הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 33, 2022-03-14 11:04

אבתיסאם מראענה: בוקר טוב לכולם ולכולן, פגרה נעימה, אנחנו לא בפגרה, אנחנו עובדות כרגיל, בהחלט יש הרבה עבודה.

אבתיסאם מראענה: בפתיחת הוועדה אני בהחלט רוצה לנצל את ההזדמנות שלנו כוועדת עובדות ועובדים זרים ולקרוא לשרות ושרי הממשלה, לראש הממשלה, היום מתקיימת ישיבת ממשלה ואני רוצה לבקש בכל לשון של בקשה לדון במתווה של קליטתם של הפליטים האוקראינים מאוקראינה, אני חושבת זו העת לגבש מדיניות סיוע הומניטרי, חינוך לילדות וילדים, שבעצם מסגרת החינוך שלהם נגמרה, נהרסה, הם כבר לא יחזרו לאותו גן ולא יחזרו לאותו בית ספר.

אבתיסאם מראענה: אני מבקשת שיהיה גיבוש של מתווה, של אשרות עבודה של אותם אנשים שנקלטים בארץ, שיוכלו לעבוד, אנחנו לא רוצות פה למצוא את עצמנו בוועדה בעוד כמה חודשים שאנחנו נתחיל לדון בהפרת זכויותיהם של אותם אנשים מחוסרי מעמד במדינת ישראל, אנחנו לא רוצות להגיע למצב שבו מתחילות לדבר על סחר בבני אדם.

אבתיסאם מראענה: אני מבקשת להנגיש להם את הטיפול הפסיכוסוציאלי להתמודדות עם פוסט-טראומה אחרי המלחמה.

אבתיסאם מראענה: כל עוד שהם כאן הם זכאים וזכאיות לקבל מאיתנו את סל הקליטה שמגיע להם עד שהם יוכלו לחזור לארצם בבטחה.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: אני בהחלט מתכבדת לפתוח את הישיבה שלנו כמתוכנן בנושא של משתלמות ומשתלמים זרים בענף החקלאות.

אבתיסאם מראענה: לקחנו הרבה זמן עד שהגענו ליום הזה שבו אנחנו בהחלט מניחות את הנושא הזה על שולחן הוועדה ומתחילות בהחלט לדון בסוגייה שהיא מאוד משמעותית וחשובה.

אבתיסאם מראענה: כרגיל אני רוצה כמובן להודות לצוות הוועדה, למנהלת הוועדה המושלמת שלנו מיכל דיבנר כרמל, תודה, על ההתגייסות, על העבודה הטובה והמקצועית, תודה לטל שלנו, שם המשפחה שלך אנחנו נמשיך לדון בו בהזדמנות, תודה ליועצת המשפטית שלנו עורכת הדין נועה בן שבת, תודה לדובר שלנו אורי מיכאל, לדובר של הלשכה, נועם עינב, ליעל אורבך שאחראית על הוועדה מטעם הלשכה שלי, תודה לכל מי שהגיע והגיעה, משרדי הממשלה, תודה לארגונים האזרחיים שנמצאים איתנו בזום, הם לא שומעות ושומעים אותנו יש תקלה ברשת, אבל בהחלט עובדים על כך.

אבתיסאם מראענה: אז אני בהחלט רוצה שאנחנו נתחיל את הדיון, אני יודעת שיש בג"צ שמתקיים ב-4 לאפריל, בסוגייה הזאתי של המשתלמים.

אבתיסאם מראענה: אין ספק שזאת סוגייה שהיא מעסיקה את משרד החוץ, מעסיקה את משרדי הממשלה, מעסיקה אותי באופן אישי, מעסיקה את הוועדה, מעסיקה את הארגונים האזרחיים.

אבתיסאם מראענה: אנחנו כאן היום על מנת בהחלט לדון בסוגייה, לדון במתווה לאחרונה לטובת הטבה בכל הסוגייה הזאתי של המשתלמים והמשתלמות, אני מדגישה שבעצם המכסה של המשתלמים שמגיעים מחוץ לארץ זה תוכנית של משרד החוץ, שנים על גבי שנים משרד החוץ בעצם מוביל את התוכנית הזאתי.

אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות על 4,000 משתלמים ומשתלמות שזה המכסה, שאמורים להיכנס למדינת ישראל ובעצם יש להם יום אחד בשבוע שהם נקלטים בתוך מסגרת אקדמאית שלומדים ושאר הימים בעצם הם עובדות ועובדים במשרה מלאה, משרה מלאה והם משובצים אצל חקלאים בכל הארץ.

אבתיסאם מראענה: הסיפור של המשתלמים אנחנו נתחיל לדון בו ואני אתן קודם כל לדנה קורש את זכות הדיבור, היא ממשרד החוץ והיא אחראית על המתווה, תתקני אותי כמובן ואת מוזמנת להציג את עצמך בצורה הכי טובה, הכי ברורה שאפשר, גם בשביל הפרוטוקול, בבקשה.

דנה קורש: אז בוקר טוב, יושבת ראש הוועדה, שמי דנה קורש, אני ראשת מנהלת משתלמים זרים בחקלאות, שזה יחידה חדשה שקמה במשרד החוץ לפני כשנה, בעקבות החלטת ממשלה שהתקבלה בדצמבר 2020 והיא למעשה מסמיכה את משרד החוץ להוביל את המהלך הזה, זה עדיין מהלך שהוא בשיתוף פעולה עם המון המון מהשחקנים שסביב השולחן וגם בזום איתנו וזה כמו שהגדרת, זה תוכנית מאוד חשובה, משרד החוץ אמנם ליווה אותה למשך השנים ורואה את הדיבידנדים מהצד המדינה, אבל זה לראשונה רק מדצמבר 2020 שבאמת יש פה הסמכה והובלה שלנו, כשכמובן שהכול מתואם עם רשות האוכלוסין, שיש לנו פה את השותפה שלנו, את מיכל וזה גם כמובן שמשרד החקלאות יש מכסת הקצאות ששר החקלאות וצוות משרדו מוסמך לתת את ההקצאה ממנה וכמובן שיש לנו את השותפים שזה המומחים שלנו, את שירי והצוות שלה, שלאור העובדה שאנחנו שמים את המתמחים האלה - ואני תיכף אסביר למה אני מעדיפה לקרוא להם מתמחים על פני משתלמים - במרכז, חשוב לנו לראות שהם באמת מקבלים את מעטפת הזכויות המיטבית שלהם, אם אפשר אני אשמח לשתף במצגת וזה יעזור לכולנו קצת עם הנתונים ועם התמונות ומיכל תודה על כל העזרה לפני כן ואני מקווה שבאמת נצליח עם הפירוטכניקה גם להעביר את השקופיות.

דנה קורש: (הצגת מצגת) אז בדיוק כמו שאמרת חברת הכנסת, מטרת התוכנית היא ישראל כשותפה לבניית יכולות חקלאיות בקרב סטודנטים זרים ממדינות מתפתחות, תיכף נדבר על מספרים מאיזה מדינות וכדומה וכמו שציינת המתכונת היא יום אחד לימודים עיוניים וחמישה ימים, אני כן אשמח לדייק, זה מבחינתנו לא עבודה, אלא זה עבודה מעשית שהיא אמורה להיות on a job training, זה למידה תוך כדי עבודה ואת צודקת אבל שבהסתכלות שלנו על החמישה ימים האלה, הם עובדים לכל דבר והמעטפת זכויות שאנחנו רוצים לתת להם ורוצים לוודא שהם מקבלים בכל צורה וצבע, אבל חשוב לנו להבין שאין דרך ללמוד חקלאות בלי לגעת ברגבי האדמה, אני מושבניקית במקור, אמנם לפני המון המון שנים, אבל כאילו אני מסתכלת על ההורים שלי, אין דרך אחרת, אני מסתכלת על אמא שלי שעד היום מעבדת את הקרקע, רק מלצפות בה אי אפשר ללמוד, צריך להרגיש את הרגבים, או לטפל בבעלי חיים וכן הלאה, אז זה מאוד מאוד חשוב ואנחנו רואים את האימפקט ותיכף נדבר על האימפקט הארוך תווך ונדבר גם על המורכבויות, כי יש מורכבויות ויש לנו עוד כברת דרך לעבור ובאמת ניתנה לי זכות להוביל את המהלך הזה של ההסדרה והסדרה הוא מהלך בין-ממשלתי, עם לאסוף את הניסיון והידע של כל השחקנים ויש פה גם את השחקנים מהמגזר הפרטי והציבורי, שאני משערת שגם נשמע את קולם, כי בסך הכול אנחנו משרתי ומשרתות ציבור ואנחנו, אני דואגת גם לרווחתם של המתמחים בחו"ל, אבל בראש ובראשונה אנחנו דואגים לרווחתם של אזרחי ואזרחיות הישראליות ואנחנו רואים תרומה משמעותית בתוכנית הזו.

דנה קורש: וזו בחרתי להדגיש מהחלטת הממשלה מ-6 בדצמבר 2020 את אלמנט האסמכה שמשרד החוץ באמת מוסמך להוביל והשיקולים שלנו ומה שמתווה אותנו זה גם היבטי מדיניות וכמו שציינת המכסה היא עד 4,000 מתמחים בחקלאות, הם לא נכללים במכסת העובדים הזרים, אז תאורטית אנחנו אמורים להתכנס בוועדה אחרת ולא בוועדה הזו, אבל החיבור לוועדה הזו היא מאוד חשובה ועצם העובדה שאת מציפה את זה ואני עקבתי אחרי וגם כשותפה בזום בדיונים, הבחירה שלך לעשות 'זרקור' על זוויות מסוימות היא סופר קריטית וזו אוכלוסייה שעלולה להיות מוחלשת והיא מוחלשת במרביתה ואם אנחנו לא נדרש לה כולנו, לא נצליח למקסם את הערכים של התוכנית הזו, אז זה החלטת הממשלה.

דנה קורש: פה אני באמת רוצה לעשות את הבידול כדי שבאמת נוכל לדבר, אני מסתכלת עליהם ב'שתי זוגות משקפים', בראש ובראשונה הם מתמחים בחקלאות, הם עושים פה התמחות באנגלית זה intraship, זה מה שהם עושים בכל הימים שהם נמצאים פה, בכל 11 חודשים שהם נמצאים פה וסופגים את ישראל בכל רמ"ח אביריהם, את הטוב שבה וגם את המורכב שבה והם מובחנים ונבדלים ממהגרי העבודה, הם יוצאים עם דיבידנדים גם כמהגרי עבודה ונתייחס גם לזה, אבל לא רק ומה שחשוב לנו, גם בתהליך הבחירה שלהם וגם בתהליך, מה אנחנו רואים בהם, מה ייקרה להם בעתיד, לראות בהם מתמחים.

דנה קורש: האגף שקיבל את המנדט להוביל את התוכנית והיחידה שלי קיימת בו, הוא אגף מש"ב, שזה אגף לפיתוח וסיוע בינלאומי.

דנה קורש: את פתחת וציינת את האתגר שכולנו מתמודדים אתו, אמנם מרחוק, אבל חלק עם קרבה משפחתית ועם כולנו להתגייסות למען האוקראינים והאוקראיניות שהמצוקה שלהם היא מאוד מאוד ברורה, הסמנכ"לית שלי בשבוע שעבר חזרה מגבול פולין אוקראינה, כי הבאנו סיוע הומניטרי והיום היא פותחת כנס בדובאי על פיתוח בינלאומי ואני מדברת על שני המרכיבים, סיוע ופיתוח הם שני מרכיבים משלימים, כדי שיהיה לנו עולם יותר טוב, יש אפשרות ממש להושיט סיוע הומניטרי ויש מצב של לפתח יכולות ולבנות יכולות לתת זה לתת 'חכה, או דגים', כלומר אם את רוצה 'לתת את הדגים' במקרה הקונקרטי וציינת מפורשות, היום אנחנו עושים סדנא בשיתוף מד"א למשל, לאנשי הסיוע וגם עם שיתוף משרד החינוך, למערך חינוך באוקראינה, כדי לדעת איך מתמודדים עם מצוקה כזאת ואיך מתמודדים עם הטראומה, אז זה זווית אחת של העשייה המש"בית באגף, למעשה זה סוכנות הסיוע של ישראל, אבל באותה נשימה הסמנכ"לית שלי עכשיו בדובאי, מדברת עכשיו על איך אנחנו עושים עולם שוויוני יותר טוב יותר ונותנים את היכולות הנכונות, נותנים את 'החכות' הנכונות לאנשים בכדי שהם יוכלו לדוג את הדגים שלהם לבד.

אבתיסאם מראענה: אני מסכימה איתך, אני מעדיפה שגם אנחנו פה נעשה את ה- יש פה אנשים שכבר הגיעו אז שווה גם לתת להם את המענה, לצד דובאי וקידום המדיניות לסיוע הומניטרי, אני לחלוטין מסכימה איתך, אוקי לענייננו של המשתלמות והמשתלמים.

דנה קורש: לענייננו, אז למה התוכנית הזאתי היא טובה לכל אחת ואחד מאיתנו?

דנה קורש: אז קודם כל כמובן שאני מסתכלת מהעיניים כדיפלומטית 20 שנה פלוס וחזרתי מחמש שנים להיות ראש נציגות, סגנית שגריר ואז קודמתי לראש נציגות בדרום הודו, אז את החוזקה של חקלאות ועד כמה זה 'אור לגויים' להמון המון גויים, אני חשתי על בשרי ואני מאוד מאוד גאה לייצג את ישראל בחו"ל, כשאני למעשה מדברת על חקלאות ומוצאת דרכים אחרות לחלוק best practices, לחלוק איך עושים חקלאות יותר טובה, איך נותנים תוצרת שתאכיל את הרעבים ותתמודד עם האתגרים העולמיים שלנו ולכן העובדה שניתנת הזדמנות פה ל- 4,000 סטודנטים מידי שנה בשנה, להגיע לכאן לתקופה של 11 חודש ולצבור יכולות, איך הם יכולים לשנות את הכלכלה החקלאית במדינה שלהם, זה הזדמנות פז - -

אבתיסאם מראענה: יש התאמה בין החקלאות של מדינת ישראל לבין מדינות המוצא שלהם?

דנה קורש: א' ישראל ברוכה אמנם בקילומטרז' רבוע, אבל את תראי פה, אנחנו בנגב, יש את הכלכלה המדברית ויש את הצפון שממנו אני באה והכול ירוק ויש לנו מענה להכול ועדיין שם המשחק הוא גם לעשות את התוכנית בעבורם ולהתאים לצרכים שלהם במקומות שיש פערים ויש פערים.

דנה קורש: אז המרכיב הראשוני הוא מדיני, כי כששר החוץ, או ראש הממשלה נפגשים עם המקבילים שלהם, הנושא שעולה הראשון הוא הנושא 'תגדילו את ההקצאה של מתמחים, שיבואו לכאן ללמוד', שבוע שעבר, או השבוע נפגשתי עם משלחת מבהוטן, פעם ראשונה שמגיעה משלחת בכירים מבהוטן, שיש להם נכון לעכשיו 40 מתמחים ואנחנו כנראה הולכים להעלות להם את המכסה בגלל החשיבות של הקשרים שנפתחו עם בהוטן ועל זה דיברנו, על איך הם בונים את דור העתיד שלהם, זה המדינה במקום ראשון במדד האושר, אבל עם מורכבויות לא מבוטלות אחרות, אושר ב-א' ואנחנו משלבים ידיים בכדי לראות איך מאתרים את המתמחים הכי מתאימים שיבואו ללמוד פה ולעבוד וייצאו גם עם מערכת רווח בכדי לבנות איך הם יכולים להשפיע על הכלכלה החקלאית שלהם בחזרה בבהוטן.

דנה קורש: אז המרכיב הפיתוח ערכי, למעשה אגף מש"ב הוקם לפני 60 שנה על ידי גולדה מאיר ובהשראתה כשהיא הייתה שרת חוץ, באמת בכדי להיות 'אור לגויים' ואז היו משימות, היא הייתה באפריקה ובאסיה בכדי לראות איך אפשר לחבר בתחום החקלאות ומעבר לזה.

דנה קורש: המרכיב המיתוגי, אנחנו רואים באנשים האלה את השגרירים העתידיים שלנו, שיוציאו שם טוב לישראל וכל הפעילויות המש"ביות הרגילות שלנו, חלקם נהפכים לראשי מדינות, ראש ממשלת הונדורס היה בוגר של תוכניות להכשרה בארץ, קצרות טווח, אבל זו הזדמנות אחרת, נוספת שמתווספת לסל הכלים המש"בי והם של משרד החוץ ולכן אם הם לא יזכו לתנאים - -

אבתיסאם מראענה: חוץ מחקלאות יש עוד תוכניות התמחות בארץ שמשרד החוץ אחראי עליהם?

דנה קורש: כן, אבל הם קצרות טווח, חינוך , העצמת נשים, בריאות, עכשיו כל הנושא של בריאות, התמודדות עם פוסט טראומה וכן הלאה וכן הלאה, אני יכולה להרחיב, אבל במיוחד ניסיתי לצמצם את המרכיב, אם מתישהו בקונסטלציה נשמח לדבר על הסוכנות הסיוע של מדינת ישראל בהרחבה והמרכיב המיתוגי הוא מאוד חשוב, זאת אומרת יש ריקושטים, יש מצבים שמתמחים מביעים מצוקה ויש שגרירים שבאים אלינו עם תלונות, או כל דבר אחר, מבחינתנו זה נזק תדמיתי, שהוא נזק ארוך טווח, שאנחנו רוצים למגר ולשרש מהתוכנית.

אבתיסאם מראענה: למה הוחלט על 4,000?

אבתיסאם מראענה: למה המספר הזה ספציפית?

דנה קורש: תראי, התוכנית היא תוכנית שצמחה מהמגזר הפרטי, או הציבורי המוניציפלי.

אבתיסאם מראענה: מה זה אומר?

דנה קורש: זה אומר ש- יש פה אפילו את החלוקה, יש פה את חני שבטח תשוחח אחר כך, זה התחיל בערבה, ב-94 לפני כמעט 30 שנה, שהחליטו, אוקי, אנחנו רוצים גם להמשיך 'להפריח את השממה', אבל גם לעשות את זה ולהיות 'אור לגויים' והיא הביאה דאז 50 מתמחים, סטודנטים מתאילנד ולאט לאט נוספו עוד ועוד מדינות אסייתיות ואז התווספו עוד ועוד מדינות אפריקאיות והגיעו למספר של 4,000, עכשיו יש פה גם שיקולי שוק ואני אגיע למרכיב הכלכלי בסוף ואני גם אדבר עליו, אבל בעיניים המדיניות שלנו, כמה שיותר מתמחים מגיעים לארץ וחווים את ישראל בכל 'רמ"ח איבריהם', מדינת ישראל יוצאת נשכרת.

אבתיסאם מראענה: חד משמעית, אוקי.

דנה קורש: עכשיו המרכיב הכלכלי, החקלאים גם מקבלים ידיים עובדות מיומנות, אנשים שהם סטודנטים בחקלאות שיודעים לזהות פטרייה, שיודעים לדעת מה זה דבר ובשונה מהעובדים הזרים התאילנדים שאני פחות מתמחת בהם מטבע הדברים, אז אזרחי ישראל יוצאים נשכרים והחקלאים האלה, יש כ-500 משקים שמעורבים בתוכנית, יש לכל אחד מחמשת המרכזים שעוסקים בהכשרה יש להם צוותים, אז גם המעגל שלהם זוכים במשכורות.

