאנחנו מדברים על אחוזי הצלחה, מה אחוזי המתחסנים עד עכשיו בפרויקט חירום דומה?

אלי כהן: לא נראה שהם נושקים אפילו לנתון הזה, לא עסקים שקיבלו מענקים וזכאים להם.

אלי כהן: 94% סיימו להשתמש בכסף.

אלי כהן: זה גם מראה על הנחיצות שלו וזה גם מראה על איכות ביצוע הפרויקט.

אלי כהן: 94% סיימו להשתמש בכסף, אל מול הרבה שאלות שמדברות על האם זה הגיע, כן או לא.

אלי כהן: מי שהגדיר את הזכאים הן הרשויות.

אלי כהן: הכול נשמר ברמת אבטחת מידע ברמה הכי גבוהה שאפשר עד שזה הגיע למוטבים, כשהיו בדרך גם מוקדים שטיפלו הן במוטבים והן בנקודת המכירה.

אלי כהן: אני רוצה לומר שהפרויקט הזה, 1,694 שקלים זכאות ממוצעת לבית אב.

אלי כהן: זאת תמיכה משמעותית.

אלי כהן: זאת תמיכה שאפשר להגיד שהיה בה כוח לייצר שינוי ולא עזרה של 100 שקלים או של 150 שקלים, דווקא בעת הכול כך קשה ההיא.

אלי כהן: חשוב מאוד לראות את זה.

וזה לא ממסוקים, נכון?

אלי כהן: לא ממסוק.

אלי כהן: 94% מומש זה אומר שלפחות 94% קיבלו את הכרטיס.

אלי כהן: קיבלו את הכרטיס מעל 99%.

אלי כהן: 94% סיימו להשתמש בו.

אחמד טיבי: 94% של מה?

אלי כהן: 94% מהזכאים גם קיבלו את הכרטיס, גם קיבלו את הכסף, גם סיימו להשתמש בו, זאת אומרת אם יש מישהו שנשאר לו שקל אחד טעון בכרטיס, הוא לא מופיע פה.

אלי כהן: עוד דבר.

אלי כהן: אנחנו בזמנו עתרנו נגד הזכייה של מפעיל אחד בודד בפרויקט הזה, ואמרנו שהפרויקט הזה צריך להיות חברתי כולו ולכן הוא גם צריך להגיע לעסקים קטנים.

אלי כהן: שימו לב לנתון המדהים הזה: 210 מיליון שקל מתוך פרויקט של 700 מיליון שקל הגיעו למכולות ולעסקים ולרשתות קטנות ולא לרשתות הגדולות, שזה חברתיות בפני עצמה.

אלי כהן: תחשבו על המעגלים של מועסקים וכו' שיוצאים מתוך הנתון המדהים הזה שהוא לא פחות חשוב.

אלי כהן: שקף אחד אחרון.

אלי כהן: שימו לב בפריסה.

אלי כהן: מגה ורמי לוי זה רשתות גדולות עם למעלה מ-150 סניפים.

אלי כהן: קינג סטור זה רשת שפועלת במגזר הערבי, יש לה 12 סניפים.

אלי כהן: תיראו כמה כסף מומש אצלה יותר מהאחרות, בערך פי 3 ממגה, 11 סניפים לעומת 150 סניפים והם פי 3 בהכנסה, אז זה גם מראה על איפה מומש, באיזה אוכלוסיות, גם באיזה עסקים, באיזה חברות, וזה מראה כמה הפרויקט הזה הוא חברתי כל כך.

משה ארבל: יש לך ספק שבגלל זה שר האוצר איווט ליברמן לא רוצה להמשיך אותו?

משה ארבל: אין לו קולות במגזר הערבי, זה הסיבה.

וליד טאהא: משה ארבל, אתה רוצה לשרת את האוכלוסייה הזאת או רוצה להתנגח פוליטית?

משה ארבל: אני רוצה לשרת ולשנות את התוכנית הרעה של הממשלה הזאת, שתדאג לחלשים ביותר בחברה.

וליד טאהא: יש לך הרבה הזדמנויות לומר את הדברים האלה.

וליד טאהא: עכשיו תן להם לדבר עניינית.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, עוד משפט.

אלי כהן: חשוב להבין, הפרויקט הזה ממש בלחיצת כפתור מטעין את הכרטיסים באופן מיידי.

וליד טאהא: אלי, תודה רבה.

וליד טאהא: העמותה השנייה, אני לא רואה שביקשו זכות דיבור משום מה, אז מישהו פה רוצה לדבר?