אבתיסאם מראענה: הגאוגרפיה היא קשורה בעצם המרכז שמתמחים בו למשק שהם מתמחות ומתמחים בו, הוא חייב להיות סמוך?

דנה קורש: הוא חייב להיות סמוך למרכז הלימודים, בנוהל שגיבשנו, כדי באמת לא לייצר מצב שאדם נוסע, סטודנט, במדינת מוצא שלו הוא ייסע אפילו חמש שעות ויותר לאוניברסיטה שלו, פה הגבלנו את זה כ-75 דקות מקסימום הגעה ליום הלימודים וגם במשק, אנחנו מוודאים שגם החזרה הביתה, הלוך חזור לא תהיה שאתה מבלה שעות, או ממתין להסעה שעות, אלא שבאמת תקבל את מלוא המעטפת ותמקסם את הזמן שלך כשאתה פה, את או אתה כמתמחים והפריסה הגאוגרפית, תיכף אני אגיע לזה, בעיקרון היא מכל הארץ, אבל זה רשימת השותפים, אבל את רואה אותם פה ואת תיראי אותם בזום אחר כך, אז אני לא אכביר.

דנה קורש: אני רוצה לדבר טיפה על האתגרים, אבל אני ארוץ שנייה לנתונים, כי זה הפריסה, אני תיכף אחזור אחורה, אבל זו הפריסה, למעשה יש לנו מכנרת בצפון ועד הערבה, כל מרכז התפתח אחרת, ערבה כמו שציינו זה מרכז שממש בנו קמפוס לאותם סטודנטים ומועצות אזוריות, יש פה עוד נציגים של המועצות, שלמעשה התווספו לתוכנית אחד אחרי השני ויש גם מרכזים עם פריסה לאורך, כאילו שיצרו שותפויות עם מועצות מגוונות ועם מוסדות לימוד, אז למשל אגרו סטאדיס זה שיש לו את תל חי בצפון ואת מדרשת רופין וכפר סילבר במרכז ובדרום, אז למעשה הדאגה היא שכל מתמחה יגיע ביום לימודים שלו - -

אבתיסאם מראענה: מי מפקח על הסילבוסים של אותם מרכזי משתלמים בעצם?

דנה קורש: אנחנו.

אבתיסאם מראענה: מה זה אתם?

דנה קורש: משרד החוץ ולקחנו - -

אבתיסאם מראענה: מה הקשר שלכם לאקדמיה?

דנה קורש: הקשר שלנו הוא שוב, זה לא תוכנית אקדמית, זה תוכנית של בניית יכולות והמומחיות שלנו - -

אבתיסאם מראענה: מה זה בניית יכולות?

דנה קורש: היא תוכנית של איך את מצמיחה אדם מהעולם המתפתח לתת לו כלים - -

אבתיסאם מראענה: אז נתת לו כלים במעשי, עכשיו הם לומדים יום אחד בשבוע באקדמיה, עובדתית שזה במוסד אקדמי, נכון?

דנה קורש: זה חלקם מוסדות אקדמיים, כנרת זה מוסד אקדמי, שאר המוסדות - -

אבתיסאם מראענה: רופין מוסד אקדמי.

דנה קורש: רופין ותל חי אקדמי, שאר המוסדות ממש יצרו מסגרת ייעודית בעבור המתמחים האלה.

אבתיסאם מראענה: עכשיו, מי מפקח על הסילבוסים שלהם?

דנה קורש: אנחנו.

אבתיסאם מראענה: למה אתם?

דנה קורש: אני אסביר.

אבתיסאם מראענה: איפה המועצה להשכלה גבוהה?

דנה קורש: התהליך - -

אבתיסאם מראענה: הם מעורבים המועצה להשכלה גבוהה?

דנה קורש: המועצה להשכלה גבוהה לא מעורבים, מי שמעורבים זה כל השחקנים שציינתי קודם, למעשה הבסיס שלנו, ה'תנ"ך' שלנו הוא נוהל שגובש בעבודה בין-משרדית, שהובל על ידי משרד המשפטים, שנתיים ויותר מזה ועם המון המון דיונים כדי לבנות את ה'תנ"ך' הכי טוב שיש והמרכיב הלימודי ניתן דווקא בידי משרד החוץ, אבל בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות ועם עוד שחקנים, ניסינו לבנות לאור המומחיות שלנו באיך אנחנו נותנים לאנשים מהעולם המתפתח, נותנים להם יכולות בחינוך, בחקלאות וברפואה וכן הלאה, איך אנחנו ממקסמים את התוכנית הזו, לקחנו גם יועצת חקלאית שמומחית בפיתוח הדרכה לעולם המתפתח, היא עברה כל סילבוס וסילבוס וכשראיינו בתהליכי המכרז את כל המרכזים האלה, זה מה שדקדקנו איתם ויש מרכזים שלא התקבלו ואנחנו בהליכים משפטיים איתם, דווקא על זה שהם טוענים שתוכנית הלימוד שלהם טובה מספיק ואנחנו אומרים: 'מצטערים, אבל האופן שאנחנו רוצים לתת מעטפת נכונה למתמחה הוא מעבר לדברים האלה' והחמישה המרכזים שזכו במכרז עונים לתנאים האלה - -

אבתיסאם מראענה: אבל אני חייבת לשאול, אולי אני לא כל כך מבינה, אבל אני חייבת לשאול את השאלה הזאתי, התוכנית משתלמים היא תוכנית אקדמית עם סטודנטים, נכון?

דנה קורש: כן, הם סטודנטים.

אבתיסאם מראענה: הם סטודנטים, הם מגיעים לכאן בשביל להתמחות, יום אחד עיוני ושאר הימים צריך לגעת באדמה וללמוד ולהבין ופרקטיקה, סבבה, על הכיפק, יום תאוריה, יום זה, הם סטודנטים, הם גם משלמים שכר לימוד.

דנה קורש: נכון.

אבתיסאם מראענה: משהו כמו 11 אלף שקל, או 10 אלף שקל, על תוכנית של 11 חודשים, אני גם לא כל כך הבנתי למה 11 חודשים ולא שנה ולא שנה וחצי, יש פה כל מיני מספרים שאני לא מבינה מה בדיוק עומד מאחורי הדבר הזה, אני אשמח שתתייחסי לזה.

אבתיסאם מראענה: אני לא מבינה את הפיקוח של האקדמיה, בכל זאת יש לנו - - -

דנה קורש: היא לא תוכנית אקדמית.

אבתיסאם מראענה: אבל זה סטודנטים שבאים ללמוד.

יעקב הרשקוביץ: כן, אבל הם באים ללמוד, אבל התואר הוא לא ישראלי, התואר הוא זר והם תחת אוניברסיטת המקור.

אבתיסאם מראענה: רגע, אנחנו לא מתפרצים באמצע, יש לכל אחד את היכולת שלו להגיב.

דנה קורש: תראי החוזקה של משרד החוץ זה לבנות קשרים ולייצא את האקדמיה הישראלית ולייצא את ישראל החוצה, זה אומר שכשאני שירתי בהודו, מה שעשיתי זה נפגשתי עם אוניברסיטאות, זיהיתי את הצרכים ואז ניסיתי לבדוק איזה חיבורים אני עושה להם בארץ, לא תמיד עשיתי חיבורים עם מקבילה עם אוניברסיטה, לפעמים עשינו חיבורים עם גוף יותר פרקטי, יותר מותאם, כי הפרופיל של הסטודנטים, כשאת מסתכלת, אנחנו מכירים סטודנטים בארץ, יש פערים, חלקם מהסטודנטים האלה, גם שהם לומדים וגם שהם סיימו תואר שם, יש פער אלינו, אבל בכל מקרה התוכנית נוצרה במתכונת שהיא נבנתה ייעודית לתת להם כלים ולא בהיכרך מקנה להם תואר, היא נותנת להם נקודות זכות, כלומר חלק מההתקשרויות שהם חוזרים לארץ, השנה הזו פה, הם יקבלו עוד קרדיט לאוניברסיטה, אבל זה לא סוגר להם את התואר שם ולכן כל מרכז ולכל לאום ולכל אוניברסיטה, או רשות ממשלתית במדינה שם, בשלושים מדינות האלה, יצרנו מענה ייעודי ולכן אין חובה שהמל"ג, הרי עשינו על זה דיונים מאוד מאוד ארוכים, אני לא בטוחה מבחינתי לעתיד יהיה מכרז נוסף, יכול להיות שנוסיף אותם, המטרה היא כל הזמן ללמוד ולהשתפר, אבל בתוכנית שבנינו עכשיו בנוהל, באותו 'תנ"ך' שלנו, הסברנו בדיוק איזה אשכולות, איזה נושאים חובה ללמד כדי לגשר על הפערים, הם גם באים לומדים ממדינות שונות, אז עושים איזשהו מרכיב של יישוב קו פנימי.

אבתיסאם מראענה: אני מבינה, אז את יכולה להיכנס לסוגייה של האתגרים?

דנה קורש: כן, בשמחה, בדיוק השקופית הבאה.

דנה קורש: אז תראי, זו תוכנית שקיימת כמעט שלושים שנה, אני למדתי מדיניות ציבורית תואר שני ולא תיארתי לעצמי עד כמה אני אעשה חיבור בין התאוריה למעשה, באמת לקחת תוכנית שקיימת ולעשות לה reverse engineering ולעשות אותה נכונה, עם תשומות ממשרדים ממשלתיים, עם חוזקות, יש פה גם את המשטרה, יש פה אנשים שנתנו המון המון, השקיעו המון המון בגיבוש הנוהל שהוא יהיה הכי נכון והכי מדויק לכל השחקנים שמעורבים בתוכנית, אבל עדיין לעשות רפורמה כזאתי זה, להתמודד עם שינוי אנשים לא קל להם, יותר קל להמשיך במתכונת שהייתה ללא פיקוח, עכשיו זה לא שלא היה פיקוח זה היה פיקוח אינקרימנטלי, התוכנית נוצרה מהציבורי, אבל לאט לאט לאור העובדה שגדלו מספר המתמחים ושאלת ובצדק על המספרים, אני תיכף אנסה להתייחס גם לזה, המעורבות הממשלתית היא הלכה וגדלה והיא הייתה בוועדה בין משרדית של משרד החוץ, חקלאות ורשות האוכלוסין, עם המון המון סיוע והכוונה גם מזרוע העבודה ומשרדי כלכלה, או תעשייה וגם כמובן משרד המשפטים, שלמעשה גיבשו את כולנו, עכשיו אז זה אתגר אחד, אתגר של איך אתה עושה ממשהו שהיה פרטי והופך אותו לממשלתי.

דנה קורש: אתגר שני הוא איך אתה - -

אבתיסאם מראענה: אבל הוא תמיד היה ממשלתי.

דנה קורש: הוא לא, זהו שזה - -

אבתיסאם מראענה: מה זאת אומרת הוא תמיד היה תחת החסות של משרד החוץ, ב-94 הוא לא צמח ממשרד החוץ?

אבתיסאם מראענה: ממתי משרד החוץ עטף אותו?

דנה קורש: מדצמבר 2020 רשמית, ממשלת ישראל בהחלטת הממשלה הסמיכה את משרד החוץ להוביל את התוכנית.

אבתיסאם מראענה: וקודם?

דנה קורש: קודם לכן, היו מ-2009, או 2008 החלטות ממשלה שהתייחסו לזה בנגיעה והקימו את הוועדה הבין-משרדית, שזה חוץ, חקלאות ורשות האוכלוסין, שאמורים להקצות את המכסות, אבל לא היה נוהל מסודר איך אנחנו דואגים לכל מתמחה ומתמחה.

אבתיסאם מראענה: אז את בעצם אומרת, עד 2019 בעצם הסיפור הזה של המשתלמים זה היה מה עסק פרטי?

דנה קורש: לא, זה לא עסק פרטי, קודם כל מרבית הגופים - -

אבתיסאם מראענה: את אמרת עכשיו - -

דנה קורש: פרטי, אני אומרת, ממשלתי מול פרטי, אבל זה לא בדיוק פרטיים, כי הם ציבוריים זה מועצה אזורית, זה לא איזה מישהו פרטי - -

אבתיסאם מראענה: לא, אני מדברת על משרד החוץ, מתי הוא היה מעורב בסוגייה הזו?

דנה קורש: משרד החוץ מעורב לאורך כל השנים, גם כי כשאם אני שגרירה בחו"ל, מבחינתי המתמחים האלה שחוזרים לארץ הם השגרירים שלי, אני רוצה לשוחח איתם, לתדרך אותם ולהמשיך לראות איך אני נעזרת - -

אבתיסאם מראענה: אז משרד החוץ הוא תמיד היה מעורב, זה לא מ-2019.

דנה קורש: לראשונה, רק בהחלטת ממשלה, שר החוץ דאז אשכנזי, הסמיך את המשרד להוביל את המהלך בלעדית, לצד חקלאות, או רשות האוכלוסין, בתיאום, אבל אני לא מתכחשת, המעורבות הממשלתית הייתה פה לאורך שנים, זה 'יד ביד', זה מבחינתנו היה עוד זרוע לעשות פיתוח ויכולות, אבל לא מתקציבי המשרדים הממשלתיים ולא בפיקוח הדוק כמו שקיים אחרי המהלך ההסדרה, אוקי.

דנה קורש: עכשיו, המכסה הזו מבחינתנו גם אם קיבלנו אותה כעוגה שיכול להיות שבעתיד נרצה להגדיל אותה, היה ניסיונות בהליכי הדיונים של החלטת ממשלה להגדיל אותה והוחלט בסוף להשאיר אותם כ-4,000, כי יש גם את האתגרים - -

אבתיסאם מראענה: אבל עכשיו אתם בפיילוט של 2,500.

דנה קורש: אנחנו בפיילוט של 2,500.

אבתיסאם מראענה: למה?

דנה קורש: משתי סיבות מרכזיות, אחד, תהליך הטמעת ההסדרה שלקח זמן ולכן במקום להתחיל לגייס מינואר ומדצמבר שנה קודם, הם התחילו לגייס ביולי והכניסו את המתמחים בספטמבר והלאה, כלומר המתמחים הגיעו עכשיו רק בינואר 22 בגלל שניתנו להם ההקצאות לתחילת הליך הגיוס מאוד מאוד באיחור ועננת הקורונה שאת רואה שמרחפת למעלה גם בשקף, היא האתגר השני, כולל בדצמבר שניסו להגיע מתמחים, אתם זוכרים, אנחנו כבר שוכחים את כל הדלתא ואומיקרון, אבל אפריקה הייתה סגורה ומסוגרת וכמעט מחצית מהמתמחים שלנו מגיעים מאפריקה והיה קשה להכניס אותם והסדרנו עם רשות האוכלוסין 'יד ביד' אישורים חריגים ומשרד הבריאות בכדי לאשר את הכניסה שלהם והם עברו פה בידוד כחוק והם למדו במהלך הבידוד למשל.

דנה קורש: אז זה היה האתגרים, עכשיו יש לנו אתגרים שנמשכים עד עצם היום הזה, של הליכים משפטיים, גם מרכזים שלא זכו במכרז שעשינו, עותרים וגם כמו שאת ציינת בראשית דברייך, "קו לעובד" שמבחינתנו הוא קול מאוד חשוב לנו, יש אתו הליכים של, כי בהסתכלות שלו יש לו בעיה עם כל ההסדרה ואנחנו מנסים, כמובן יהיה הדיון בבג"צ ב-4.4 ולצד זה יש גם אתגרים של ההטמעה גם בשטח, יש חקלאים שבחוויה שלהם ההסדרה החדשה מאוד מקשה עליהם ואני משערת שנשמע גם את קולם פה.

דנה קורש: המעטפת הזכויות שנתנו היא גם מעטפת שמחייבת את החקלאי לתת עוד ועוד כספים לתקופה של 11 חודש ואת האתגרים של החקלאות, אני משערת שאת מכירה, אפילו יותר ממני.

אבתיסאם מראענה: השכר לימוד שלהם שהם משלמים אותו, מה לאן זה הולך?

אבתיסאם מראענה: מי לוקח אותו המדינה, או המוסד האקדמי שמלווה אותם?

דנה קורש: המרכזי השתלמות הם אלה שאנחנו, משרד החוץ, אין גורם בממשלת ישראל שנותן כספים לתוכנית הזו, יכול להיות שבעתיד נעשה את זה, אבל נכון לעכשיו מה שאנחנו נותנים זה את ההקצאה של המכסות של הוויזות, אי אפשר להיכנס בשום דרך אחרת וזו אשרת סטודנט, אי אפשר להיכנס בשום דרך אחרת לישראל, למעט אם אתה עובד זר שמקבל הייתר ממשרד החקלאות, בשיתוף עם רשות האוכלוסין.

אבתיסאם מראענה: לא, שאלתי את השאלה, יש שכר לימוד ושכר הלימוד הזה בעצם מי שנהנה ממנו זה המרכז עצמו.

קריאה: מה זה נהנה?

קריאה: יש לו הוצאות, לימודים, מה זה - -

אבתיסאם מראענה: מה קורה?

אבתיסאם מראענה: שאלות אפשר לשאול?

דנה קורש: המרכזים האלה שוב, חלקם הרי הם מועצות אזוריות שבחרו להתקשר בדרכים שונות עם מכללות, למשל יש לנו מרכז במועצה אזורית שדות נגב שהתקשר עם מכללת חמדת, שנמצאת בסמיכות למועצה ולכן התשלום לכל המרצים ויש תשלום לצוות, כי כדי שהם יוודאו שהמתמחים האלה זוכים למעטפת למידה והגנה על הזכויות שלהם, יש להם אנשים בשטח, שצריכים לבקר ולראות אחת לשבוע, או אחת לתקופה בהתאם, לראות שהדירות שלהם בסדר ושהם באמת עוסקים באקט של חניכה, מגיע אגרונום לשטח, מלמד אותם בשטח כדי שזה באמת - -

אבתיסאם מראענה: ומי משלם למנטור, או מפקח, אגרונום?

דנה קורש: המרכז.

אבתיסאם מראענה: המרכז.

דנה קורש: הסכום הזה של שכר הלימוד הוא על כל ששת ימי הלמידה שלהם, הוא על היום העיוני, על המרכיב העיוני וגם על כל המעטפת ההכשרתית שניתנת להם בשטח.

אבתיסאם מראענה: הבנתי, אז המרכז עצמו הוא בעצם מקנה את כל הנגשה שפתית גם, שהוא צריך לדבר בשפתם של אותם משתלמים?

דנה קורש: סוגיית ההנגשה השפתית היא סוגייה מאוד חשובה וזה חלק מהדברים שאנחנו עושים בהסדרה, בראש ובראשונה, גם בנוהל וגם המכרז, הלימודים צריכים להתקיים באנגלית, או צרפתית, יש לנו מרכז אחד מתוך חמישה שעושה הכשרה בצרפתית ושאר המרכזים באנגלית.