מנדי בלוי: שלום, אני מעמותת אשל ירושלים.

מנדי בלוי: אנחנו הפעלנו את המיזם הזה בדרום הארץ, במרכז הארץ ובירושלים.

מנדי בלוי: אני חושב שאלי נתן כאן סקירה מאוד מקיפה ואין צורך שאנחנו נוסיף מעבר לזה כי כל הנתונים התייחסו בעצם לנתונים של כל הארץ.

וליד טאהא: אוקיי, תודה רבה לך.

וליד טאהא: מישהו מהנוכחים, מהאורחים מבקש לדבר לפני שאני אתן זכות דיבור לחברי הכנסת?

וליד טאהא: כן בבקשה, תציגי את עצמך לפרוטוקול.

יפעת חיים: שלום, אני אם חד-הורית לתשעה ילדים.

יפעת חיים: אני גרה במושב נחושה.

יפעת חיים: כולנו פה מהפורום לביטחון תזונתי שנאבקים למען ביטחון תזונתי לשכבות המוחלשות.

יפעת חיים: יושבים לצידי דסי, רותי, סאוסן, אריאל ועמר.

יפעת חיים: אנחנו פה להשמיע קול ולומר שהמצב הקיים בלתי אפשרי לקיום.

יפעת חיים: במסגרת של ההישרדות שלי הצלחתי להשיג מעט ירקות מהשוק הסיטונאי של ירושלים.

יפעת חיים: ישנם מתנדבים הנקראים "מצילי המזון".

יפעת חיים: הם בוררים את הירקות לפני שהם משליכים לפח, ותורמים לכל השכבות של האוכלוסייה.

יפעת חיים: הגעתי לשם בכל שבוע ושבוע.

יפעת חיים: העמסתי את הרכב.

יפעת חיים: חלק לקחתי לעצמי וחלק עשיתי מן חלוקה בנקודת גמ"ח למשפחות קשות יום, נשים יוצאי מקלט, נשים שחוו אלימות במשפחה, עגונות ועוד.

יפעת חיים: גם בחלוקות האלה ראיתי נשים שרבות על הקרטונים של הירקות.

יפעת חיים: אלה ירקות שהיו בדרך לאשפה.

יפעת חיים: לאחר גל ההתייקרות האחרון קיבלתי פניות של נשים במצוקה יום-יומית קיומית.

יפעת חיים: בוקר אחד קיבלתי בוואטסאפ תמונה של מקרר ריק ומתחת "אין לי מה להאכיל את הילדים".

יפעת חיים: זאת אם חד-הורית לשלושה ילדים שהגרוש בכלל בחו"ל, לא משתף פעולה בשום דבר, והיא אומרת לי, אין לי מה לתת להם בתיק לבית ספר.

יפעת חיים: היא השאירה אותם אותו יום בבית.

יפעת חיים: פגשתי אישה אחת ברחוב עם שקיות שהיא בדיוק יצאה מהסופר.

יפעת חיים: התחילו להכיר אותי נשים בגלל הגמ"ח הזה.

וליד טאהא: בואי תתמקדי איך זה עזר לך הנושא הזה.

יפעת חיים: אני לצערי לא נעזרתי בזה אבל אני מדברת על ההישרדות היום-יומית שלי.

וליד טאהא: למה לא נעזרת בזה?

יפעת חיים: כי לא ידעתי איך לפנות.

יפעת חיים: לא ידעתי שיש דבר כזה בכלל.

וליד טאהא: למה לא היית בין הרשימות כמובן מאליו אם את נמצאת בנישה הזו מבחינת העירייה, מבחינת שירותי הרווחה?

וליד טאהא: זאת אומרת, לא כל אלה שצריכים להגיע לקבל, גם קיבלו.

יפעת חיים: אני מספרת את הסיפור שלי.

יפעת חיים: יש לי פה קלסר שמעל 130 נשים נרשמו לסיוע.

וליד טאהא: זאת אומרת שיש אנשים שנמצאים בתוך הנישה הזו של אנשים שצריכים את הסיוע הזה והם לא קיבלו.

יפעת חיים: אני לא יודעת.

יפעת חיים: יש לי עובדת סוציאלית למשפחה.

וליד טאהא: את אחת מהם?

יפעת חיים: כנראה.

וליד טאהא: ולא קיבלת.

וליד טאהא: אוקיי, תודה רבה לך.

יפעת חיים: אני רק רציתי להגיד עוד כמה משפטים קטנים.