דנה קורש: המטרה שלנו שיגיעו סטודנטים לארץ שבהליכי הגיוס ואנחנו בוחנים את המרכזים האלה על שלב הליכי הגיוס והם מחויבים לעשות ראיונות אישיים ואנחנו צפינו אמנם בזום בגלל הקורונה, אבל צפינו ופיקחנו על תהליך הראיונות כדי לראות מה שואלים ולראות איזה תאום ציפיות עשינו לאותם מתמחים ותיכף אני אראה לך את - -

אבתיסאם מראענה: ונא לסיים.

דנה קורש: בסדר גמור, אז זה ההליך ההסדרה היה החלטת הממשלה ופרסום הנוהל באפריל, ביולי יצאו ההקצאות ואנחנו עכשיו כמו שאמרת בשנת הפיילוט של התוכנית, זה המדדים, אם תרצי נרחיב בהמשך איך אנחנו בחרנו את המרכזים, היו צריכים לעמוד בסל מדדים מאוד מאוד ברור כדי שיהיה תהליך תחרותי ושוויוני לבחירה שלהם וזה למעשה תמצית ההסדרה, יש 4,000, 500 משקים, 30 מדינות, פריסה ארצית ומנהלת אחת שזה במשרד החוץ.

דנה קורש: זה החלוקה לשנה הזו, כמו שציינת יש כ-2,500 מתמחים ולא הגענו למכסה של 4,000 בגלל השילוב של אתגרי ההסדרה ואתגרי הקורונה ובגלל שזה תוכנית של 20, זה מה המחויבויות מאותם מרכזים בהליכי הגיוס בפרט, הם צריכים לעשות את הראיונות, הם צריכים לעשות התקשרויות נכונות, חלקם עובדים מול משרד החקלאות המקומי, ברואנדה אנחנו עובדים מול משרד החקלאות, במדינות אחרות עובדים מול אוניברסיטאות, בפיליפינים עובדים מול רשות להכשרת מבוגרים, הכשרה מקצועית וכן הלאה וכן הלאה ושם המשחק הוא גם כמובן אחרי שהמועמדים האלה מרואיינים, לעשות איתם תאום צפיות ולהסביר להם את מאפייני התוכנית, שהם לא אקדמיים במובן ה-, אלא שיידעו שהם גם הולכים לעבוד עבודה פיזית וכולנו יודעים שעבודת החקלאות היא פיזית קשה ושהם יודעים למה הם באים ושהם יודעים את הערך המוסף שהם יקבלו מאותה חוויה פיזית קשה ויודעים לקרוא, מקבלים באותו מפגש תאום ציפיות גם את ה'זכותון' שנוסח על ידי שירי שהיא המומחית שלנו לזכויות שאמורים לקבל עובדים זרים בארץ ו'מיידעון' כדי שיידעו בדיוק למה הם מגיעים.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לך, תודה רבה.

דנה קורש: תודה לך.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת, מכיוון שהמשרד הראשון שפנית אליו בשיתוף איתכם עם משרד החוץ זה היה, בוקר טוב לך גברתי.

אבתיסאם מראענה: אני אגיד את השם שלך מדויק, פקד בתאל באדי.

אבתיסאם מראענה: מכיוון שגברתי ממשרד החוץ דנה קורש פנתה אלייך, אז אני אשמח לדעת מה יש לך לספר לנו על התוכנית משתלמים וגם להתייחס לסוגייה.

בתאל באדי: כן, טוב, אז אני אפתח ואומר שמשטרת ישראל - -

אבתיסאם מראענה: אני רק אתייחס לסוגייה, קיבלנו תשובה כמובן של משטרת ישראל, שלפי הנתונים של המשטרה בשנת 2021 הוכרו עשרה משתלמים כקורבנות סחר בבני אדם, מסך 49 שהוכרו, נכון?

בתאל באדי: נכון.

אבתיסאם מראענה: איך את מסבירה את זה?

אבתיסאם מראענה: מה קרה לנו?

אבתיסאם מראענה: איפה טעינו?

אבתיסאם מראענה: איפה?

בתאל באדי: טוב, אז אני אפתח ואומר שמשטרת ישראל פועלת בשתי מישורים, אחד זה באמת ההכרה בקורבנות סחר בבני אדם על פי החלטת ממשלה, זה החלטה שבעצם מסמיכה את המשטרה להכיר בקורבנות ובמישור השני זה אכיפה, שתיכף נרחיב גם על זה.

בתאל באדי: לגבי ההכרה, אנחנו מדברים בעצם על העשר קורבנות שהוכרו, אנחנו מקבלים מיידעים בעצם ופניות, גם מהארגוני סיוע, שאנחנו בקשר הדוק איתם, אנחנו מדברים על המוקד לפליטים ומהגרים, על "קו לעובד", כל פנייה שאנחנו מקבלים מהם נבחנת בקפידה כדי להכיר בקורבן סחר אנחנו פועלים על פי ראשית ראיה, שזה הליך ראייתי ברף מנהלי נמוך בעצם להכרה, בשונה מהליך פלילי, כשאנחנו מקבלים את הפנייה, אנחנו פועלים גם על פי נוהל שתוקף נוהל חדש שגיבשנו אותו ביחד עם הארגונים, הארגונים פעלו איתנו במשותף ויש נוהל חדש שבעצם מדבר על כל הנושא של הגשת בקשה להכרה, זה אני שמה את זה בצד, כי זה עוד משהו חשוב בעצם בתהליך.

אבתיסאם מראענה: מה זה חדש?

בתאל באדי: לפני כן לא היה נוהל שבעצם מסדיר את כל הטיפול, זה פשוט עושה סדר, איך מגישים את הבקשה, איזה מסמכים צריך לצרף, אם יש עורך דין פרטי, אם יש ארגוני סיוע, אם בעצם אנחנו דוחות את הבקשה, שאני אומרת דוחות, אנחנו פשוט שתי נשים בחוליית סחר בבני אדם, ראש החולייה ואנוכי, אז יש הליך של השגה, שאם בעצם אנחנו לא מקבלות את ההחלטה ולא מכירות, אז בעצם אפשר להשיג על ההחלטה שלנו, בעצם נוהל שעושה מאוד מאוד סדר וזה חשוב וזה לא היה.

בתאל באדי: לגבי ההכרה של העשר קורבנות, שאנחנו באמת נתמקד על זה, אז שוב פעם משטרת ישראל פועלת לאכוף, אם יש לנו מידע שאנחנו מקבלים אותו, איסוף מודיעני וזה נעשה, אז כמובן שאנחנו פועלים ופותחים בחקירה ובודקים, אם אנחנו לא נקבל פניות מהגופים, אני יכולה לומר ואני חייבת לציין שיש לנו קשר הדוק עם רשות האוכלוסין וההגירה וזרוע העבודה, שאנחנו מקבלים אני יכולה לומר לא מעט פניות מהם, פניות שהם מדווחים לנו על אירועים - -

אבתיסאם מראענה: מה זה לא מעט?

בתאל באדי: אני לא יודעת להצביע על מספר מדויק, אבל אנחנו מקבלים פניות, ואנחנו בודקים אותם.

אבתיסאם מראענה: שמה טיבם?

בתאל באדי: על חשדות, אני יכולה לשתף, אני לא יכולה לספר את הסיפור כולו, אבל אני יכולה לשתף ששבוע שעבר קיבלנו איזשהו דיווח, זה הגיע אלינו מפרקליטות המדינה על איזושהי מייל של אישה במצוקה, שדיווחה שהיא כלואה באיזה בית - -

אבתיסאם מראענה: משתלמת?

בתאל באדי: לא, לא משתלמת, אבל אני רק רוצה בעצם להציג בעצם את הטיפול ולהמחיש שקיבלנו את זה גם ממקום אחד, ההגירה מיד עדכנו אותנו, אנחנו טיפלנו תוך יומיים, שלחנו ניידות.

אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות על עובדת זרה?

בתאל באדי: כן, שלחנו ניידות, גבינו עדות מהעובדת, בדקנו אל מול המעסיקה ושללנו את כל החשדות, אני לא יכולה להיכנס לפרטי התיק, אבל אני רק בעצם ממחישה את המקרה שאנחנו מטפלים פה ויש לנו חקירות משותפות, גם עם זרוע העבודה, גם עם רשות ההגירה, כל הזמן, זה אומר לצאת לפעילות במקומות, במשקים - -

אבתיסאם מראענה: הפנייה הגיעה באופן אישי, או דרך ארגון?

בתאל באדי: דווקא לא דרך ארגון, ככול שנקבל יותר פניות מהארגונים ואנחנו מקבלים, אנחנו בודקים וזה התוצר בעצם של ההכרה בקורבנות.

אבתיסאם מראענה: אבל ספציפי במקרה הזה של שבוע שעבר, זה פנייה אישית שלה?

אבתיסאם מראענה: של העובדת?

בתאל באדי: אז שוב אני לא יכולה להיכנס לפרטים.

אבתיסאם מראענה: לא, אני רוצה לדעת איך מגיעים אליכם, זה מאוד חשוב.

בתאל באדי: אז קודם כל בנוהל מוסדר הדרכי גישה אלינו, יש לנו מייל משטרתי שבעצם מפורסם, זה נוהל אגב שאותר לפרסום, הוא מפורסם באינטרנט המשטרתי, כל אחד יכול לראות אותו, הוא נגיש לכולם, בפרט לארגוני סיוע, אנחנו הפצנו להם באופן אישי - -

נירה שפק: חלק מהקליטה, סליחה, אם אנחנו מדברים על משתלמים - -

אבתיסאם מראענה: בוקר טוב לך גברתי, מה שלומך, חברת הכנסת, אני רואה אור בחדר ולא הבנתי מאיפה זה מגיע, כן.

אבתיסאם מראענה: אז רגע אני אציג אותך, חברתי נירה שפק.

נירה שפק: תודה, אותי מסקרן בהקשר של מה שאמרת, האם כחלק מהנוהל שמשרד החוץ תיאר והקליטה, אם יש חיוב גם להביא נגיד קישור לכל משתלם באשר הוא שיהיה לו את זה לידו?

נירה שפק: כי אני חושבת שכן, אז אני בשביל זה נורא חשוב לי ההקשר הזה, זאת אומרת זה שזה באינטרנט, איזה משתלם רואנדי, לא יודעת מאיפה - אני ביקרתי אותם וראיתי לא מעט - יודע להיכנס לאתר אינטרנט של משטרת ישראל ולכן זה חשוב.

בתאל באדי: אז זה נקודה חשובה, כי בדרך כלל המשתלמים לא יודעים שום דבר.

קריאה: סליחה, הם יודעים מצוין.

נירה שפק: זה לא הנתון שאני מכירה בגלל זה שאלתי.

אבתיסאם מראענה: לא להתפרץ באמצע, אתם יהיה לכם זמן תדברו הכול בסדר.

נירה שפק: בפיקוח של משרד החוץ, אפשר לשאול אותך, אם את יודעת, כי את אמורה לא לדעת ואת כן.

דנה קורש: אני אשמח להתייחס, זה בדיוק היה הסוגייה האחרונה שרציתי להציג, המעטפת שאנחנו דואגים כדי לתת לאותם מתמחים אפשרות להתלונן בכל מיני דרכים, אז בראש ובראשונה עם ה"מידעון", כאילו כשהם מתקבלים לתוכנית, או עדיין במדינת המוצא שלהם, הם מקבלים מסמך עם כל הזכויות שלהם, עם כמה מספרי טלפון, שלנו, של שירי והצוות שלה ואני חושבת שחברת הכנסת אנחנו נוסיף בשמחה, לא ידענו שיש את זה, זה משהו חדש, נשמח להוסיף גם את זה ומה שאנחנו עושים זה גם בכל ביקורת, ביקור פתע שלנו, אנחנו נפגשים עם המתמחים האלה ונותנים להם עוד ועוד ערוצי פנייה אלינו וגם המרכזים במסגרת המכרז, המרכזים אמורים לתת מעטפת של תלונות והמרכזים, אני מקבלת טלפונים גם בלילות וגם בסופי שבוע ממרכזים שאומרים לי: 'מתמחה שלנו הייתה בתאונת דרכים היא פצועה קשה, אנחנו איתה עכשיו בבית חולים, שתדעי רק שהיא בחודשים הקרובים היא לא תלמד' אבל אנחנו נותנים לה מעטפת היא נשארת בבית החקלאי' כדוגמא, כלומר יש פה מעטפת טובה מאוד.

אבתיסאם מראענה: מעולה.

דנה קורש: וגם יש פה תהליך של שיפור ולמידה, אני חושבת שעשרת המקרים האלה, שכמובן אנחנו לא מנויים, אני יודעת רק על חלקם מה שמותר לדעת ויש פה את דינה דומיניץ שהיא ה'הורים' שלנו ממשרד המשפטים בהקשר הזה, אבל אני חושבת שכל המקרים האלה הם מלפני ההסדרה, כלומר שם המשחק הוא להסתכל עכשיו קדימה, להיכנס כאן עוד שנה אפשר יהיה לבחון ואני מאוד מאוד מקווה, אני מקווה שלא יהיו מקרי סחר בבני אדם בכל תחום וצורה וצבע, אבל אני מאד מאוד מקווה שהתוכנית שלנו לא תהיה מקושרת לדברים שאנחנו מכירים את המקרים בעבר שמקושרים וצערנו הרב חלק מהדברים הם איזושהי התייחסות לא מדויקת של המציאות לא בהקשרים שלנו, אבל שוב - -

אבתיסאם מראענה: הנתונים של המשטרה הם מ-2021, אני לא המצאתי את זה, זה נתונים אחרי ההסדרה, 21 אני מדברת.

דנה קורש: אבל המחזור החדש הראשון שהוא על פי ההסדרה נכנס לארץ בספטמבר 21.

אבתיסאם מראענה: יופי, מעולה, על הכיפק, גברתי הפק"ד, בבקשה.

אבתיסאם מראענה: כן, גברתי.

בתאל באדי: אוקי, אז אני אחזור לעניין ההכרה, אז שוב פעם, אנחנו מקבלים את הדיווחים מארגוני הסיוע, אנחנו מקבלים את הדיווחים ממשרדי הממשלה המקבילים, יש לנו איסוף מודיעין, חטיבת מודיעין שפועלת לאיסוף מיידעים, השנה יש לנו הנחיות חדשות של יעדים שלראש אגף חקירות ומודיעין, שזה פיתוח פרשיות בתחום הסחר בבני אדם, הקמת 'שולחנות עגולים', יש לנו גם פורום משותף עם פרקליטות המדינה, שבעצם אנחנו יושבים עם גורמי המשטרה וגורמי הפרקליטות, בעצם לקדם תיקי חקירה שמתנהלים, גם לפתח תיקים חדשים עם הארגונים השונים, בעצם הכול כדי לעשות כדי כן לאכוף את העבירות האלה של סחר בבני אדם, גם בקרב משתלמים, כמו כל עבירה אחרת, חשוב לציין שהחולייה שלנו עוסקת גם בסחר בבני אדם, שזה בעצם רק נחזק ונאמר שזה בעצם עבודות של אחזקה בתנאי עבדות, עבודות כפייה, סחר בבני אדם לעבודות כפייה למטרת עבודות, זהו בגדול.

אבתיסאם מראענה: זה לא קשור ספציפית לדיון הזה, אבל אני קצת מסוקרנת, כי היה לנו דיון לפני כמה זמן, כמה חודשים כאן על הסוגייה של המשטרה בעצם לומדת מחדש את הסיפור, או הסוגייה המטרידה מאוד היא 'עבדות מודרנית', רציתי לשאול אם יש התקדמות בסוגייה הזאתי, מתחילים לגבש איזה הבנה, מה זה אומר, כי זה בדיוק היה על התפר, מה זה 'עבדות מודרנית' ואיפה אנחנו נתקלות בה ואיך היא נראית ובאיזה צבע?

בתאל באדי: כן, התייחסנו גם לפנייה שלך בעניין הזה, בהמשך לדיון הקודם שהתקיים ברשותך, אני שוב חוזרת, כשאנחנו אומרים שאנחנו בלמידה, זה לא אומר שהנושא הזה לא מוכר, אבל ה'עבדות המודרנית', אם פעם היו מתעסקים ב'

בתאל באדי: עבדות הקלאסית', היום אנחנו בעצם ב'עבדות מודרנית', שהיא לא פחות חמורה והיא החמורה, מתחינתנו, אין הבדל בעבדות, זה בסך הכול מושג ו'טייטל', כשאנחנו מדברים על למידה, זה בעצם על קיום הכשרות, אני יכולה לשתף שאנחנו מקיימים הכשרות במכללה לשוטרים פעמיים בשנה, עם גורמי חוץ, שזה בעצם משרדי ממשלה שונים ושוטרים, שבעצם לומדים את כל זה, לא מחדש, אבל כל הזמן אנחנו מחדדים, יש לנו חודש הבא הכשרה כזאת במכללה, הכשרה בת שבוע, של 35 חניכים, מתוכם שמונה ממשרדי ממשלה, יש לנו נציגים של ההגירה, יש לנו נציגים של זרוע העבודה ונציגים של הפרקליטות ומשרד המשפטים, שבעצם מלווים אותנו בכל ההליך המשפטי, אז בעצם כשאומרים למידה, זה בעצם שאנחנו כל הזמן מחדדים, כל הזמן מחדדים, ראש אגף החקירות ומודיעין גם בעצם הנחה שבכל מחוז יהיה בעצם 'רפרנס' שישמש בעצם כאחראי על כל הנושא של סחר בבני אדם וזה בעצם ראש ענף חקירות בכל מחוז ואנחנו מקיימים איתם ישיבות ומחדדים הנחיות ונהלים וחקיקה וכל מה שצריך כדי שהנושא יחלחל כמה שיותר עמוק.

אבתיסאם מראענה: נפלא, אני אשמח שתעדכנו את הוועדה על החודש הבא שיש לכם את השבוע, אולי אני אקפוץ להגיד שלום וקצת - -

בתאל באדי: אנחנו יותר מנשמח.

אבתיסאם מראענה: אני גם מאוד אשמח, אני גם בטח אלמד דברים וגם להכיר את זה מקרוב, אני חושבת שזה מאוד משמעותי ללוות את ההליך לכמה שעות, אני מאוד אשמח, כן.

נועה בן שבת: אפשר לשאול אולי, הנוהל הוא מפורסם בשפה העברית, רציתי לשאול אם נמסר להם גם העתק של הנוהל, ואם יש אפשרות להגיש בקשה גם בשפות נוספות?

בתאל באדי: של הנוהל?

נועה בן שבת: כן.

בתאל באדי: אנחנו פרסמנו אותו בשפה העברית, זה לא משהו ש - -

נועה בן שבת: גם הטופס הוא רק בשפה העברית.

בתאל באדי: הטופס הוא בשפה העברית.

נועה בן שבת: האם יש תרגום, או איזושהי דרך להגיש בקשה כזו בשפות נוספות?

בתאל באדי: זה משהו שיכול להיבחן, כרגע הוא בשפה העברית והוא מונגש לארגוני סיוע וכמו שאני למדה פה גם לארגונים אחרים ולמשרדים ממשלתיים, זה לא משהו שנבחן עד עתה.

אבתיסאם מראענה: למה משרד החוץ לא לוקח על עצמו את הסוגייה הזאתי, גם משרד הכלכלה, זרוע העבודה, אולי ביחד יממנו את הסוגייה הזאתי של להנגיש את הטפסים האלה בשפתם של אותם משתלמים?