וליד טאהא: בקצרה מאוד כי הזמן אוזל.

יפעת חיים: אמרו פה את המסע של ההישרדות של נשים ואימהות חד-הוריות.

יפעת חיים: גם במגזר הערבי יש המון ילדים שפשוט מגיעות לפת לחם.

יפעת חיים: יש לי פה קלסר של המון סיפורים מזעזעים, נשים יוצאות מקלט, נשים שלא מסתדרות.

וליד טאהא: אני מכיר את זה מקרוב מאוד.

יפעת חיים: מה שרציתי להגיד בשורה אחרונה, הפתרון של הכרטיס הנטען למשפחות מוחלשות יכול לתת מענה מכובד למשפחות גם בתחום הכלכלי וגם בתחום אישי, בצורה מכובדת לבוא עם הכרטיס לסופר.

וליד טאהא: ברור.

וליד טאהא: שומרים את הכבוד של המשפחה וגם נעזרים בזה.

וליד טאהא: בשלב הזה אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: העברת את המסר.

וליד טאהא: תודה.

יפעת חיים: תודה רבה לכולם.

וליד טאהא: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני מגיע לכאן דווקא מדיון בוועדת הכלכלה על תחליפי מזון לתינוקות, שיש כידוע לפחות 25,000 תינוקות שישנים בלילה בלי מזון, בלי אוכל ראוי לילדים, שמה שמגיע להם בסיס זה הלחם והחלב שלהם.

אוריאל בוסו: מנסים תמיד אנחנו מכל כיוון איך לתת פיקוח על המזון לתינוקות שבארץ הוא גבוה מול מדינות ה-OECD בעשרות אחוזים.

אוריאל בוסו: צריך לזכור שהכרטיס הנטען שחילק שר הפנים הרב אריה דרעי, אם היית רוצה לקנות בזה באחד הסופרים כרטיס טיסה או מקרר, לא היית יכול לקנות.

אוריאל בוסו: היית יכול לקנות רק מזון.

אוריאל בוסו: שנה שעברה שזה היה ממש פסח, קיבלתי לראשונה טלפונים מאנשים שכל שנה היו נזקקים, אומרים, אני פעם ראשונה שמגיע עם כבוד אמיתי לקנות את האוכל הבסיסי לקראת חג הפסח.

אוריאל בוסו: אין ספק שהדבר הזה נתן מזור אמיתי לאוכלוסייה.

אוריאל בוסו: כפי שאמרו, ניסו להאשים שזה שייך רק לחרדים או רק למגזרים, והתברר שהמגזרים האחרים הרבה יותר נהנו.

אוריאל בוסו: שר האוצר פוגע ביודעין ובמישרין בדיוק במגזר שאותו הוא אמור לייצג, קודם כל לפני כל המגזר החרדי והמגזר הערבי, לכן אני חושב שכמו שאמר חבר הכנסת הרב יעקב אשר, יישר כוח על הדיון שהוא יזם, בידך לפעול ולתת.

אוריאל בוסו: אנחנו מדינה שפתחנו את הקפיטליזם הרבה יותר ממה שחשבנו.

אוריאל בוסו: כרגע כל העולם מסתכלים עלינו.

אוריאל בוסו: אנחנו קולטים אנשים ממדינת אוקראינה ומלחמות ואנחנו הומניים, הכול בסדר, אבל בסוף יסתכל לך האזרח שאין לו מה לאכול ואומר, עניי עירך קודמים, איפה אני בתמונה כששופכים עכשיו עשרות ומאות מיליונים על העלאת פליטים ממדינות אחרות?

אוריאל בוסו: יש פליטים במדינת ישראל שמתייחסים אליהם כפליטים וגורמים להם להיות פליטים ביום-יום בגלל המדיניות של הממשלה הכושלת הזאת.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת.

וליד טאהא: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני לא אאריך, רק משפט אחד.

מיכאל מלכיאלי: במדינה יש הרבה עמותות שעוזרות, הרבה אנשים שעוזרים.

מיכאל מלכיאלי: אנשים מקבלים.

מיכאל מלכיאלי: לא כולם, מגיעים אליהם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזו הפעם הראשונה שיש חלוקה אמיתית לנזקקים ביותר, וכמו שאמר הרב בוסו, בצורה הכי מכובדת שיש.

מיכאל מלכיאלי: אנשים באו עם כרטיס למרכולים, באו כמו העשיר, שהעשיר והעני הגיעו ביחד באותה רמה של כבוד.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהדבר הקריטי ביותר לממשלה זה לחדש את המיזם הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני זוכר כמה אנשים עמדו מול השר בזמנו, הרב דרעי, שזה לא יקרה, כל מיני סיבות.

מיכאל מלכיאלי: בסוף התגלה שדרך משרד הפנים, הדרך המכובדת והנכונה ביותר להגיע לזה.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שהממשלה הזאת שלא עשתה כלום למען החלשים, לפחות בנושא הזה כן תעשה.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

וליד טאהא: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה.

חיים ביטון: בוקר טוב אדוני ולכולם, אני ראשית רוצה להצטרף.

חיים ביטון: קשה קצת לשמוע את מה שנשמע פה.

חיים ביטון: אולי לחלק היה יותר קל אבל לי היה קשה לשמוע.

חיים ביטון: אני גם במשפחה של 10 ילדים שעברו גם קצת חיים מורכבים.

חיים ביטון: כששומעים את האישה כאן שמגדלת בצורה הרואית תשעה ילדים לבד, אני חושב קודם כל שצריך להצדיע לה.

חיים ביטון: אני חושב שהסיפור של הממשלה הזאת שלנו היום, לצערנו, שעושה המון תהליכים לכאורה שאמורים לפתור את בעיית יוקר המחיה, שכלל הפתרונות שנמצאים על השולחן או ששמו על השולחן, לא פותרות את הבעיה האמיתית של הציבור המוחלש שנמצא כאן.

חיים ביטון: הם מתייחסים בעיקר לבעיות של, נקרא לזה, מצחיק קצת לומר, יוקר המחיה של מעמד הביניים הגבוה, לכן אני חושב שהפתרון היחיד שבאמת נתן פתרון אמיתי לאותם אנשים קשיי יום ומוחלשים שאף אחד לא מתייחס אליהם ואף אחד לא דואג להם, הפתרון המכובד נעשה בממשלה הקודמת אחרי מלחמת עולם על ידי יושב-ראש התנועה שלנו, הרב אריה דרעי.

חיים ביטון: אני חושב שלא צריך להתבייש בזה שזה נעשה על ידי ש"ס, ולקחת את זה גם כן.

חיים ביטון: מה שנעשה טוב, מותר גם שזה נעשה על מישהו שלא מתחבר אליך פוליטית או שנראה שדואג לאוכלוסייה אחרת, להסתכל לעיקרם של דברים, לסודם של הדברים, שבאמת הדבר הזה מצא פתרון ועשו עליו המון מאמצים.

חיים ביטון: עבדו עליו מעל שנה וחצי כדי שיגיע ויעבור את כל התהליכים החוקתיים ושכל משרדי הממשלה יסכימו אליו וכל המשפטנים.

חיים ביטון: אפשר בקלות לפתור את הבעיה, לתת להם, ואני חושב שבזה עם ישראל וכלל ארץ ישראל ומדינת ישראל תתכבד לדאוג לחלשיה, כי מי שדואג לחלשים, כנראה שיש לו גם כן אפשרות לדאוג לשאר האוכלוסייה וככה המדינה שלנו תצא מהמצב המביך הזה שאנשים, ואנחנו רואים את זה היום.

חיים ביטון: רבותיי, צריכים לדעת את זה.

חיים ביטון: זה מציאות יום-יומית.

חיים ביטון: בסופרים המצב הוא כזה שאנשים מורידים מוצרים מעל השולחן של הקופאית כי אין להם מה לשלם, והפתרון הזה היה פתרון מושלם.

חיים ביטון: צריך לחזור אליו.

חיים ביטון: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אני מבקש לדעת מי הנציגים של משרדי הממשלה שאיתנו על הזום?

וליד טאהא: נגיד משרד הפנים שהמיזם היה שלו, מי איתנו בזום?

וליד טאהא: יש להם נציגים?

אור קרן: אני פה נוכח.

אור קרן: אני יועץ מנכ"ל משרד הפנים.

וליד טאהא: בבקשה.

אור קרן: שלום לכולם, תודה רבה.

אור קרן: אין ספק שהפרויקט היה מוצלח ואחוזי מימוש מאוד גבוהים כמו שהציגו.

אור קרן: נדרשנו לבצע באותו זמן, בזמן דוחק, בעת חירום, וביצענו.

אור קרן: המשרד ביצע טוב.

אור קרן: עם זאת, דרך המלך פה היא ביצוע שאז היה להם מודל שהוא בפיילוט.