דנה קורש: אין בעיה להנגיש וגם באנגלית וגם בצרפתית, ה"מידעון" ו"הזכותון" שלנו הם - -

אבתיסאם מראענה: לא, תלונות, אנחנו מדברות על - -

דנה קורש: זה פשוט ישות חדשה, או קישור חדש, בשמחה נקבל תעבירי לנו את החומרים - -

אבתיסאם מראענה: חוליית הסחר איתנו הרבה שנים.

דנה קורש: לא, החולייה ברור.

אבתיסאם מראענה: גם משטרת ישראל היא איתנו מאז ומתמיד.

דנה קורש: ברור, אבל לא, שנייה, אני חושבת שאנחנו לא רואים את התוכנית כתוכנית לסחר בבני אדם, סליחה, אז אנחנו רואים את התוכנית, אם יש למתמחה, או למתמחה תלונה, יש לו אינספור, יש לו ספקטרום רחב של מי לפנות, כולל לחברה האזרחית.

אבתיסאם מראענה: אז לא, אתם סומכים על החברה האזרחית והארגונים האזרחיים שיכנסו איפה שיש הפרת זכויות אדם, איפה שיש, שהארגונים האזרחיים יטפלו בהם, הם יגישו עבורם, הם יתקשרו עם המשטרה, לא, אבל אתם אומרים זה משרד החוץ, ממשלת ישראל בעצם אומרת אתם האחראים על התוכנית של המשתלמים, את מסכימה איתי?

דנה קורש: מסכימה איתך באלף אחוזים.

אבתיסאם מראענה: אז אנחנו לא רוצות בשביל לא להגיע למצב של, אני פה מכריזה על עשרה, חמישה, אני רוצה להגיע לאפס, אפס אנחנו בוועדה הזאתי כל הזמן עובדות ביחד על הדוח וגם עם משרד המשפטים על הסוגייה הזאתי שמדינת ישראל יכולה להגיע למצב שיש אפס, אפס ניצול, סחר בבני אדם, או חשש, או חשד לעבדות, אם אתם המשרד האחראי על התוכנית הזאתי, אתם מובילות אותו ומובילים אותו, אז אני מבקשת בשם הוועדה לבחון את היכולת שלכם שבו אתם תנגישו את הטופס של התלונה בשפתם באנגלית, או צרפתית.

דנה קורש: אנחנו ננגיש את זה באנגלית וצרפתית, אין פה מה לבחון, אנחנו נדאג להנגיש.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לך.

דנה קורש: אין בעיה, בשמחה, תודה.

אבתיסאם מראענה: יופי, נפלא, אוקי, טוב אני מודה לך גברתי קצינת המשטרה, אני רוצה בהחלט לפנות לחברים שלנו מהחקלאות ולתת לכם את ההזדמנות לדבר ולהציג לנו על התוכנית, איך היא נראית מנקודת המבט שלכם, מה קורה שמה?

אבתיסאם מראענה: מה עושות ומה עושים?

אבתיסאם מראענה: אני אפנה, מי את?

חני ארנון: אני חני ארנון.

קריאה: זאת חני שאמרו לך שהיא ייסדה את זה.

אבתיסאם מראענה: בסדר, בגלל זה אני מסתכלת עליה.

אבתיסאם מראענה: את אחרונה ברשימה, אבל את יושבת מולי וגם פנו אלייך אז אני אפנה אלייך ויסלחו לי קודמייך, אבל אנחנו ניתן לחני ארנון, מכיוון שאמרו שאת הראשונה שהרמת את התוכנית הזאתי, יש לך זכות דיבור.

אבתיסאם מראענה: בבקשה.

חני ארנון: תודה רבה יושבת ראש הוועדה, שמי חני כמו שאמרנו ואני גרה בערבה כבר 36 שנים, לפני 28 שנים בינואר 1994, תחת מועצה אזורית ערבה תיכונה, התחלנו את התוכנית.

אבתיסאם מראענה: מה חשבת לעצמך באותו זמן?

חני ארנון: אני אשת חינוך, אני מאוד גאה על השילוב של חינוך וחקלאות ואני עבדתי בשדה ועבדנו לפני שהגיעו משתלמים עבדנו גם עם מתנדבים ואנחנו שמענו את השאלות שלהם וכשהתחלנו עם תאילנד זה היה כשנתיים אחרי שהגיעו עובדים זרים, פנו אלינו מהממשלה בתאילנד והשגרירות פה בארץ ואמרו 'תלמדו אותם, תהפכו אותם לקשוחים כמו שאתם', את יודעת את שאלת, מה יש להם במדינות האלה לבוא לארץ שלנו וללמוד חקלאות, זה בכלל לא דומה, בטח זה לא דומה למה שהם רואים בערבה, אבל מה שהם לוקחים איתם הבייתה, הרוח המיוחדת הזאת של למצוא פתרונות לבעיות שלנו, של בעצם להפוך את החיים שלנו ליותר טובים, זה מה שחשוב.

חני ארנון: אני מצטרפת לדנה על כל מילה שהיא הציגה קודם, אנחנו השליחים, אנחנו עושים את העבודה הלכה למעשה, אני אישית נמצאת בפריפריה של מדינת ישראל, הגבול הכי ארוך, מול ירדן, קילומטר מהגבול ואנחנו נותנים שירות בעצם למועצה אזורית תמר, ערבה תיכונה ועד הקיבוצים בואכה אילת.

חני ארנון: בנינו קמפוס, אני מזמינה אותך לבוא לבקר, להתרשם, להתרגש איתנו, כי זה בהחלט תוכנית - -

אבתיסאם מראענה: באיזה שעות הכי טוב שאני - -

חני ארנון: כל יום מ-א' עד ה' בין שמונה לארבע, זה קמפוס פעיל עם סטודנטים מכל העולם.

נירה שפק: אבתיסאם תצטרפי אליי, אני יורדת לשם ומגיעה גם לשדות נגב לקמפוס השני.

אבתיסאם מראענה: אז נקפוץ לשם באזור, סבבה, מעולה, נפלא.

חני ארנון: את מוזמנת גם בהפתעה, אבל בטח אם תכיני אותנו, אז נדאג שנהיה.

אבתיסאם מראענה: אני פחות מפתיעה, אני לא באה לעשות הפתעות.

חני ארנון: אז אנחנו עושים את זה הלכה למעשה וכשבנינו את זה בהתחלה, המסגרת הייתה מסגרת של עשרה וחצי חודשים, כי זה מחזור גידול, כי רצינו שהם יבואו ויראו שזה לא נס ולא רק התפילות, אלא עבודה קשה, מרגע השתילה ועד הרגע שמנקים את השדות.

חני ארנון: הערבה ידועה בחקלאות שלה, בירקות, במטעים, אפילו רפתות, אנרגיה מתחדשת, דגים, דגים בערבה, את כל זה הם רואים והם לומדים שאפשר לעשות הכול בכל מקום, זה רק צריך חשיבה קצת אחרת וזה מה שאנחנו נותנים.

חני ארנון: את הלימודים אנחנו התחלנו עד שהגענו בעצם, תוכנית הלימודים היום מאוד דומה למה שאנחנו התחלנו גם, נתנו את הנושא של חקלאות, הבנו שזה לא מספיק, כי צריך להבין קצת מושגי בסיס בכלכלה וקצת שיווק והתוכנית היום בנויה, קודם כל היא נשענת על מרצים שכולם מהערבה, כולם אנשים שגרים בערבה ואנחנו בעצם מייצרים מקורות תעסוקה בפריפריה, שזה לא פשוט ויש לנו כ-70 אנשים שהם מרצים, מנחים, נהגים, קבלנים וכו', לא אומרת שהממשקים שיש לנו הם גם עם חקלאים ואחרים.

חני ארנון: תוכנית מקיפה, תוכנית שהיא WIN-WIN ואני לא מתביישת להגיד את זה WIN-WIN לכל המרכיבים שלה, בטח מדינת ישראל במה שהיא זוכה, אצלנו, זה מנוע צמיחה.

אבתיסאם מראענה: איך מתמודדים אנשים שמגיעים ממקום אחר, הערבה והמזג אוויר?

חני ארנון: בואי, אני אגיד לך, הם מגיעים בסוף יולי תחילת אוגוסט והם 'בא להם למות', באמת, במילים הכי קשות.

אבתיסאם מראענה: קשה.

חני ארנון: קשה, קשה, ממש קשה, החום הגדול, כל השאר הוא שטויות, העבודה הקשה היא לא קשה להם, כי בהתחלה גם זה תקופה שזה רק תקופת שתילות, אין הרבה שעות פיסיות, קשה, מזג האוויר בערבה הוא קיצוני, אבל הלמידה היא בלתי פוסקת.

אבתיסאם מראענה: מאיזה שעות הם מתחילים?

חני ארנון: תלוי בעונה, אנחנו מהנץ החמה ועד - -

אבתיסאם מראענה: עד השקיעה.

חני ארנון: לא עד השקיעה, אבל באמת ברגע שהשמש זורחת זו השעה שיוצאים לשדה.

חני ארנון: בספיר שזה המרכז של המועצה שלנו.

אבתיסאם מראענה: מרכז ספיר.

חני ארנון: מרכז ספיר, בדיוק.

אבתיסאם מראענה: במרכז ספיר בן זוג שלי היה שם עד גיל שנתיים.

חני ארנון: באמת?

אבתיסאם מראענה: כן.

חני ארנון: אז בואי תיראי כמה זה גדל.

אבתיסאם מראענה: הייתי שם, ראיתי, הוא אמר לי הולכים לבית ספר ואני חושבת שב-11 כבר מכניסים אותם פנימה, קשוח.

חני ארנון: החום הוא קיצוני, אין מה להגיד, החום הוא קשוח.

אבתיסאם מראענה: ממש.

חני ארנון: נכון, אז אחנו בספיר בנינו קמפוס שהוא המרכז שלנו, אליו מגיעים בכל יום אוטובוסים, גם ממועצה אזורית חבל איילות וגם מאזור ים המלח, הסטודנטים שלנו מלאומים שונים ולראות את זה, אנחנו משפחה, אנחנו נותנים להם קהילתיות, אנחנו נותנים להם מעטפת שהיא מעטפת חמה, לא סתם דנה ציינה גם כשמישהו נפצע ויושבים אתו בבית החולים ליד מיטתם בבית החולים, אבל מעבר לזה המיומנויות שהם מקבלים הם באמת זה משהו שבלתי אפשרי ללמד אותו רק בכיתה.

אבתיסאם מראענה: אוקי, גברתי, אני רוצה לשאול אותך עכשיו שאלה.

חני ארנון: תשאלי.

אבתיסאם מראענה: יש את הגרעין של התמר שיש איזה פרופסור, סליחה שאני לא זוכרת את השם שלו, שהוא פיתח את הגרעין של תמר מלפני 500 שנה.

חני ארנון: 2,000.

אבתיסאם מראענה: 2,000 שנה.

חני ארנון: בחבל איילות.

אבתיסאם מראענה: זה אצלכם?

חני ארנון: כן.

אבתיסאם מראענה: מה קורה עם זה, זה מתפתח?

אבתיסאם מראענה: סליחה על השאלה.

חני ארנון: תראי, עץ תמר יכול לחיות עד אין קץ, הבעיה היא שהוא מגיע לגבהים מטורפים ולכן מפסיקים בשלב מסוים, אבל עץ תמר הוא עץ חזק, לא סתם הוא גדל במדבר בלי תנאים ואווי ואווי אם טעיתי כי הבעל שלי הוא "תמרן" ואסור לי לחזור לי הביתה היום אם טעיתי, אבל לדעתי זאת התשובה.

אבתיסאם מראענה: אני יכולה לשכן אותך אצלי בבית, מקלט.

חני ארנון: אני רוצה לספר שהתוכנית מתחילה, לא מתחילה רק אצלנו היא מתחילה במדינות, כי פרופיל המתמחים הוא שונה, זה לא עובדים זרים, אין לנו חברות כוח אדם באמצע, אנחנו יש לנו הסכמים שחתמנו ישירות מול אוניברסיטאות, או מול משרדי ממשלה במדינות, אז המתמחים מגיעים אלינו לתקופה שהיא רק תחנה, חוזרים הביתה וגם שם אנחנו תומכים, אנחנו ממשכים עם מלגות שאנחנו נותנים, עם 'גרנטים' לפרויקטים וסטרטאפים.

אבתיסאם מראענה: איזה מלגות אתם נותנים?

חני ארנון: יש לנו תוכניות מיוחדות לסטרטאפים, זה תחרות, לא כל אחד מקבל את זה, אבל בכל שנה אנחנו נותנים שש עד שמונה מלגות לסטודנטים שהציעו תוכנית עסקית שהיא תוכנית שהיא נשמעת לנו, היא תורמת לקהילה והיא חשובה והיא תהיה מודל ואנחנו תומכים בהם בעזרה של - אני חייבת לציין – של יהדות ארצות הברית שגם תומכת ועוזרת לנו.

חני ארנון: זאת תוכנית שהיא חובקת עולם, תוכנית שהיא משנה חיים, אני מאמינה בה, אני גאה שהתחלתי אותה ואני חושבת שהיא הגיעה למקומות מצוינים ועוד רבה הדרך.

אבתיסאם מראענה: אינשאללה, אוקי, אז בוא ניתן לחקלאים שלנו.

חני ארנון: אני יכולה רק מילה אחת להגיד בסוף.

אבתיסאם מראענה: כן, כן.

חני ארנון: אני שמחה על הבמה שניתנת פה, צר לי שהגדירו את הישיבה היום זה היה מצוקתם של-, אפשר היה לוותר על המילה 'מצוקה', כי אצלנו הם באמת, טוב להם ואני חושבת שבאמת להשתמש במילים כל כך קשות כמו חברה לסחר בבני אדם ו'עבדות מודרנית', זה חוטא לאמת, אצלנו רק אצלנו יש למעלה מ-20 אלף בוגרים, גם אם היו שניים, שלושה מקרים שהתלוננו, זה לא אומר שזה היה נכון, אבל התלוננו, צריך לראות את זה בפרופורציה.

אבתיסאם מראענה: צריך לקחת בחשבון גברתי היקרה, תפקידנו להעלות בעיות ולהקשיב לשטח, אנחנו תיכף גם נשמע את הארגונים האזרחיים, אני חושבת שהיו מעדיפים לטפל בעניינים אחרים, בסוגיות אחרות, אבל מה לעשות זה גם סוגיות שעולות, עכשיו אף פעם זה לא נעים להסתכל על עצמנו בראי ולגלות שיש פה פגם שם פגם והתפקיד שלנו לטפל בעניינים.

אבתיסאם מראענה: עכשיו אני לא מציעה לאף אחד ללכת ולהתבייש, או לקחת את זה אישית, יש פה סוגיות, יש פה בני אדם, 4,000 זה מספר עצום, זה לא 100 משתלמים מפוזרים בארץ, 4,000 זה חתיכת מסה, שב-4,000 סביר להניח שייקרו דברים, כמו בכל מסגרת, כמו בכל מערכת ודברים קורים, מה לעשות אנחנו בני אדם, לא כולם כמוך חני, יש בעיות ותפקידי לשים אותם על השולחן ולטפל בהם, אני לא רוצה לעצום עיניים ולהגיד 'ואוו הכול דבש', לצד הדבש יש דברים אחרים.

אבתיסאם מראענה: אוקי, אז אני אלך לפי הסדר.

חגית דוד וינשטוק: חגית וינשטוק, אני אדבר בשם מכללת כנרת.

אבתיסאם מראענה: כן, בבקשה.

חגית דוד וינשטוק: טוב, שלום לכולם, אנחנו במכללת כנרת למעשה כבר שמונה שנים נמצאת בתוכנית, מוסד חינוכי יחסית היחיד בתוכנית הזו, לא שהוא יותר טוב וכו', אני רק אומרת את המקום - -

אבתיסאם מראענה: את יכולה להגיד שהוא הכי טוב בעולם.

חגית דוד וינשטוק: אני חושבת שכולם טובים, באמת, אני חושבת שכולם טובים ועושים פה עבודת קודש ואני לא נוהגת לבוא לוועדות האלה וכו', אבל הפעם - -

אבתיסאם מראענה: איפה טעינו שבאת?

נירה שפק: או איפה הצלחת שהיא הגיעה.

אבתיסאם מראענה: אחותי, אנחנו לא בהצלחות.

חגית דוד וינשטוק: אני רגע, אני רוצה לתת לזה את מידת הרצינות, כי אנחנו מתייחסים לזה בצורה, אני קודם כל אתן את הנושא של learning by doing, אני אתן את הנושא הבינלאומי קצת, בנושא הבינלאומי אנחנו רואים שינוי גם במדינות מתפתחות ומדינות מפותחות, הנושא של עשייה הופך להיות הרבה יותר חשוב מהלימוד העיוני ואנחנו רואים את זה לאורך כל המקצועות.

חגית דוד וינשטוק: אני אתן את מה המקצועות החופשיים שאנחנו מדברים על טייסים שיש להם שעות שהם נותנים, רק על מנת ללמוד את הדרך, אני אומר את זה על עורכי דין שנמצאים היום עם שנתיים פרקטיקום, אני אומר את זה על מנתחים ואני אומר את זה גם על התוכנית הזאת, שהתוכנית הזו למעשה התחילה - כמו שחני אמרה ואני משלימה את דבריה - בצפון לא פשוט, סובב כנרת, מזג אוויר, התחומים השונים שבהם הם נמצאים, הרפת, דיג, קיבוצים, עכשיו לפני 30-40 שנה היו מתנדבים ועדיין יש מתנדבים, אני מלווה תוכניות כאלה כבר מעל ל-13 שנה ואני אומר לך שלא הייתה עתירה אחת לבג"צ בגין המתנדבים, אולי כי הצבע שלהם וצבע העיניים שלהם היה שונה ואם מישהו עושה עוול וסליחה שאני נותנת את הדברים בצורה קצת יותר חד משמעית, אבל מי שעושה עוול זה שבכלל מגדירים אותם כעובדים זרים, אולי בגלל צבע, אולי בגלל לאום, כי אני חושבת שהמתנדבים האלה שהיו מפורטוגל, משוודיה, מהולנד, בקיבוצים, היום מקימים מעצמות מתוך הידע הישראלי הזה, food security זה משהו שהוא נחשב למשהו מאוד מאוד חשוב היום בעולם ואנחנו מראים לכם היום בחוברת הזאת שניתנה לכם מה זה אומר מבחינת תוכנית הלימודים.

חגית דוד וינשטוק: תוכנית הלימודים הפרקטיקום שנעשה פה רחוק מעבודה זרה, כרחוק מזרח ומערב, זאת אומרת שאם מישהי מתקבלת ללימודים בארצות הברית כתוצאה מההכרה בלימודי החוץ שלה בכנרת, האם יכלו לגדל את הרפת הזו, שאת אומרת על ההקבלה והאיזון בין מדינת ישראל לבין ההקבלה למדינות, למדינות המוצא, בנפל מוקמות היום חוות לתפארת ואולי כדי שגם תטוסי לשם קצת ותבקרי, יהיה נחמד.

אבתיסאם מראענה: בשמחה.

חגית דוד וינשטוק: יהיה נחמד, אני לא צוחקת.

אבתיסאם מראענה: זה לא מצחיק אותי, אני נענית לכל הזמנה.