אור קרן: היום יש כלי הרבה יותר רחב ונכון, מודל הוליסטי שמטפל בצורה הרבה יותר רחבה ואני חושב שמפספס הרבה פחות, במשרד הרווחה.

וליד טאהא: אנחנו נרצה לשמוע את נציגת משרד הרווחה, בזום.

אור קרן: אני חושב שמי שכוון וסומן באמת קיבל שירות נהדר והפרויקט יצא לפועל והצליח.

אור קרן: עם זאת, דרך המלך פה בסופו של דבר היא פנייה הוליסטית ומכבדת ושרואה את כל הפנים של האזרח, של התושב, של מי שצריך לקבל את השירות.

אור קרן: משרד הפנים נדרש למשימה, היפנה משאבים עצומים לביצוע המשימה הזו, משאבים ארגוניים בתוך המשרד.

אור קרן: ויתרנו על דברים שלנו על מנת לבצע את זה.

אור קרן: אני חושב שביצענו את זה טוב.

אור קרן: הדרך הנכונה לטעמי, ועמדת המשרד היא שהיא תיעשה דרך משרד הרווחה.

משה ארבל: אתה מבין שאתה זורק את זה ממשרד למשרד אבל בינתיים אנשים נשארים רעבים.

משה ארבל: יש תוכנית ממשלתית.

וליד טאהא: אדוני, אתה לא עונה לו.

וליד טאהא: אני מנהל את הדיון.

וליד טאהא: משה, בבקשה ממך.

וליד טאהא: אני אשאל את השאלות.

וליד טאהא: אור, אתה אומר שהשקעתם משאבים רבים לתוכנית יותר רחבה שהיא מבוצעת על ידי משרד הרווחה.

אור קרן: לא, לא.

אור קרן: התכוונתי, המשרד בעת חירום התגייס, היפנה את המשאבים.

וליד טאהא: בעת חירום.

וליד טאהא: אתה אומר, נגמרה עת החירום?

אור קרן: אני חושב שהיום אפשר להתייחס לזה בצורה הרבה יותר רחבה והוליסטית ולא נפספס.

וליד טאהא: אה, עכשיו אתה חושב שצריך להתייחס לזה בצורה יותר הוליסטית, זאת אומרת מצב החירום הסתיים ועכשיו צריך להתייחס.

ואין יוקר מחיה ואין שום דבר.

וליד טאהא: נציגת משרד הרווחה, אני מבין שאיננה בזום.

וליד טאהא: מישהו ממשרד האוצר בזום?

אסף דוברוביצר: נוכח פה.

וליד טאהא: אז תציג את עצמך לפרוטוקול ותסביר מדוע משרד האוצר חושב שתוכנית כזו היא לא ראויה ועל כן הפסיקו אותה.

אסף דוברוביצר: אני רפרנט רווחה, אגף תקציבים.

אסף דוברוביצר: במהלך תקופת הקורונה, כחלק ממענים ממשלתיים חד פעמיים להתמודדות עם מגפת הקורונה תוקצבו מספר מענים, ביניהם תווי קניה במשרד הפנים בסך 700 מיליון.

אסף דוברוביצר: זה היו מענים זמניים של תקופת הקורונה.

אסף דוברוביצר: המענים הפרמננטיים שהמשרד מתקצב בנושא ביטחון תזונתי כפי שאמר יועץ מנכ"ל משרד הפנים, הם נמצאים במשרד הרווחה.

אסף דוברוביצר: בנושא הזה יש לנו בשורה, שבשנת 2022 תוקצב לראשונה בסיס תקציב משרד הרווחה ב-46 מיליון לנושא הביטחון התזונתי.

משה ארבל: זה הבשורה?

משה ארבל: על 700 מיליון שקל אתה מדבר איתנו על 42 מיליון?

קריאה: בבסיס התקציב.

משה ארבל: בסדר, את הרעבים לא מעניין בסיס התקציב.

משה ארבל: את הרעבים מעניין כסף, שהם יוכלו ללכת לסופר ולקנות.

משה ארבל: 42 מיליון, אתה אומר בשורה אחרי שביטלתם 700 מיליון.

אסף דוברוביצר: על גבי 46 מיליון תינתן תוספת של 60 מיליון.

אסף דוברוביצר: המענים האלה יחולקו בין שני אלמנטים, אלמנט אחד זה תקצוב של עמותות, ואלמנט שני זה כפי שאמר יועץ המנכ"ל, זה ליווי הוליסטי של משפחות.

אסף דוברוביצר: היום אמור לצאת מכרז.

אסף דוברוביצר: עד היום זה נוהל על ידי אשל ירושלים.

אסף דוברוביצר: אמור לצאת מכרז שיהיו בו כמה עמותות זוכות שבעצם מספקות למשפחות גם ליווי מעבר למענה של הביטחון התזונתי.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אנחנו מצטערים מראש שלא נוכל לשמוע את כולם, כי אי אפשר מבחינת לוח זמנים.

וליד טאהא: תציגי את עצמך בבקשה לפרוטוקול.

וליד טאהא: תעשי את זה קצר ומתומצת.

אולגה ברברמן: אני נציגה מארגון לתת, מנהלת מחקר ושינוי מדיניות שם.

אולגה ברברמן: אנחנו תמיד מברכים על דיון שעוסק באי ביטחון תזונתי, על דיון שעוסק בעוני.

אולגה ברברמן: עם זאת, המושגים האלה שזורים אחד בשני, ואי ביטחון תזונתי הוא הסמן הכי חמור של עוני, אבל לא תמיד יש קורלציה מלאה בין הדברים.

אולגה ברברמן: הציגו פה דווקא החרדים מהמשפחות הברוכות ילדים.

אולגה ברברמן: שיעורי הביטחון התזונתי שלהם הרבה יותר נמוכים משיעורי העוני שלהם בגלל הקהילתיות הרבה שיש שם.

אולגה ברברמן: הציגו פה נתונים מרשימים על כמה משפחות קיבלו ועל כמה זה היה שוויוני.

אולגה ברברמן: אנחנו יודעים את זה.

אולגה ברברמן: נטו בכמות משפחות לא הוזכר פה התקציב שהוענק לכל פלח באוכלוסייה, אז זה משהו שחשוב להבין.

אולגה ברברמן: אנחנו נשמח לראות גם את הנתונים האלה.

וליד טאהא: היה הבדלים בסכום?

אולגה ברברמן: אנחנו לא יודעים.

אלי כהן: אין שום הבדל.

אולגה ברברמן: אם לצורך העניין הציגו פה 24% שניתנו לערבים מבחינת אוכלוסייה, כמה ניתן מבחינת כסף?

אלי כהן: 1,694 שקלים בממוצע למשפחה כפול מספר המשפחות.

אלי כהן: המפתח היה מפתח לנפש, לא מפתח לנפש יהודייה וערבייה, מפתח לנפש, לא משנה אם הוא עולה, אז החלק היחסי של האוכלוסייה מתוך סך התקציב.

אולגה ברברמן: אז אנחנו נשמח לראות גם את הנתונים הכספיים, גם אם זה אותו דבר.

אולגה ברברמן: בנוסף לזה אנחנו חושבים שמי שצריך לרכז את זה ומרכז את זה כבר כל השנים זה משרד הרווחה.

אולגה ברברמן: יש שם דיסציפלינה שאמונה על זה.

וליד טאהא: אנחנו בדיוק עכשיו שאלנו עליהם, אז הם עלו לזום.

וליד טאהא: סיימי ואז נעבור אליהם.

אולגה ברברמן: המועצה הלאומית לביטחון תזונתי שעכשיו אמורה להתכנס עוד פעם, היו שם מומחים מכל המגזים שדנו מה הדרכים הכי אפקטיביות להתערב.

אולגה ברברמן: המיזם שהוזכר פה זה מיזם שיש עליו בקרה, שיש עליו פיקוח.

אולגה ברברמן: משהו שאנחנו לא יודעים מה קורה פה.

אולגה ברברמן: אנחנו לא יודעים אם כל ה-700 מיליון האלה באמת חילצו?

אולגה ברברמן: האם אפשר היה אפשר בחצי מהכסף?

חיים ביטון: מי גבירתי?

חיים ביטון: בתור מה את יושבת פה?

חיים ביטון: לא הבנתי.

חיים ביטון: את ממשלה?

חיים ביטון: עמותת לתת, מה זה הדעות האלה?

חיים ביטון: לא הבנתי.

חיים ביטון: את משרד ממשלתי?

קריאה: היא נשלחה על ידי שרת הפנים שלא רוצה לקחת אחריות על הדבר הזה.

קריאה: השר אריה דרעי לקח אחריות.

קריאה: שייקחו אחריות.

קריאה: יש משרדי ממשלה שבדקו את זה מ-א' ועד ת'.

וליד טאהא: רבותיי, אנחנו לא מתקוטטים בוועדה.