חגית דוד וינשטוק: זה מדהים, כי גם מכללת כנרת עושה דברים מדהימים, שמעי זה קמפוס אמיתי לכל דבר ועניין, זה קמפוס שהם משתלבים גם לא רק עם משתלמים, כלומר אני קוראת לזה מתמחים, אני מאוד מתחברת לנושא של דנה, כי הפרקטיקום זו ההתמחות וההתמחות הזו, שימי לב שב-40 שנה האחרונות, גם במדינות מפותחות הופכת להיות חלק של בין 50 ל-60 אחוז מהלימוד ולמה?

חגית דוד וינשטוק: אנחנו עובדים בפרויקט נוסף בגרמניה ושוודיה ובגרמניה ושוודיה עובדים בפרויקט וזה מדינות מפותחות והם כל כך מעודדות את נושא המתמחים האלה ואפילו 'מחבקות' אותם ולא נמצאים בביקורות של בג"צים, או עתירות, סליחה שאני אומרת, שהם מאוד מאוד לא לעניין ומחלישות, הגופים הפרטיים שאת רואה כאן עובדים ועומלים קשה, כאשר המדינה לא ממנת שום דבר, אותם גופים הולכים לאותם מדינות ואני רוצה לומר לך שהם לא עושים מיליונים, אני חייבת לתת פה פרופורציות לדברים, הם עושים שירות ענק למדינת ישראל.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לך.

חגית דוד וינשטוק: אוקי, אני רוצה להמשיך עוד דקה בבקשה.

אבתיסאם מראענה: אני חייבת לתת לכולם, אני ב-12:30 חייבת להגיד ביי ביי, בסדר, אז אם באמצע יהיה לך אז אני אתן לך יכולת להתערב, אבל יש לנו פה הרבה הרבה אנשים שביקשו זכות דיבור.

אבתיסאם מראענה: אנחנו ניתן ליפתח בן דוד בזום, חקלאי מהערבה, בינתיים אני אתן ליענקל'ה מוסקוביץ התאחדות חקלאי ישראל.

יענקלה מוסקוביץ: אני גם התאחדות חקלאי ישראל, אבל אני גם מנהל המו"פ של רמת הנגב ואני גר במושב קדש ברנע, גבול מצרים.

יענקלה מוסקוביץ: אני כמנהל מו"פ רמת הנגב נחשפתי לפני המון המון שנים וזה קורה עד היום הזה, של רצונות של העולם, בעיקר גם עולם שלישי שפשוט המומים מהטכנולוגיה ומהידע החקלאי שקיימת באזור שלנו ובכלל בישראל והם מאוד מאוד צמאים לידע על מנת לפתח ולייצר מזון במדינות שלהם, שהייצור שם כפי שאתם יודעים הוא באמת ברמה מאוד מאד נמוכה ויש להם רצון וכל הזמן אנחנו נחשפים לעניין הזה ואז לפני 20 שנה בערך, זה היה אחרי חני, עם כל הכבוד לחני, אנחנו החלטנו שאנחנו נכנסים להקמת הפרויקט הזה ויצרנו מספר קשרים עם מספר אוניברסיטאות בכמה מקומות בעולם, חתמנו איתם על הסכמים ואכן באישור המדינה - -

אבתיסאם מראענה: שאתם חותמים על הסכמים, איך זה קורה בעצם בחתימה על הסכם?

אבתיסאם מראענה: מי הגוף שמפקח על ההסכמים האלה?

אבתיסאם מראענה: זה פרטי?

יענקלה מוסקוביץ: אני רוצה לציין, קודם כל בעבר היה מעט מאוד פיקוח על הפרויקט הזה, היה מעט מאוד פיקוח, בשנה האחרונה ותיכף אני רוצה להתייחס לנושא הזה של הפיקוח בשנה האחרונה, לא שאנחנו נגד הפיקוח, אנחנו בעד הפיקוח - -

אבתיסאם מראענה: אבל לאט לאט, בוא לפני הפיקוח, אז אתה אומר לפני בעצם השנה הזאתי לא היה פיקוח, אז בעצם ההסכמים האלה שבעצם מה, אתה כחקלאי, כמסגרת לימודית בעצם הייתם - -

יענקלה מוסקוביץ: אני אסביר לך.

אבתיסאם מראענה: שנייה אדוני, רק בשביל להבין, ההבנה שלי לפעמים היא לא בקצב של כל האנשים פה.

יענקלה מוסקוביץ: אני דווקא רואה את זה ההיפך.

אבתיסאם מראענה: תודה, אז אני רוצה לשאול, אתם מנסחים בעצם הסכם פרטי ואותו הסכם אתם בעצם שולחים למדינה אחרת?

אבתיסאם מראענה: איך זה קורה?

יענקלה מוסקוביץ: ככה, קודם כל אנחנו מו"פ רמת הנגב זה גוף ציבורי, זה לא גוף פרטי, אני עובד שמה במשכורת ואם אני מביא יותר משתלמים לא מעלים לי את המשכורת, זה הכול אותו דבר.

אבתיסאם מראענה: כן.

יענקלה מוסקוביץ: אנחנו היינו מגיעים לאוניברסיטאות במדינות, כמו סתם דוגמא אני אתן לך את ויאטנם, או אני יודע מה, מיאנמר, שכבר לא קיימת היום בגלל המהפכה שם והשגרירות הישראלית באותה מדינה הייתה יוצרת, זאת אומרת נותנת לנו את הפרטים איך ליצור איתם קשר ואנחנו היינו נפגשים איתם למשא ומתן, מציגים מה יש בפרויקט ובסופו של דבר חותמים על הסכם, כמובן שאנחנו מראים להם את תוכנית הלימודים, אנחנו אומרים מה התנאים והיינו חותמים איתם על ההסכם, במעמד ההסכם היה נמצא שגריר ישראל של אותה מדינה והיינו חותמים איתם על ההסכמים, מביאים את ההסכמים פה לארץ ועל סמך זה היו נותנים לנו את ההקצבות, ככה זה עבד בעבר.

אבתיסאם מראענה: היו מביאים את זה למה, לרשות האוכלוסין?

יענקלה מוסקוביץ: לרשות האוכלוסין, כן, ככה זה עבד בעבר, היום לא אנחנו בכלל קובעים את המדינות, יש מנהלת שקובעת את הכול ועושה פה - -

אבתיסאם מראענה: היא תואמת, נגיד אתה מבחינתך רוצה ויאטנם, משרד החוץ אומר לך עזוב אותך מויאטנם, לך לירדן, או למדינה אחרת, יש התאמה?

יענקלה מוסקוביץ: נכון, היום למשל הם שואלים אותנו מה אנחנו רוצים ובסופו של דבר הם קובעים, השנה למשל הם פנו אלינו עם מדינות נוספות שאנחנו בכלל לא היינו איתם בקשר והציעו לנו לקבל אותם, בסופו של דבר אנחנו פיזית מגיעים לאוניברסיטה, כי האוניברסיטאות שאנחנו עובדים איתם בעצם ההכשרה והלימודים, אנחנו מראים להם את תוכנית הלימודים, זה הסטאז' של הסטודנט עצמו, זאת אומרת הוא מקבל את זה בדיפלומה שהוא מקבל, יש לו שנה הכשרה בישראל, 11 חודש, לא משנה, זה במסגרת ההסכם.

אבתיסאם מראענה: כן, אני אשאל אותך שאלה, אנחנו מדברות על מדינות בעצם 'עולם שלישי', מתפתחות, 10 אלף שקל, או 11 אלף שקל, אני עוד לא הבנתי מה הסכום.

יענקלה מוסקוביץ: אני לא יכול לעשות הכשרה להולנד, אם הטכנולוגיות שם הם לא פחות טובות משלנו.

אבתיסאם מראענה: לא, אני רוצה לשאול אותך שאלה, לגבי השכר הלימוד שמשלמים סטודנטים, אתה גם מהיכרות שלך אני מבינה שנסעת לאותם מדינות ו-10 אלף שקל לאותו סטודנט שצריך להגיע למדינת ישראל, זה סכום מטורף, לא?

יענקלה מוסקוביץ: אז ככה, קודם כל אני רוצה שתבינו, הפרויקט הזה בסופו של דבר, גם היה מכרז וראינו גם את זה בתוצאות המכרז, אתם צריכים להבין שיש הוצאות לפרויקט הזה.

אבתיסאם מראענה: לא, אני לא באה, שאלתי שאלה מאוד - -

חני ארנון: הם לא משלמים מראש.

יענקלה מוסקוביץ: לא, לא, אז אני רוצה להסביר, רק שתבינו כמה WIN WIN הפרויקט הזה.

אבתיסאם מראענה: מה זאת אומרת?

חני ארנון: הם משלמים במהלך השנה שהם נמצאים בכל אחת מה - -

אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה להסביר, שאלת שאלה שאני 'מת' לענות עליה.

אבתיסאם מראענה: אני 'מתה' לשמוע.

יענקלה מוסקוביץ: יפה, אז המצב הוא כזה, הסטודנט משלם כל חודש מהשכר שלו את השכר לימוד, השכר לימוד זה בעצם ההוצאות שלנו בבית הספר.

אבתיסאם מראענה: מנקים לו מהשכר שהוא עובד.

יענקלה מוסקוביץ: לא, לא מנקים לו, הוא נותן הוראת קבע לבנק, פעם היו מנקים, בעבר זה היה ככה, היום אסור את זה, המנהלת היום לא מאפשרת לעשות ניקוי בשכר, אלא הסטודנט נותן הוראת קבע ויורד לו כל חודש, כל חודש הוא משלם אותה, שלא יהיה מצב שהמעסיק יוריד לו מהשכר, הסטודנט משלם בעצמו היום את השכר לימוד שלו - -

אבתיסאם מראענה: הוא פורס את זה ל-11 חודש?

יענקלה מוסקוביץ: נכון, לכל התקופה.

אבתיסאם מראענה: מתוך השכר שלו שהוא מקבל מהמעסיק הישראלי.

יענקלה מוסקוביץ: נכון, עכשיו למה הפרויקט הזה הוא WIN WIN?

יענקלה מוסקוביץ: כי את השכר לימוד בסופו של דבר, כמו שהבת שלי לומדת בתל אביב, היא משלמת את השכר לימוד שלה, היא עובדת כמלצרית היום בשביל לממן את השכר לימוד, אותו דבר העובד הוא גם לומד, הוא גם משלם את השכר לימוד למדינות, לויאטנם אין כסף לממן לו את הלימודים, מדינת ישראל לא תממן לו את הלימודים, זאת אומרת כולם פה מרווחים מהפרויקט הזה, זה פרויקט אדיר שצריך להמשיך לטפח אותו וצריך לראות באמת היום איך אנחנו מתמודדים עם כל הרגולציה, אני אומר רגולציה קשה, אני יכול להגיד לכם שהשנה פחות חקלאים רצו לקחת סטודנטים, נבהלו מהרגולציה הזאתי, אבל אני מאמין, יש בי אמונה שלאט לאט, גם עם הרגולציה אנחנו נתרגל ואנחנו נחזור למספרים הנכונים שלנו, אבל אני רוצה להוסיף עוד משפט חשוב, שאנחנו באים למדינות האלה לגייס אותם, מקבלים אותנו בפרחים, אתם לא מבינים - -

אבתיסאם מראענה: איזה צבע?

יענקלה מוסקוביץ: בכל הצבעים, את לא מבינה איזה התרגשות כשאנחנו מגיעים למדינות האלה, ישראלים שמגיעים, אני אומר לך דמעות בעיניים איך מקבלים אותנו שם, זה פשוט לא יאומן, שרי חקלאות, כולם מקבלים אותנו ישראל באה ללמד אותנו, הבעיה שלי מה שכואב לי שפה מקבלים אותנו ב'קוצים ולא בפרחים', הרבה ביקורת, הרבה ביקורות אנחנו מקבלים בשנים האחרונות, כמו "קו לעובד" שהוציא, למה חקלאים השנה לא רצו?

יענקלה מוסקוביץ: "קו לעובד" שלח מכתב לכל סטודנט לעקוף אותנו ולהגיד להם תתלוננו, תתלוננו, תתלוננו', סתם, כל הזמן מחפשים את לתקוע את הפרויקט הזה, פרויקט שמאדיר את מדינת ישראל, יש כאלה שזה מפריע להם ואני לא מצליח להבין למה.

חגית דוד וינשטוק: במדינות אחרות הוא מקבל יחס אחר, יחס מכובד - -

אבתיסאם מראענה: לא, את לא נכנסת באמצע, אוקי.

יענקלה מוסקוביץ: אני אומר את זה מתוך כאב, כי אני חושב שגם מדינת ישראל יוצאת נשכרת מהפרויקט הזה בעולם, אני יכול להגיד לכם שנשיא המדינה שמעון פרס הגיע לויאטנם ופגש שם את הסטודנטים, הם שרו לו בעברית, הוא פשוט היה המום, היה המום, יצאו מאיתנו עשרות סטודנטים שהם שגרירים של מדינת ישראל שם במדינות האלה, למה לא לקבל את זה באהבה את הפרויקט הזה, לא 'להרוג כדי אהבה, אלא לעשות אהבה', לכן אני אומר בואו כולנו נתמודד באמת עם הרגולציה שיש, אבל צריך באמת בסופו של דבר להמשיך לטפח את הפרויקט הזה, כי הוא פרויקט חשוב, גם למדינת ישראל וגם למדינות האחרות.

אבתיסאם מראענה: אני לא חושבת שאנחנו בהחלט אני אתן לשירי לב-רן, זרוע העבודה, לשאת את הדברים שלה, אנחנו לא 'נעשה אהבה', כי אני לא חושבת שזה המשימה שלנו פה, אבל אני מבינה אותך, אתה אומר בוא נעשה את הפרויקט הזה, אני חושבת שהדיון הזה בא בהחלט לשים את הדברים על השולחן, אתה תגיד את הכאב שלך, ל"קו לעובד" יש את הזכות, אני לא חושבת שהם מחפשים מישהו, אני חושבת שאחד הארגונים המצוינים שהוועדה עובדת איתם, כי היא לא מחפשת חקלאים ולא מחפשת - -

יענקלה מוסקוביץ: עובדה שהם הלכו לבג"צ.

אבתיסאם מראענה: בסדר, אני אשמע אותם, כמו שאני שומעת אותכם ואנחנו נעשה סדר, בהחלט בוועדה הזאתי לפעמים מצליחות לתווך בין הקצות ולעשות סדר ואנחנו נעשה את זה ותסמוך עליי, למרות שאתה לא מכיר אותי.

אבתיסאם מראענה: שירי לב-רן, שלום, בוקר טוב, עורכת הדין.

שירי לב-רן: בוקר טוב, אני אהיה מאוד קצרה, כי אני לא רוצה לגזול מזמנם של האחרים, אבל ככה מר מוסקוביץ, קצת העלה להנחתה אז אני ברשותך רוצה להתייחס, בעקבות מה שהוא אמר ואני רוצה להזכיר שגם דנה קורש הזכירה בדברים שלה, את השותפות המאוד מאוד חשובה שיש לארגונים, כמו "קו לעובד" כדי לטייב את התוכנית הזאת ואני באמת רק מחזקת את הדברים.

שירי לב-רן: למה יש גם "קוצים", אני מסכימה שיש הרבה דברים יפיפיים בתוכנית הזאת, אני חייבת לשבח את עמיתתי, דנה קורש, שלפחות בעיניי עושה עבודה מאוד מאוד טובה והיא באמת רותמת אותנו לכל הביקורים שהיא עושה, ביקרנו אצל חני, ראינו את הקמפוס היפה, ראינו הרבה מאוד דברים יפים וטובים, אבל גם ראינו דברים פחות טובים ופחות יפים ודרכנו על הרבה 'קוצים' מר מוסקוביץ, על הרבה 'קוצים' דרכנו, לא אחד, על הרבה.

שירי לב-רן: אני שוב, אני לא אקח את דבריהם של, אני מניחה של "קו לעובד" שיציינו ככה בבטח בפינצטה כל מיני עדויות של משתלמים, עדויות שפחות נעימות לאוזניים, אבל בגדול אנחנו לא יכולים להתעלם מהקולות האלה, זה לא אחד שניים חני, זה קצת יותר ואני חושבת שהדוגמא שאתה נתת על כך שפעם היה מותר לנקות להם מהשכר, עכשיו אסור, זה לא נכון, בגלל זה באה הרגולציה לתמונה, כי היו דברים שנעשו, אני יוצאת מתוך נקודת הנחה שלא במודע ולא בכוונה - -

אבתיסאם מראענה: גברתי, רגע, אמרת פה מידע, זה לא נכון?

שירי לב-רן: אף פעם אסור היה לנקות את זה, פשוט ניקו את זה, אנחנו באנו ואמרנו, כי אני יוצאת מתוך נקודת הנחה שאף אחד לא עשה את זה בזדון, ההסדרה כשמה כן היא, באה לעשות סדר, עשינו סדר, הסברנו את המותר והסברנו את האסור.

אבתיסאם מראענה: אוקי.

שירי לב-רן: וכדי להסביר את המותר, הוצאנו את ה'מידעון', לנו חשוב שה'מידעון' הזה יגיע לכלל המשתלמים ובעיניי הם לא מתמחים, אפשר לקרוא לזה איך שרוצים, בסופו של דבר הם עושים עבודה, הם עושים עבודה כמו מי שנמצא לידם שמוגדרים כעובדים, הם עושים את זה לכל הפחות במשרה מלאה ולכן מגיע להם שכר על זה, זה שהם יוצאים נשכרים מזה, פנטסטי, זה שהחקלאים יוצאים נשכרים מזה, פנטסטי, וזה שמדינת ישראל יוצאת מזה נשכרת, זה גם פנטסטי, הכול נהדר, אבל זה לא יכול להיות על חשבון אף אחד, המשתלמים הלא העושים עבודה, כשאני התמחיתי במשרד עורכי דין אני קיבלתי שכר והשכר הזה הוא לא היה חלקי ואני לא שילמי ממנו שכר לימוד, אני קיבלתי שכר עבור העבודה שלי, זה שאני קיבלתי גם ידע ומידע שהוא אחר כך שימש אותי לעבודה שלי זה נהדר, אבל זה בדיוק trading.

נועה בן שבת: כן, אבל על זה יש מחלוקת?

נועה בן שבת: על השאלה אם הם זכאים לשכר עבור העבודה שלהם?

נועה בן שבת: יש על זה מחלוקת?

נועה בן שבת: זה לא דבר שהוא ברור?

יענקלה מוסקוביץ: אין מחלוקת.

שירי לב-רן: אני שמעתי קולות כאלה ואחרים.

יענקלה מוסקוביץ: אנחנו מקבלים את השיטה החדשה, אין לנו בעיה עם זה.

שירי לב-רן: אוקי, אז נהדר, לא כולם מקבלים את מה שנקרא השיטה החדשה.

יענקלה מוסקוביץ: אנחנו כבר עובדים ככה.

נועה בן שבת: רק הזכאות הזאת?

נועה בן שבת: ממתי הזכאות הזאת מבחינת שכר?

נועה בן שבת: בדרך כלל הם לא קיבלו שכר?

יענקלה מוסקוביץ: ברור שכן.

שירי לב-רן: סליחה, חשוב לי להגיד, לא זה לא ברור.

יענקלה מוסקוביץ: בטח שזה ברור.