וליד טאהא: היא אמרה דברים שלא מצאו חן בעיניך, בסדר, אז תקבל את זה.

קריאה: אני מנסה להבין באיזה סמכות היא מדברת.

וליד טאהא: מעניין אותנו הקונספט הכללי ולא כל מילה מי אמר מה.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לנציגת משרד הרווחה, רותם דרייפוס.

וליד טאהא: את מרכזת בכירה, תקצוב עיזבונות.

וליד טאהא: למה עיזבונות?

וליד טאהא: מה הקשר לנושא?

וליד טאהא: האם משרד הרווחה רואה בפרויקט כזה כמשהו שבאמת חשוב עבור מאות אלפי משפחות במדינת ישראל?

רותם דרייפוס: המשרד שלנו פועל בשיתוף אשל ירושלים ומיזם ביטחון תזונתי לכ-10,830 משפחות ב-46 יישובים בארץ.

רותם דרייפוס: המיזם הזה פועל מסוף שנת 2016.

וליד טאהא: מה התקציב של המיזם?

רותם דרייפוס: השנה הוא יכפיל את עצמו, 100 מיליון ל-239 רשויות.

וליד טאהא: כמה היה במיליונים וכמה יהיה?

רותם דרייפוס: אנחנו מדברים על מיזם שפעל עד היום ב-46 יישובים.

וליד טאהא: כמה מיליונים היה וכמה אחרי שיכפיל את עצמו?

רותם דרייפוס: לכל שנה זה היה כ-21 מיליון, השתתפות שלנו והשתתפות זהה של הספק.

רותם דרייפוס: השנה המיזם גדל בכ-400%, מ-46 יישובים ל-239 יישובים.

משה ארבל: כמה הוא גדל בתקציב?

רותם דרייפוס: 100 מיליון.

משה ארבל: אני מבין למה לא רצית לעלות לדיון פה, בגלל התשובות האלה.

וליד טאהא: אני מניח שהתוכנית שנעשתה בתקופת הקורונה כמענה לקורונה, היא נעשתה כנראה חד פעמי, כי סכום כזה כל שנה, למה פתאום רק השנה האחרונה נעשה?

וליד טאהא: חבר הכנסת משה ארבל, אני שם הצידה את הפוליטיקה.

וליד טאהא: צריך לדבר לאמיתו של עניין.

וליד טאהא: רותם, אמרת, הפרויקט עלה השנה ל-100 מיליון והוא פרויקט מעוגן בתקציב.

וליד טאהא: איך הוא מתוקצב?

רותם דרייפוס: לאחר הקורונה בשל המצב בכלל הוא הוגדל.

רותם דרייפוס: זה בהתהוות.

רותם דרייפוס: אנחנו עדיין דנים בזה, מכרז חדש שיוצא לפועל מ-46 יישובים ל-239 יישובים.

וליד טאהא: אמרת את זה, לכל הארץ.

וליד טאהא: עוד עשרה יישובים זה כל הארץ.

וליד טאהא: יש לך מספרים של מספר המשפחות שנהנות מזה?

רותם דרייפוס: כן.

רותם דרייפוס: עד היום נהנו מזה 10,830 משפחות.

וליד טאהא: זאת אומרת שהיה 20 מיליון.

רותם דרייפוס: נכון.

וליד טאהא: עכשיו שזה 100 מיליון שקל, כמה משפחות ייהנו מזה?

רותם דרייפוס: כ-25,000.

וליד טאהא: זה חודשי?

רותם דרייפוס: חודשי, כרטיס נטען.

וליד טאהא: כמה כל משפחה מקבלת?

רותם דרייפוס: כרטיס נטען חודשי של 500 שקלים.

וליד טאהא: אוקיי בסדר, 500 שקל חודשי, 28,000 משפחות.

רותם דרייפוס: קצת יותר ממחצית מהכרטיס הולך למרכול שאפשר לקנות בו מצרכים, מרכול מקומי, וחלק נוסף ממנו, עודפי פירות וירקות ומוצרי מזון בשווי 500 שקלים כל החבילה עצמה.

וליד טאהא: טוב, אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: בבקשה, ביקשת זכות דיבור.

וליד טאהא: תזדהה לפרוטוקול.

וליד טאהא: תעשה את זה מאוד קצר.

וליד טאהא: אני כבר אחרי הזמן.

וליד טאהא: אני צריך לסיים.

אבידור גינסברג: אני אעשה את זה הכי קצר שאפשר.

אבידור גינסברג: אני עובד באגף התזונה במשרד הבריאות.

אבידור גינסברג: אני רוצה רק להציג את העמדה שלנו, לא רק של האגף אלא של משרד הבריאות בכלל בכל הנושא הזה.

אבידור גינסברג: אנחנו תומכים במהלך החיובי הזה של חלוקת כרטיסים נטענים.

אבידור גינסברג: זה כמובן קיבל תאוצה מאוד גדולה בתקופת הקורונה.

אבידור גינסברג: אני רק רוצה להסב את תשומת ליבכם לדבר נוסף מאוד חשוב שצריכים לקחת בחשבון.

אבידור גינסברג: אם וכאשר מאשרים את הכרטיסים האלה, חשוב לוודא שאותם אנשים שמקבלים את הכרטיסים, נגישים למזון שמקדם את הבריאות שלהם ושלא מקדם את התחלואה שלהם.

אבידור גינסברג: אנחנו עבדנו על הנושא הזה ואני רוצה להדגיש את זה.

אבידור גינסברג: לא לתת את התלושים הללו למצב שיאפשר קנייה של למשל ממתקים, משקאות מתוקים, סיגריות ודברים אחרים שיגבירו את התחלואה של האוכלוסייה הזאת, אז מאוד מאוד חשוב הנושא הזה.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה.

וליד טאהא: דוד, בבקשה.

דוד שרייר: טוב, בסדר גמור שאתה רוצה לדעת מה עושה דוד בבת ים.

דוד שרייר: בת ים זה עיר טוב מאוד.

דוד שרייר: שם העירייה תמיד לעזור מי היה בגטו.

דוד שרייר: מה שיש, תמיד יש עזרה.

דוד שרייר: יש שם בסדר גמור.

קריאה: אני אתמצת.

וליד טאהא: לא, בסדר, הוא העביר את המסר.

וליד טאהא: הוא מקבל סיוע גם מהעירייה.

וליד טאהא: אנחנו לא באים לדבר על כל עירייה באופן ספציפי.

קריאה: דוד שרייר, ניצול שואה, בא להגיד כאן תודה לאריה דרעי שיזם את הכרטיס הנטען ופשוט עזר לו לחיות בכבוד.

קריאה: גברת לתת, הנה, זאת האוכלוסייה השקופה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: רבותיי, אל תתנגחו על עניינים שאינן קשורים לגופו של עניין.

וליד טאהא: פוליטיקה נעשה במקום אחר.

משה אבוטבול: ווליד, הוא לא חבר כנסת היום.

משה אבוטבול: זה לא פוליטיקה.

משה אבוטבול: אתה יודע כמה מאות כאלה קיבלנו תודות?

משה אבוטבול: תגיד גם מילת תודה.

משה אבוטבול: אולי בסיכום שלך תגיד תודה אתה?

וליד טאהא: לטובת העניין רוצים לשמוע את נציגת ביטוח לאומי, מירי אנדבלד, מנהלת אגף מחקר כלכלי.

וליד טאהא: היא איתנו בזום?

וליד טאהא: טוב, מירי לא איתנו אז אני נאלץ לסיים את הדיון.

וליד טאהא: לצערי זמננו תם.

אפשר לקבל החלטה?

וליד טאהא: את הסיכום של הוועדה הוועדה תעשה וכמובן תקראו את הסיכום בהמשך.

וליד טאהא: אני רוצה להתנצל בפני כל אלה והם רבים מאוד, שביקשו זכות דיבור ולא קיבלו, כי אין לנו את הזמן הנדרש לזה.

וליד טאהא: בדרך כלל הוועדה עושה דיון של שעה בנושא כזה.

אפשר שבסיכום יהיה שתהיה ישיבה - - - ?

וליד טאהא: זה אני אבדוק לפי סדר הוועדה.

וליד טאהא: אתה יודע את הבעייתיות של לוח הזמנים.

אני יודע.

מילה אחת, 20 שניות.

דיברו מקודם כאן, הקורונה, אגב, אתה יודע, אנחנו עם מסכות עדיין.

הקורונה עדיין כאן וההשפעות עדיין כאן.

יוקר המחיה שקפץ עכשיו הוא חזק מאוד בתקופה הזאת, לכן הפתרון הזה הוא פתרון מצוין.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת יעקב אשר על היוזמה, ולכל חברי הכנסת שהשתתפו.

וליד טאהא: תודה רבה לכל אלה שהגיעו והשתתפו, ועוד פעם מתנצלים מאלה שלא הצלחנו לתת להם לדבר.

וליד טאהא: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.