שירי לב-רן: מבדיקות ספורדיות שאנחנו עשינו לא תמיד ניתן שכר, הוא לא תמיד תאם לשכר המינימום, אבל אנחנו, זה כל מיני דברים שהיו בעבר - -

נירה שפק: שאת אומרת שהנתון הזה, סליחה, חשוב לי לשמוע שני דברים, שאת אומרת את הנתון הזה, תמיד אנחנו מנסים ליצור פרופורציות, אז שאת אומרת את הנתון הזה באחוזים, שאת אומרת לא תמיד, לא תמיד, אז יכולים לחשוב 40 אחוז, 50 אחוז, 60 אחוז, שמונה אחוז, נורא חשוב לי שתתני לי מסגרת, כי זה חלק מלהכניס לפרופורציות, שתיים, אני מסכימה איתך שצריך לעשות ואכיפה כזאת צריכה להיות גם כלפי עובדים זרים וגם בתוך הארץ, אנחנו יכולים כאן לשבת ולהגיד מיליון גופים לצערנו, שאנחנו צריכים לטפל בזה וכולם אומרים, יודעים, או לא יודעים, זאת אומרת שצריך לזכור שאנחנו באמצע תהליך של באמת להכניס את זה, מהעובדים, אפילו פה בתוך הכנסת, בואו נדבר על זה, כן.

שירי לב-רן: אני לא יכולה אלא לסמוך את ידי על הדברים האלה, זה נכון.

נירה שפק: אנחנו בעד, אני אומרת שאנחנו בעד, אבל צריך לזכור שכולנו עוברים את התהליך הזה כשהוא נכון וחשוב - -

אבתיסאם מראענה: כן, אבל למה יש לנו תמיד את הפחד הזה שזה, חברות, חברים, אני מצהירה פה בתור עדה על הסיפור הזה, אחלה תוכנית, תוכנית חשובה, תוכנית מהממת, אני רואה את הפוטנציאל שלה, אני רואה גם את המגרעות שלה, תפקיד שלנו פה להסתכל על הדברים, להיות אנשים בוגרים, לקחת אחריות וחאלס להתנצל.

נירה שפק: לא, לא מתנצלים, אבתיסאם, אני חושבת כמוך, לא צריך להתנצל, אבל צריך לשים גם כשמציגים, שאנחנו מדברים תמונת מצב, הערכת מצב, לדטה יש משמעות.

אבתיסאם מראענה: על הכיף כיפק, אבל חברים, תקשיבו גם לביקורת, אפשר גם להקשיב לביקורת, זה תוכנית ארוכה, היא לא חדשה, היא לא קמה היום ולא אתמול, היא תוכנית מ-94 ואיזה תענוג שיש לנו משרד החוץ ויש לנו מדינה ויש לנו ממשלה ויש לנו זרוע עבודה.

נירה שפק: יש לנו אכיפה ורגולציה.

אבתיסאם מראענה: ויש לנו את הוועדה הזאתי שבאה ואומרת חברים, בואו נתבונן על כל המהלך ונלמד ממנו, יכול להיות שמהמשתלמים בחקלאות נגיע למשתלמים בלא יודעת בתחום אחר עם מדינה אחרת בעולם, אז רגע, תקשיבו, גם לביקורת, זה רק מראה על היכולת שלנו גם להקשיב, אז נא להקשיב לזרוע העבודה וזרוע עבודה אני מכירה אותם בכל דיון אפשרי שמתקיים בוועדה הזאתי.

אבתיסאם מראענה: גברתי, לב-רן היא משתדלת כל הזמן להציג את התמונה הכי רחבה, אז בבקשה אני רוצה שאף אחד לא יקטע אותה, אני רוצה לשמוע אותה.

שירי לב-רן: אז אולי רק כדי להתכנס, אני עוד פעם חוזרת ואומרת, אנחנו באמת ראינו דברים מאוד מאוד יפים של התוכנית, התפקיד שלי ב'משקפיים' המאוד ספציפיות האלה, בסופו של יום, זה לדאוג שזכויות העובדים ולצורך העניין גם משתלמים נכנסים להגדרה הזאת, לוודא שהם מתקיימות, זו השורה התחתונה.

שירי לב-רן: אני בהחלט מקבלת עוד פעם, בהינתן שאנחנו מסתכלים קדימה ולא רוצים עכשיו, אנחנו כממשלה לא רוצים עכשיו ל'חפור' על העבר, אלא רוצים שהדבר הזה בראייה עתידית יתקיים כמו שצריך, זה מה שאנחנו עושים, אז בשביל זה יש את הנוהל שעבדה עליו מאוד מאוד קשה עורכת דין אביטל ממשרד המשפטים והיינו שותפים לנוהל הזה ודנה שמנהלת את זה, גם ביד רמה ולוקחת אותנו לביקורים, גם מתואמים מראש וגם ביקורי פתע ואנחנו רואות כל מיני דברים כאלה ואחרים, אז זה חשוב, אז אנחנו עושים את זה, בהחלט מתוך הבנה שאנחנו רוצים שהדבר הזה ימצה את הדבר הכי טוב שלו, למקסם את הסיטואציה, זה הרעיון.

אבתיסאם מראענה: אוקי, עכשיו המשתלמים והמשתלמות בעצם הם מתקשרים אלייך, גברתי, לב-רן, בעצם לגבי תלונות, הם מגיעים בעצם לזרוע העבודה?

אבתיסאם מראענה: לטלפון של - -

שירי לב-רן: הם יכולים גם, הם יכולים גם להתקשר אלינו, היו לנו כמה פניות שהיו ישירות אלינו, הם כמובן יכולים גם לפנות לאגף האכיפה בזרוע העבודה, אני מתארת לעצמי שיכולים לפנות ישירות למנהלת ובאמת כמו שגם הציגה בת-אל, אנחנו כבר תוך כדי עבודה יודעים להסתנכרן אחד עם השני, הטלפון שלנו בכל מקרה מפורסם ב'זכותון' שהם חתומים עליו ומקבלים אותו.

אבתיסאם מראענה: אוקי, גברתי מרשות האוכלוסין, אני רק פותחת פה ככה שאלה קטנה, גב' מיכל יוספוף, שלום, מה שלומך?

מיכל יוספוף: טוב, תודה.

אבתיסאם מראענה: אף פעם לא ראיתי אותך אצלנו.

מיכל יוספוף: נכון, פעם ראשונה אני פה ואני די נהנית.

אבתיסאם מראענה: אני גם, גברתי רציתי לשאול אותך את השאלה, קודם כל יש לך זכות להציג בפנינו ככה מהדיון מעבר ואני מאוד שמחה שאת נהנית מהדיון, גם ככה להגיד לנו מה את אומרת על התוכנית ולשאול אותך את השאלה, ה'קו סימי'' שלכם הוא לא מונגש למשתלמים ורציתי לשאול אותך ואני יודעת בהחלט זה קו שהוא מצוין והוא חשוב, רציתי לשאול אותך למה לא להנגיש את 'קו סימי', גם למשתלמים?

מיכל יוספוף: אז קודם כל אני אפתח שלום לכולם, אני רוצה להגיד לכם שהתוכנית הזאת בשנתיים האחרונות מתחילה לעלות על הפסים הטובים, בעקבות המנהלת שקמה עם דנה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה יחד עם משרד החוץ בכל התחום הזה.

מיכל יוספוף: לגבי ה'קו של סימי', אני עשיתי קישור בין 'סימי' לבין משרד החוץ כדי שינסו לפתוח את ה"קו החם" הזה גם למשתלמים, אני מאמינה שדנה תוכל לדבר על זה, כי אנחנו בסך הכול עשינו את הקישור ביניהם.

אבתיסאם מראענה: מה זה קישור?

מיכל יוספוף: הבאתי את 'סימי' אליי, הבאתי את דנה אליי ואמרתי בבקשה, תתחברו ותראו איך אפשר לנצל את ה - -

אבתיסאם מראענה: לגמרי.

מיכל יוספוף: את הקו הזה לטובת המשתלמים.

דנה קורש: אנחנו העברנו מפרט מסודר ל'סימי' עם כל הדרישות שלנו ולמדנו את המודל שקיים ואנחנו מחכים לקבל מהם הצעה, כי את יודעת זה גם לקבל אחר כך אישור תקציבי וכדומה, אבל זה הכיוון שאנחנו מכניסים עוד אפיקים, לתת עוד אפיקי פנייה למתמחים בכל דרך אפשרית.

אבתיסאם מראענה: אוקי, נפלא, גברתי את רוצה להגיד עוד משהו?

מיכל יוספוף: לא, תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: תודה לך, אוקי אז אדוני, יפתח מהערבה הוא מחכה לנו בזום אני יודעת, אדוני בוקר טוב, צוהריים טובים.

אבתיסאם מראענה: מה שלומך?

יפתח בן דוד: בוקר טוב, צוהריים טובים, שלומי טוב מאוד.

אבתיסאם מראענה: אדוני, אני תמיד כשאני פוגשת אותך בזום אני רואה אותך בתוך חדר קטן, האם זה חדר העבודה שלך?

יפתח בן דוד: לא, אני חקלאי, חקלאי פעיל מזה עשרות רבות של שנים.

אבתיסאם מראענה: נכון.

יפתח בן דוד: דור שלישי לחקלאות ויש לי פה שלושה דורות בפארן, אז הכול בסדר.

אבתיסאם מראענה: נפלא.

נירה שפק: הוא מגדל פלפלים לפי החולצה.

יפתח בן דוד: אני מגדל פלפל, מגדל עגלים, מגדל הודים, נכדים וניירות ועוסק בנושא העובדים, משתלמים, מזה שנים רבות, אבל אני חקלאי פעיל, זה פרנסתי ואני מקווה שדיון אחר את תקדישי לעניין העלויות שמוטלות על החקלאי, אבל זה לא הנושא של היום ,אני מקווה שזה גם יקרה, אגרות, מה מותר לחייב את העובד, כולל את המשתלם, על עלויות, מה שלא קיים, אבל זה לא הדיון של היום.

אבתיסאם מראענה: לא, אבל יש לי עדכון בשבילך.

יפתח בן דוד: אני אשמח לשמוע.

אבתיסאם מראענה: תאמין לי אני בנאדם אחד, אבל קודם כל יש לי צוות מהמם שעובד כל הזמן וחושב על כולם בכל רגע נתון ואני רוצה לעדכן אותך שהסוגייה של האגרות בחקלאות זה אחד הסוגיות שאני בעצם רציתי לטפל בהם, רציתי לקדם אותם ואז הבנתי שיש רפורמה עם החקלאים במשרד החקלאות שכן מתגבשת ולכן וידאתי שהסוגייה של האגרות היא חלק מהרפורמה שמתגבשת עם משרד החקלאות ולכן אני דואגת לזה, אני כן בודקת את זה, אני כן הבנתי את זה ולכן אני מעדכנת אותך על זה.

יפתח בן דוד: סלחי לי שהאגרות זה הדבר הקטן, הוא חשוב, אבל הוא הדבר הקטן, חיוב העלויות האמיתיות שמותר היום לחייב 547 ₪ בחודש על מגורים, ארנונה, ביטוח רפואי וכו', הוא בלתי הגיוני, תראי לי איפה אפשר לגור במקום כזה, אני עובר עם משפחתי עם 12 נכדי וכולם, אבל לא זה הדיון היום, אני מקווה שגם זה יהיה פעם בדיון, זה קצת מוזר שתיכף יעלה האיש מ"קו לעובד" שלפני איזה חודש סיפר איזה סיפור בעניין - -

אבתיסאם מראענה: לא לתקוף, יפתח.

יפתח בן דוד: בעניין לביטוח רפואי, אבל - -

אבתיסאם מראענה: יפתח, לא לתקוף אישית.

יפתח בן דוד: נעבור למשתלמים, סליחה, ללא החקלאים לא יהיה את הפרויקט הזה ושאם ימשיכו להציק ולהיכנס בנו בסחר בבני אדם שהסחר בבני אדם אולי תשאלי את הגברת ממשרד לביטחון הפנים, או השוטרת, אני מתנצל שלא שמתי לב מאיפה היא הגיעה, מה זה סחר בבני אדם?

יפתח בן דוד: האם זה שהם אמורים לשלם שכר לימוד לאוניברסיטה אחת למקום אחד ורוצים לעבור למקום אחר, זה סחר, כי אם נרשמתי באוניברסיטת תל אביב והחלטתי לעבור לאוניברסיטת באר שבע, אחרי חודשים אני צריך לשלם שוב שכר לימוד.

אבתיסאם מראענה: אדוני, רגע, לא, חכה שנייה, בוא נסדיר את יחסינו, לא, אנחנו נסדיר את יחסינו, קודם כל אתה מדבר אליי, אתה לא פונה לאף אחד, לא ב'טייטל' ומה היא אמרה, אתה מציג את העמדה שלך, אתה מכבד את כל מי שיושבת כאן.

יפתח בן דוד: אני מכבד את כולם, אני רוצה שיכבדו את החקלאים, שאנחנו מעסיקים אותם, מלמדים אותם בערבה במשך 35 שנה, מכל מדינות העולם וכל מי שנסע ועשינו סיורים בעולם וצילמו אותם והביאו אותם לפה, בלי קשר למתחם הענק שהקימו עכשיו במרכז ספיר.

יפתח בן דוד: דבר אחד כבר השמידו פה, היה תואר שני בספיר ובאיזושהי צורה אפשר לברר ב"קו לעובד" והאחרים למה זה ירד ואין היום את התואר השני, רק חייבים לדעת שללא החקלאים, הפרויקט הזה לא יהיה ודבר נוסף תשאלי את הגברת שירי לב-רן מדוע הוא עובד, הוא לא רק עובד, הוא בעל ויזה של סטודנט, הוא לא רק יום בשבוע לומד, יש להם סיורים, הם עושים מיני פרוג'קט, החקלאים מלווים אותם, האגרונומים בערבה מלווים אותם, להגיד שהם לומדים יום בשבוע ועובדים כל השנה לא נכון, זה לא נכון, כדאי לראות את זה בעיניים אמיתיות, סלחי לי על התרגשות של הדבר הזה, כי זה מטריף אותי שעושים אותנו סוחרים בבני אדם ו - -

אבתיסאם מראענה: אף אחד לא טען את זה, טוב אדוני.

יפתח בן דוד: חס וחלילה, אני קראתי את הדוח של המשטרה, שצורף אצלכם בחומר, הוא צורף, 11 מקרים על מה?

יפתח בן דוד: ויאטנמים ברמת נגב, יענקל'ה מושקוביץ סחר בהם?

יפתח בן דוד: חס וחלילה, קשקוש מקושקש.

אבתיסאם מראענה: טוב, אדוני אנחנו נסיים את השיחה הזאתי, כי אני לא מוכנה, אם אתה בעצם בא ואומר למשטרה - -

יפתח בן דוד: אני מבקש שהמשתלמים האלה יוכלו לעבוד, זה הכול, זה הכול.

אבתיסאם מראענה: בסדר, אני מודה לך, תודה, להתראות.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת לחני בן ישראל ויעל קולנדר מתוכנית TraffLab , בבקשה להציג את הניירות העמדה שלכם, שלוש וחצי דקות אני חושבת שזה סבבה.

חני בן ישראל: תודה רבה, שמי חני בן ישראל, אני עורכת דין, אני עבדתי כעשור בעמותת "קו לעובד", היום אני באקדמיה, אני כותבת דוקטורט על התחום של הגירת עבודה לישראל ואני עורכת יחד עם השותפות שלי ד"ר יהל קורלנדר ממכללת תל חי ופרופ' הילה שמיר מאוניברסיטת תל אביב, מחקר על תוכניות ההשתלמות בחקלאות, אני מגיעה לוועדה עם באמת פרספקטיבה ארוכת שנים על תוכניות ההשתלמות, התחלתי לראות משתלמים כעורכת דין ב"קו לעובד" לפני כמעט עשור, לייצג אותם, לפנות לגופי המדינה בעניין הבעיות הטמונות בתוכניות האלה, כבר בשנת 2013 או 2014 והניסיון הבאמת ממושך מאוד שלי בשטח, לצד המחקר שאני עורכת בימים אלה, מלמד שלמרות שהתוכניות האלה מוגדרות - ושמענו את זה שוב ושוב היום - סיוע חוץ, תוכניות לימודיות, בפועל מדובר בכסות להעסקה של מהגרי עבודה בשכר נמוך, בתנאי ניצול ולעיתים תנאים באמת של ניצול קיצוני, לרבות שעות עבודה ארוכות ביותר, בעיקר בשיאים של העונות החקלאיות, שלילת זכויות מגן בסיסיות, תנאי עבודה בלתי בטיחותיים, שיכון במגורים לא נאותים, לא ראויים למגורי אדם וכבילה מלאה למעסיקים החקלאיים וגם לתוכניות ההשתלמות עצמם, ההדרכה והחניכה ששמענו עליהם פה היום מתבצעת בעיקר על ידי מהגרי עבודה תאילנדים שלא דוברים גם את השפה שאותם משתלמים דוברים.

חני בן ישראל: עכשיו חשוב להבין בתוכניות האלה משולמים, דובר פה על שכר הלימוד - ויושבת הראש את התעכבת על זה ובצדק - דמי תיווך אסטרונומים, בסדר, דמי תיווך אולי התופעות הקשות ביותר של הגירת העבודה לישראל, שרשות ההגירה, משרד העבודה, גופי ממשלה, עמלו שנים ארוכות להסדיר אותה דרך הסכמים בילטרליים שנועדו לגדוע את התופעה הקשה הזאת, שקשורה באופן עמוק בשעבוד חובות ובסחר בבני אדם, רק שבהקשר לתוכניות ההשתלמות לדמי התיווך האסורים האלה, קוראים שכר לימוד, שעל הגובה שלו אין מגבלה סטטוטורית וככה בעצם התוכניות האלה חומקות מהאיסור על גבייה של דמי תיווך, בראייה יחסית חשוב להבין, המשתלמים משלמים הרבה יותר ממה שהעובדים התאילנדים שילמו בשיא הגבייה מהם, כן, שהם שילמו 10 אלף, ו-11 אלף, ו-12 אלף דולר, המשתלמים באופן יחסי שמגיעים לפה ל-11 חודשים ומשלמים 11 אלף שקל, משלמים בעצם הרבה יותר ממה שהם שילמו בעבר.

חני בן ישראל: באופן הזה האנשים האלה וחשוב להבין את זה, שקועים בחוב לאורך כל השהות שלהם בישראל כמאפיין אינהרנטי של התוכניות האלה ואני חושבת שבאמת באופן אבסורדי וכל כך מטריד, אני חושבת שהנתונים של המשטרה על הכרה בקורבנות סחר בבני אדם - -

אבתיסאם מראענה: גברתי, יש לי שאלה, למה הם שוקעים בחוב?

אבתיסאם מראענה: רגע אם הם מקבלים שכר מינימום, אנחנו מדברות על 5,600 ₪ ?

אבתיסאם מראענה: כן?

אבתיסאם מראענה: עכשיו 5,600 ₪ שכר מינימום שבעצם מנקים כל חודש את שכר הלימוד פרוס על 11 חודשים, למה את מבחינתך חושבת שזה מכניס אותם לחובות?

חני בן ישראל: כי הם אמורים לפרוע את החוב של שכר הלימוד, כמו שנאמר פה, אין להם את הכסף הזה, מדובר במהגרי עבודה שמגיעים ממדינות מתפתחות, אין להם 11 אלף שקל לשלם ולכן הם בעצם פורעים את החוב הזה מתוך שכר העבודה שלהם לאורך כל התקופה שהם כאן בישראל, עכשיו אני רוצה להגיד עוד משהו - -

אבתיסאם מראענה: אבל אני לא הבנתי למה את טוענת חוב, לא הבנתי למה זה מכניס אותם לחוב, הם מקבלים שכר מינימום, אנחנו נדבר על זה, נתווכח על זה ונדון בזה, אבל את אומרת בעצם, למה זה מכניס אותם כן לבור?

אבתיסאם מראענה: למה זה מכניס אותם לחוב?

אבתיסאם מראענה: הם צריכים לשלם עבור בעצם האוכל שלהם?

אבתיסאם מראענה: המגורים שלהם?

אבתיסאם מראענה: בריאות?

אבתיסאם מראענה: מה תסבירי לי.

חני בן ישראל: הם חייבים 11 אלף שקל לתוכנית שהביאה אותם לישראל, אוקי, זה החוב שלהם, הם חייבים סכום מאוד מאוד לא קטן - -

יענקל'ה מוסקוביץ: למה חוב?

יענקל'ה מוסקוביץ: הם לומדים, למה חוב?

יענקל'ה מוסקוביץ: זה פשוט לא יאומן, פה אנשים לומדים משלמים על השכר לימוד, למה דמי תיווך?

יענקל'ה מוסקוביץ: מאיפה היא מביאה את המילה הזאת דמי תיווך?

יענקל'ה מוסקוביץ: הם לומדים ומשלמים שכר לימוד, אני לא מבין.

אורן דוד: ב-11 חודש עושים פה 60 ומשהו אלף שקל, אחרי שעושים ב-11 חודשים 60 אלף שקל, שכר הלימוד שהם מקבלים בעבורו עולם ומלואו, זה עדיין רק 11, 50 אלף שקל במדינות הללו - -

אבתיסאם מראענה: אני לא שומעת אותך, אני אתן לך רשות דיבור ואני לא שומעת אותך וגברתי תחכי דקה על הזום בקו שנייה ברשותך, אני רוצה לתת לחברת הכנסת, כי היא צריכה לצאת, יש לך דקה וחצי.

נירה שפק: תודה, אני אומר כמה דברים, קודם כל אני אומרת, אני יושב ראש השדולה החקלאית בכנסת, אותי מעניין תחום החקלאות והפיתוח וגם יחסי גומלין בתחום הזה, מעבר לזה אני חברת כנסת שמייצגת ורוצה להיות במדינה דמוקרטית, מכבדת ערכים ולכן קצת קשה לי לשמוע, אמרת את זה בצורה מאוד ברורה כשדיברו נציגי החקלאים, נכון, או לא נכון, זה בכלל לא רלוונטי, אני מקבלת את מה שאת אומרת, לשמוע - לא זוכרת את שמה של הבחורה שמדברת עכשיו - אבל כשהיא באה ואומרת כסות של השתלמות על סחר בבני אדם, אז אני מבקשת להעיר שגם פה זה אמירה לא מקובלת, כי בעצם יש כאן הסדרה ממשלתית, יש החלטת ממשלה 621, החלטת ממשלה 147 ויש החלטת הממשלה 3431, זה החלטות ממשלה מ-2009 שדנות בנושא הזה, אי אפשר להאשים את מדינת ישראל, ברגע שיש החלטת ממשלה, שמדינת ישראל בונה כסות, אז קודם כל אני אומרת בואו נכבד את המקום הזה, מכל הגופים, זה הערה אליה, כחברת כנסת אני מעירה לה.

נירה שפק: דבר נוסף, אני באה ואומרת יש כאן פרויקט יפה, יש כאן פרויקט מדהים שעכשיו הוא נכנס גם להסדרה, זה אומר שיש סילבוס, יש מחויבות, צריך לעשות השלמות, צריך לדאוג שיהיה את כל התנאים, אבל יש כאן פרויקט יפה, הייתי שם, הייתי וביקרתי ואחד הדברים שראיתי ואהבתי וראיתי גם דברים שפחות מצאו חן בעיניי, אבל גם ראיתי דברים שמאוד מצאו חן בעיניי ולכן אנחנו צריכים לחזק את מה שחזק ולתקן את מה שלא טוב, לא מסתירים את זה וכשחני מציגה לי תמונות של סטודנטים שלה, שאני נוסעת לאחת המדינות ויש לי תמונות וממשקים אם אני אצליח להגיע ואני רואה את היחס - -

קריאה: באינדונזיה.

נירה שפק: כשאלי מוגרבי מגיע ובא לבקר אותו בערבה, באותו מקום סטודנטית לתואר שני, שהיא כבר לא אצלו ארבע שנים והיא חוזרת והיא עושה תואר שני ואני יושבת ומדברת איתה ב'סמול טוק', או כשאני עוברת בין הדוכנים שלהם ואני רואה איך הם מציגים את המדינה שלהם ואני שאלתי אותם מה הם אומרים, או שיש סטודנטית שמשתתפת במרוץ תל אביב, או כשיש כל מיני דברים כאלה זה עושה טוב לכולנו, לכן בואו נחזק את זה.

אבתיסאם מראענה: עבר המסר, אבל אנחנו בזה, המסר עבר, אנחנו שם, אני מודה לך, תודה חברתי, חברת הכנסת, אני אשמח לתת לחני בן ישראל להמשיך את הדברים שלה, לא לקפוץ, תנו לה שנייה, אני יודעת גם לשאול שאלות כשזה לא מסתדר לי, אני שואלת שאלות, לא לדאוג.

חני בן ישראל: אני רוצה לומר משהו על ההסדרה החדשה, כי שמענו שאנחנו בפתח של עידן חדש, אני רק יכולה לקוות שזה ככה.

חני בן ישראל: אני אומר ליושבת הראש, אני הופעתי בפני הוועדה הזאת לפני שמונה שנים, בשנת 2014, הדיון הראשון, ככול הנראה, אי פעם שהתקיים על תוכניות ההשתלמות בחקלאות, כשלא הייתה שום הסדרה, כן, למרות שעלו גם אז טענות מצד כל מיני גורמים שהיא כן קיימת, אני חושבת שבשנים האחרונות באמת הודות לפעילות כל כך חשובה של ארגונים, כמו "קו לעובד", כן הובנה גם אם באופן לא מספק וחלקי, הבעייתיות הגדולה שטמונה בתוכניות האלה, לפחות בידי חלק ממשרדי הממשלה, אבל אני חוששת, אני אומרת את זה בצער, שאני לא רואה שההבנה הזאתי התרגמה לנוהל, בראייתי, בראייתנו הנוהל החדש פשוט ממסד את המצב אנומלי הקיים, הוא עושה את זה בכמה היבטים מרכזיים, גם בהיבט של היקף העבודה, הנוהל בעצם ממסד מתכונת של עבודה במשרה מלאה של חמישה ימים בשבוע ויום אחד בלבד של לימודים, הוא מכשיר את דמי התיווך הגבוהים תוך התייחסות אליהם כשכר לימוד, הוא מכשיר את הכבילה לתוכניות ולמעסיקים החקלאיים והוא מכשיר את הפעילות של מרכזי ההשתלמות, שזה פעילות של תיווך כוח אדם ומתיימר להחריג אותה במסגרת - -

אבתיסאם מראענה: אוקי, בסדר, אני מודה לך.

חני בן ישראל: דבר אחרון גברתי ברשותך, רק בפרספקטיבה - -

אבתיסאם מראענה: רגע, אבל תני לי לפני שאני אשכח, אני חייבת לציין את זה לפרוטוקול, אני מבקשת לבדוק את הסוגייה הזאתי, איך השכר לימוד שלהם בעצם הופך להיות כבילה על ידי המעסיק, זאת שאלה שאני רוצה שתבדקו לי.

אורן דוד: תבדקו את זה, זה מצוין.

אבתיסאם מראענה: אני לא פונה, אני רוצה לבדוק, כולם קופצים, לא, תנו לי לבדוק, אתם רוצים תשובות, או אתם רוצים עכשיו שנמשיך - -

קריאה: צריכים לבדוק את זה לגופו.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לבדוק את הסוגייה הזאתי, מאיפה מגיעה הטענה של בעצם כן כבילה, הרי יש פה כבילה למעסיק, נכון?

אבתיסאם מראענה: גברתי?

דנה קורש: לא, אין.

אבתיסאם מראענה: אין כבילה למעסיק, כל משתלם הוא יכול בעצם לעבור -

דנה קורש: כל משתלם יוצא מכאן עם לפחות 4,000 דולר רווח שהוא מצליח לחזור בכדי להשתמש במה שהוא בנה פה כיכולות לעסוק בזה בעשייה בשטח כשהוא חוזר למדינת המוצא שלו.

אבתיסאם מראענה: למה את נוקטת עוד פעם ארבע הזה, 4,000 דולר, מה קרה לנו עם הארבע?

אורן דוד: אפשר לעגל את זה ל-10 אלף דולר, זה בסדר.

דנה קורש: את עשית את המתמטיקה הנכונה, את שאלת, 5,600 כפול 11 חודש ו-11 אלף שקל שכר לימוד, יש פה פער, נכון?

דנה קורש: הפער הזה נכנס לכיסו של אותו מתמחה שיכול להשתמש בסכומים האלה בכדי לחזור למדינה, עכשיו תראו - -

אבתיסאם מראענה: גרעון הוא לא יצא מגרעון.

שירי לב-רן: אני רוצה לדייק, הוא לא מקבל, הנטו שלו הוא לא 5,600 .

דנה קורש: נכון, חד משמעית, את צודקת, הוא בערך 3,000 ומשהו, אני מסכימה.

אבתיסאם מראענה: רגע, הנטו שלו הוא 3,600?

דנה קורש: אבל עדיין זה 30 אלף שקל, נעגל את זה, 30 אלף שקל ב-11 חודש.

אבתיסאם מראענה: לא, אכל?

אבתיסאם מראענה: שתה?

אבתיסאם מראענה: משהו?

אבתיסאם מראענה: לא צריך לאכול?

אבתיסאם מראענה: לא צריך לשתות?

אבתיסאם מראענה: בגד?

אבתיסאם מראענה: מעיל?

אבתיסאם מראענה: תספורת?

דנה קורש: שוב, אנחנו מסתכלים על זה כשנת התמחות, הוא מגיע הוא משלם על זה שהוא מקבל פה מסגרת עם לימודים, הוא משלם על זה שכר לימוד.

אבתיסאם מראענה: את זה אני הבנתי, בואי לא נחזור אחורה, בואי נתקדם.

דנה קורש: אני רק רוצה לדייק, כל הטענות שמעלה חני - -

אבתיסאם מראענה: לא, אני רוצה לשאול את השאלה לגבי הכבילה, בעצם אין כבילה, הוא יכול לזוז.

דנה קורש: ההסתכלות שלנו אין כבילה, אני לא עורכת דין, אבל הנושא הזה גם נידון ב-4.4 זה בדיוק מה שנידון וכולי תקווה שהיא תוכח אחרת.

אבתיסאם מראענה: טוב, אוקי.

חני בן ישראל: אני יכולה לחדד את העניין של הכבילה, אם זה חשוב לגברתי להבין?

אבתיסאם מראענה: לא, אני לא רוצה, אני מכירה את הכבילה, שאלתי את השאלה, כי העלית אותה, אני מנסה פה, אני מודה לך, קיבלתי, אני חייבת לסיים.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת לשי פולק את היכולת לדבר, תודה על הסבלנות, התאחדות האיכרים, בבקשה ואחריו נא להכין את אורית רונן מ"קו לעובד" שתעלה איתנו לזום, כן שי.

ישי פולק: קודם כל תודה רבה, אני רוצה 'לפתוח פה רק עצב כואב', כולם שמענו פה על היופי של הפרויקט וזה פרויקט מדהים והמשתלמים תורמים למשק החקלאי, אבל אני לא רואה שהולכים 'להרוג' את הפרויקט ואני מסכים עם כל הגורמים - -

אבתיסאם מראענה: אתה רוצה 'להרוג' את הפרויקט?

ישי פולק: חס וחלילה, אני חושב שהדבר הזה הוא נכון, אני אומר שהמשתלמים תורמים למשק החקלאי, אני חושב שמה ששמענו פה עד עכשיו היה ניסיון לפאר את הפרויקט ואני מסכים עם זה, אבל והאבל הוא החקלאים אמורים לשלם מחיר והמחיר מוצמד נכון להיום בנוהל הזה בצורה חד חד-ערכית לצו ההרחבה, כאשר יש מספר דברים נוספים שגם צו ההרחבה לא נותן ונותנים פה יותר למעשה והזכויות שלהם למעשה של המשתלמים יש זכויות יתר בהקשרים האלה, ביחס לעובדים האחרים וברשותך אני אגע בשבע נקודות זריז שמדברות למעשה על הפער הזה, אבל נראה לי - -

אבתיסאם מראענה: אבל הם לא עובדים, רגע, אתה אומר - -

ישי פולק: זו בדיוק הנקודה, הם לא עובדים, אבל יש 'מלחמה' במירכאות כפולות, בין רשות האוכלוסין למשרד החוץ, איך לקרוא להם, איזה סוג ויזה לתת להם.

אבתיסאם מראענה: אני לא ראיתי פה 'מלחמה', ראיתי פה שלום ואהבה.

ישי פולק: זה בסדר גמור, היה דיונים כבדים מאוד וקשים מאוד בנושא הזה של איך לראות אותם ובסופו של דבר הניסיון הזה של ההצמדה בנוהל לצו ההרחבה, זה ניסיון לעקוף למעשה את מעמדם כמשתלמים, אלא כמעמדם לעובדים.

נועה בן שבת: אבל הם סטודנטים עם ויזה לעבודה לא?

קריאה: הם בוויזה א' 2.

נועה בן שבת: אז הם עובדים בזמן ש - -

ישי פולק: ואין לי שום בעיה עם זה.

דנה קורש: זה שנת סטודנט והם המוחרגים היחידים שיכולים כסטודנטים לעבוד, אבל הם במשרת סטודנט.

נועה בן שבת: משרת סטודנט, אבל הם מבצעים עבודה, שהם מבצעים עבודה הם עובדים - -

דנה קורש: השילוב, אנחנו דאגנו שלמרות שהם סטודנטים ובעיקרון סטודנטים לא יכולים לעבוד, אבל בגלל שיש פה מרכיב של עבודה, הם יקבלו את מלא הזכויות כעובדים למרכיב הזה.

ישי פולק: מעולה וזה נכון וראוי, אבל והאבל הזה זה שבמסגרת יחסי עבודה, כפי שאת יודעת יש גם הסכם קיבוצי ויש גם צו הרחבה וזה תלוי באיזה מעסיק האם הוא חבר בארגון המעסיקים, או לא חבר בארגון המעסיקים ופה מדובר על קביעה חד משמעית לאיזה צד ללכת, ללכת לצד של צו ההרחבה ולא של ההסכם הקיבוצי ואז נופלים פה מספר עוולות, כמו למשל פיצויי פיטורין, שלמעשה חלים רק אחרי שנה של עבודה, כאן הם מוחלים גם על 11 חודש וכשאנחנו מדברים על מצב שהפסיקה בישראל קובעת שהמעסיק שפיטר עובד ב-11 חודש בכדי להימנע מתשלום זכויות סוציאליות, רואים את הזכות הזאת לעובד, עם זה אין לנו שום בעיה ואנחנו בעד זה, זה ברור לחלוטין, אבל פה לא מדובר על עובד שבא לעבוד ומפטרים אותו אחרי 11 חודש, כי או לא רוצים לפגוע בו, אלא כי זה פרק זמן הלימוד.

ישי פולק: כשאנחנו מדברים על דמי ההבראה, זה אותו סיפור, דמי ההבראה למשל צו ההרחבה נותן שבעה ימים בשנה הראשונה לעומת חמישה ימים בהסכם הקיבוצי, יש פער מסוים בין שני הזכויות האלה בין שני ההסכמים האלה, אבל גם כן הזכות להבראה זה אחרי סיום שנת עבודה, אחרי שנה והנוהל הזה מבקש תשלום של הבראה מהיום הראשון, למרות ששאר העובדים בישראל ושאר האנשים שמועסקים בישראל, כולל הזרים האחרים, אין להם את הזכות הזאת מהיום הראשון, אותו דבר בעניין מענק שנתי, מענק שנתי בהסכם הקיבוצי זה אחרי שנתיים, בצו ההרחבה זה אחרי חצי שנה, ארבע שקל ליום, עד חצי מהמשכורת, לא משנה, לא נרד לפרטים, אבל השורה התחתונה היא שעוד פעם, פה נותנים להם את זה בנוסח של הנוהל בתור חד חד-ערכי וזה אומר מהיום הראשון.

ישי פולק: ימי חג, בהסכם של התאילנדים, או כל עובד זר בחקלאות, שרשות האוכלוסין ניסחה אותו, מדברים על ארבע ימים דתיים, ארבעה ימי חג דתיים, שזה החובה לתת, ההסכם הקיבוצי נותן כמו הדין בישראל עד עשרה ימים, חג שנופל בשבת לא נחשב, לא עבדת יום לפני, יום אחרי - -

אבתיסאם מראענה: כן, תתקדם.

ישי פולק: שתביני רגע איפה נקודות התורפה, יש לי עוד שלוש נקודות וזהו.

ישי פולק: שאנחנו מדברים על הדבר הזה, גם פה יש הגדרה של בצו ההרחבה לעשרה ימי חג, חד חד-ערכי זה לא משנה כמה ימי חג יש להם והמשתלמים בניגוד לתאילנדים באים מכמה לאומים שונים, מכמה דתות שונות ולכל אחד יש את המספר השונה שלו ולכן הנוסח הזה של הנוהל פוגע למעשה בנו בחקלאים כמעסיקים.

אבתיסאם מראענה: למה?

ישי פולק: כיוון שאתם משיטים עלינו עשר ימי חג בתור מה שנקרא אקסיומה, כאשר יכול להיות שיש לו רק ארבע ימי חג דתיים בדתו, למשל ימי החופשה אותו סיפור, כאשר אנחנו מדברים על 16 ימי חופשה ברוטו בשנה בחמש השנים הראשונות, זאת אומרת שהמשתלם 'נופל' בדבר הזה, אין שום בעיה עם זה, אחרי עסקת החבילה זה יהפוך להיות 17 יום, זאת אומרת יעלה לו ביום במהלך חמש השנים האלה, אבל ימי החופשה, מחלה והבראה וחישוב השכר הממוצע לגמר חשבון מתבססים על היקף משרה במדינת ישראל והמשמעות היא שהנוהל מקנה להם חופשה, כמו הבראה במנותק מהיקף המשרה שלהם, זאת אומרת שאם את עובדת היום 60 אחוז, כי עבדת לפי שעות ועבדת 60 אחוז משרה, המשמעות של הדבר הזה זה שמימי החופשה, ימי ההבראה וכל מה שקשור לזה, מכפילים ב-60 אחוז והנוהל - -

נועה בן שבת: זה משרה מלאה, שמענו שהם עובדים משרה מלאה.

ישי פולק: עוד פעם, הם יכולים לעבוד משרה מלאה, אבל הם עובדים לפי שעות ויש אנשים כמו ששמענו פה שלומדים יותר מאשר יום אחד בשבוע והם יוצאים גם לסיורים על חשבון הבית ספר והם עושים דברים אחרים ולמעשה שעות העבודה אצל המעסיק הרבה פחות ממשרה מלאה ועדיין ההיקף משרה הזה אמור להשפיע על החופשה, הבראה, ימי מחלה והתוצאה היא שזה משנה - - -

אבתיסאם מראענה: אוקי, הבנו, תסכם לי במשפט.

ישי פולק: משפט, אין חולק שהמשתלמים זה נכס לחקלאות ולחקלאים במציאות של העברת ידע, במציאות של חוסר עובדים ואנחנו רוצים את הפרויקט הזה מאוד, הנקודה היא שבמשולש של מעסיקים, עובדים ומדינה שהשחקנים שעוסקים בנושא של דיני עבודה ומארג יחסי עבודה הקיבוצי מכירים את השולחן העגול הזה שבין מעסיקים, מדינה ועובדים, כאן נוצר מצב שבו המדינה בחרה בצורה חד צדדית את הכללים להעסקה ובכך הם גורמים לנו נזק, לנו למשתמשי הקצה, גורמים לנו נזק כלכלי לא פשוט, תודה.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לך.

אבתיסאם מראענה: אני בהחלט אני אגיד את זה בסיכום, אני רוצה ככה אחר כך להגיד את זה יותר מסודר.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לאורית רונן מ"קו לעובד", יש לך שלוש דקות וחצי, בבקשה ולהכין את צחי בן עיון, יושב ראש ענף העצמאים, כן, גברתי, מה שלומך?

אורית סטרוק: טוב, אני יודעת שהזמן קצר, אני רק אגיד להבדיל מכל מה שנאמר פה, הסטודנטים מגיעים אלינו במהלך כל השנים האלה אנחנו מקבלים פניות של עובדים שמתקשרים אלינו, סיפור אחר מכל מה ששמענו פה ויכול להיות שאמנם פרויקט הדגל של משרד החוץ תוכנית לסיוע ופיתוח ועזרה למדינות העולם שלישי, אבל בפועל מגיעים אלינו סיפורים של אנשים שמגיעים לכאן, עובדים פה במשרה מלאה פלוס חמישה, או שישה ימים בשבוע, נכון, הם לומדים גם כמה שעות, בגדול, בשבוע, אבל הם עובדים במשרה מלאה מסביב לשעון, בתנאים קשים שלא תמיד חוקי העבודה של מדינת ישראל מוחלים עליהם, לא מקבלים שכר מינימום ברוב המקרים.

אורית סטרוק: אני שוב, אני מדברת על מה שהגיע אלינו, לא נותנים להם תלושי שכר, הם לא מקבלים את כל שאר הזכויות שלהם ולא במקרה אם אנחנו מסתכלים על הנתונים שהמשטרה העבירה לנו לגבי הכרה בקורבנות סחר, אנחנו יכולים לראות שלמרות שמדובר פה בשנים האחרונות על היקף של בין אם זה 2,500, או 4,000 משתלמים בשנה, בשלוש שנים האחרונות הוכרו 16 קורבנות סחר מתוך כמות באמת נמוכה יחסית של משתלמים וגם כשאנחנו מסתכלים על האחוזים של קורבנות הסחר מתוך כלל הקורבנות שיש בישראל בשלוש שנים האלה, שכוללים גם קורבנות בזנות וקורבנות --, אנחנו רואים שזה אחוזים מאוד גבוהים, כמעט תשעה אחוז, 16 מתוך 183 מקרים של הכרה בקורבנות, הם מתוך הקבוצה המאוד קטנה והמצומצמת הזאת של המשתלמים ולא משנה איך קוראים להם, אם קוראים להם משתלמים, או קוראים להם מתמחים, או כל שם אחר ויפה, בפועל מה שקורה פה שמגיעים לכאן עובדים ממדינות מתפתחות ועובדים בשטח מסביב לשעון, שעות ארוכות, במקרים רבים תוך ניצול ואי אפשר להתעלם מזה והנוהל שרק, כמו שחני אמרה, הנוהל החדש רק הוא לממסד את כל מה שהיה קודם, כולל כל הרעות החולות של השיטה הזאת שמייצרת כל כך הרבה עושק וניצול.

אבתיסאם מראענה: תודה, תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: אני אתן זכות דיבור אחרון לצחי בן עיון, יו"ר ענף העצמאים, התאחדות המלאכה והתעשייה.

צחי בן עיון: שלום, תודה רבה גברתי, תודה על הדיון.

צחי בן עיון: אני חקלאי מהגליל ויו"ר ענף עצמאים התאחדות המלאכה והתעשייה.

צחי בן עיון: אני הצטרפתי לדיון הזה בגלל שהנושא הזה של משתלמים בחקלאות לא כל כך ידוע לנו פה, אנחנו חקלאים קטנים, הנגישות של המידע אודות התוכנית לא נראה לי שהיא ידועה פה לחקלאים בגליל לפחות, חקלאים ומשקים קטנים ומשפחתיים.

אבתיסאם מראענה: מה זה גליל?

אבתיסאם מראענה: סליחה, תגדיר לי את האזור שאתה מדבר עליו.

צחי בן עיון: אני מדבר על אזור גליל המערבי, צפון מדינת ישראל.

אבתיסאם מראענה: אני מכירה את הצפון, ברור, אתה אומר חקלאי.

צחי בן עיון: אני נמצא באזור מעלות תרשיחא, קרוב לגבול לבנון.

צחי בן עיון: אז אנחנו החקלאים, אני לא ראיתי חקלאים קטנים שמעסיקים משתלמים בחקלאות וכן הייתי שמח באמצעות גברתי שעושה עבודה חשובה ומצוינת כדי להעביר את המודעות של אותם משתלמים, שגם המשתלמים יגיעו לחקלאים בגליל ואם יש פה מישהו ממשרד החקלאות, איזשהו איש קשר שיצור איתנו קשר, כדי שגם החקלאים הקטנים יוכלו להיעזר באותם משתלמים.

צחי בן עיון: אני לא נכנס לכל הדיון פה שהיה כאן בנושא שכר וכאלה, אני לא יודע נתונים על כך - -

אבתיסאם מראענה: בעצם התאחדות המלאכה והתעשיה, כמה בעצם יש לכם מתחת לארגון הזה שאתה מייצג אותו, כמה חקלאים עצמאיים יש?

צחי בן עיון: אז זהו שכרגע החקלאים זה דבר חדש שהם מצטרפים להתאחדות המלאכה והתעשייה וזה הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו, גם לנסות להחיל את המשתלמים לא רק בחקלאות, אלא גם במלאכה ותעשייה, אני רואה שהפרויקט פה הוא מאוד חשוב ומועיל, שמעתי פה מהנציגה של משרד החוץ שזה דבר מועיל לכל המדינות, גם למדינות ששולחות וגם למדינת ישראל, אז הייתי מאוד שמח אם גברתי תיזום מהלך כזה שגם יהיו משתלמים במלאכה והתעשייה, מצוקת העובדים היא גם במלאכה והתעשייה, אז לשאלתך גברתי, כרגע החקלאים באופן די חדש שוקלים להצטרף גם באופן מסיבי להתאחדות המלאכה והתעשייה, אבל אני מדבר כחקלאי קטן, שאני שומע על התוכנית הזאת והקשבתי פה בקשב רב לכל הדיון כאן, אנחנו יותר חשופים אולי לנושא של העובדים התאילנדים והעובדים הישראליים, אבל הנושא של משתלמים, גם אנחנו כחקלאים קטנים, שמעתי שיש חקלאים בערבה, אבל גם חקלאים קטנים בגליל, בטח ישמחו להיחשף לתוכנית הזו ולהעסיק משתלמים וזו הסיבה שהצטרפתי לדיון.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לך, טוב אני האמת היא מצחי, פתאום אני מבינה שיש איזה קצת בלבול מסוים בכל הסוגייה הזאתי וזה הערה אישית שלי ובטח "תרצח" אותי עכשיו מיכל דיבנר על מה שאני הולכת להגיד, אבל אני אגיד, בהחלט עברנו תהליך של למידה מאוד ארוך עד שהגענו למצב הזה שבו אנחנו עושות את הדיון הזה וללא ספק שאני שומעת את כל משרדי הממשלה והארגונים ואני קוראת המון חומרים וקראנו וזה, כן נוצר אצלי בלבול מהסוגייה הזאתי שמצד אחד נותנים וויזת סטודנט ומצד שני יש את המעמד של עובד ואני חושבת שמהמקום הזה, צחי אני חושבת שהוא די טרי, הוא נכנס לתוך הזום הזה והוא אומר: 'היי רגע, יש פה עובדים זרים, רגע, יש לנו מחסור, רגע, התוכנית משתלמים הזו' ופתאום אני מבינה שיש משהו בתוכנית הזאתי של המשתלמים שללא ספק היא לא מוגדרת נכון ואני חושבת שאדוני פה שהציג את הסוגייה הזאתי, מצד אחד 11 חודש ואז אני בעצם מוטל עליי כחקלאי לשלם את כל מה שצריך לשלם עבור אותו עובד ואז אנחנו בוויזת סטודנט ואז הוא צריך אותו סטודנט לשלם את שכר הלימוד ואז מתחשבנים לפי שכר הלימוד שלו, כמה כסף הוא בגירעון, לא בגירעון, כמה רווחים הוא ייצא מהארץ וכמה יש לו בכיס כשהוא יוצא מהארץ, יש פה בלבול שאני חייבת לציין שיצאתי מהדיון הזה אחרי גם תהליך של באמת של למידה ויכולת מאוד גדולה לפתוח את הראש.

אבתיסאם מראענה: אני בהחלט אנחנו נדאג לקיים אחרי שאני אבקש בסיכום הוועדה של הדיון, אני מאוד אשמח שאנחנו נמשיך לדרוש כמובן תשובות על שאלות שאני אבקש וגם לקיים דיון מעקב.

אבתיסאם מראענה: אדוני, מה רצית להגיד?

אורן דוד: שלום וברכה, אורן דוד ממכללת כנרת, אני מנהל את התוכנית הזו במכללה האקדמית כנרת.

אבתיסאם מראענה: כמה זמן?

אורן דוד: בעשור האחרון, אני עכשיו בשנה ה-11.

אורן דוד: את מדברת על הבלבול, הבלבול שאת מדברת עליו נוצר בין השאר גם בעקבות כל הנושא של ההסדרה והתערבות של סחר ו - -

אבתיסאם מראענה: עזוב סחר, די, די, תעזבו, יש סחר נקודה, שים את הסחר בצד.

אורן דוד: שמתי אותו בצד.

אבתיסאם מראענה: כן, מה זה סחר, אתה רואה משטרת ישראל חסר לה עבודה שהיא הולכת עכשיו לפתוח תיקי סחר ועבדות, כאילו, באמת, אתה יודע כמה עבודה יש להם, גם לי יש עבודה, גם לך יש עבודה, נראה לך אדוני שאנחנו אין לנו מה לעשות בחיינו ובטח לא משטרת ישראל שהיא מחפשת תיקי סחר.

אורן דוד: זה לא הנקודה שלי, את מתעכבת על משהו שאפשר היה להמשיך הלאה, מגיעים לפה 'שמנה וסלתה' של אותם מדינות בתחום האקדמי, הסקטור האקדמי שלהם, הדור העתיד שלהם בתחום החקלאות מגיע לפה בכדי בדיוק לפתח את ה'פוד סקיוריטי' ואת הרעב העולמי שכולם חוששים מפניו.

אבתיסאם מראענה: הבנתי, אל תחזור על הדברים.

אורן דוד: אבל כמו שכבר נאמר פה במספר וורסיות, מדובר פה גם ב-win-win situation , למה?

אורן דוד: כי אין דרך אחרת ללמד, מאפשר בפרקטיקה הזאת, מאותה פרקטיקה הזאת שמדובר על win-win situation גם החקלאי נהנה מאדם שעבר תהליך גיוס מאוד ארוך, אוקי, בכדי שידע אנגלית טובה ושיהיה לו את הרקע החקלאי המתאים כדי שיבוא ויתמחה אצלו במשק, אז החקלאי נהנה מזה ומגיע פה אותו צחי ואומר גם אנחנו רוצים להיות חלק, רק שהוא צריך להבין שלא כל חקלאי יכול להיות, אלא רק חקלאי שבאמת יש לו את היכולת חניכה, אוקי, לתת להם את add valu שהם כל כך צריכים בזמן הפרקטיקה הזאת ובאותם חמישה ימים, זה אחד.

אורן דוד: את מדברת על איזשהו בלבול, נכון?

אורן דוד: הרי אדם לא ניתן לו מלאכת כפיים כל כך קשה כמו בחקלאות מבלי שייצא נשכר מזה ויוצא נשכר מזה, מי כמוני יודע וגם אתם מוזמנים להסתכל בחומר שצירפנו, מה הם עושים עם זה, קואופרטיביים, יש לנו בוגרים שהם - -

אבתיסאם מראענה: אתה חוזר על אותו דבר, די אני רוצה לסכם, אדוני, אני באמת מ-12:30 הייתי צריכה להיות כבר בחוץ - -

אורן דוד: כן, אבל את מעלה פה איזושהי תהייה, שלך אולי נראית תהייה ואנחנו אומרים זה היופי, אוקי, זה היופי בתוכנית הזאת ולכן היא סוטה לכל מיני צדדים, או כל מיני בעלי עניין גוררים אותה למקומות שהיא לא נמצאת ואני מדבר כאיש אקדמיה ממוסד אקדמי.

אבתיסאם מראענה: בסדר, אני מודה לך.

אורן דוד: תודה לך.

אבתיסאם מראענה: אין ספק לצד היופי, יש פחות יופי ושוב אני לא צריכה להסביר את החשיבות של הדיון, זה כאילו כל הזמן אנחנו במתח סביב הסוגייה הזאתי, לצד היופי, בסדר, יש דיון, יש דיון מורכב, צריך להכיר בו, כל אחד נלחם פה על היופי ועל היופי, אחלה, הבנו, תוכנית מושלמת, לצד זה יש פה חורים ויש פה פגמים ויש פה בעיות וחאלס עם הדבר הזה, באמת, אני כבר שעתיים כל הזמן מנסים זה, אתם מחזירים אותי לאותו דבר, בוא נתקדם קצת, בוא נתקדם, זה יטיב עם כולם, גם למשתלמים וגם למדינת ישראל, או הפוך.

אבתיסאם מראענה: אז בוא נעשה כזה סיכום של הדיון, משתלמים זרים, משתלמות זרות בענף החקלאות, 14.3.

אבתיסאם מראענה: סיכום דיון המשתלמים: 1.

אבתיסאם מראענה: הוועדה מבקשת לקבל את הדוח השנתי שעתיד להתפרסם על פעילות התוכנית והתקיים דיון מעקב בתום שנת הפיילוט ובה יוצגו לוועדה ממצאים, סוף הפיילוט מתי זה ביולי?

דנה קורש: ב-31 לאוגוסט נגמרת שנת ההתמחות הראשונה.

אבתיסאם מראענה: יופי, אז אנחנו אחרי החגים אינשאללה, בעזרת השם, אנחנו מתכנסות פה להבין לקבל את כל הדוחות ולהבין ונבחן ביחד.

אבתיסאם מראענה: 2.

אבתיסאם מראענה: הוועדה קוראת למשרד החוץ לפעול להנגשת שירותי "סימי", גם למשתלמים בחקלאות, אני מודה לכם.

אבתיסאם מראענה: 3.

אבתיסאם מראענה: הוועדה קוראת לרשויות להנגיש למשתלמים ולמשתלמות מידע בנוגע לנוהל סחר בבני אדם.

אבתיסאם מראענה: א.

אבתיסאם מראענה: משטרת ישראל תרגום המידע והטפסים לשפות אנגלית וצרפתית.

אבתיסאם מראענה: ב.

אבתיסאם מראענה: משרד החוץ להכניס ל"מידעון" שניתן למשתלמים מידע בנוגע לדרכים ליצירת קשר ולהגשת הבקשה.

אבתיסאם מראענה: 4.

אבתיסאם מראענה: לסוגיית הכבילה שעלתה בדיון, הוועדה מבקשת לקבל ממשרד החוץ וזרוע העבודה הבהרה בנוגע למנגנון המעבר בין מעסיקים בנוהל החדש.

אבתיסאם מראענה: הוועדה כמובן תקיים דיון מעקב בנושא אחרי סיום הפיילוט.

אבתיסאם מראענה: ודבר אחרון שאני בהחלט אשמח לקבל תשובה ממשרד החוץ, תשלחו לי להבהרה באמת על המקום הזה שבו בעצם הסוגייה הזאתי של וויזת סטודנט והעבודה לכל דבר כעובד זר בעצם, זה דבר אחד שאני רוצה להבין אותו לעומק והדבר השני שאני רוצה לשאול אותו ואני אשאל אותו פה, למה הם צריכים בעצם לשלם שכר לימוד?

אבתיסאם מראענה: זה משהו שאני עד עכשיו לא הצלחתי לעומק להבין אותו וזה לא על חשבונכם, כן, חברות וחברים, אפשר לעשות סדר כאן, לא פתאום הם לא ישלמו ואז אתם תהיו במצוקה, שנייה, בואו נסדיר את הדברים, למה הם צריכים לשלם את הסכום הזה?

אבתיסאם מראענה: למה דווקא נקבתם בסכום הזה?

אבתיסאם מראענה: ותשלחו לי את המידע, את לא חייבת לתת את התשובה כאן, אנחנו יכולות - -

דנה קורש: אני אשמח לתת את התשובה כאן וגם תשובה מפורטת בכתב.

דנה קורש: הם באים לכאן לשנת למידה ולכן הם משלמים שכר לימוד והם משלמים שכר לימוד על שישה ימים, על יום אחד שהם לומדים בעיוני וחמישה ימים שהם לומדים תוך כדי עבודה.

דנה קורש: עכשיו את צודקת מאוד, האשרה שלהם היא באמת משהו ייחודי שנוצר בתהליכים בין-משרדים ארוכים, של רשות האוכלוסין מצד אחד ומשרד העבודה מצד שני, שאמרו במדינת ישראל סטודנטים לא יכולים לעבוד ולכן עשו במקרה הזה, בגלל שאנחנו גורסים שהדרך ללמוד המיטבית במקרה שלנו היא באמצעות גם עבודה פיזית בלגעת באדמה ולכן החריגו אותם והם מקבלים אשרת סטודנט, עם עצם העובדה שהם עושים פה התמחות, לא לעשות אותה בהתנדבות, אלא לקבל עליה שכר כלשהו ולקבל את כל הזכויות שהשכר הזה מקנה במלואם, בין אם יקראו להם זכויות עודפות על ידי אנשים ובין אם לא, אבל הם השגרירים לעתיד שלנו של מדינת ישראל, אני רוצה שהם יצאו מכאן עם חוויה, עם כלים ייעודיים, איך לעשות חקלאות וגם לקבל שכר על המרכיב שהם לומדים בו.

אבתיסאם מראענה: תודה, תודה רבה, תודה לכולם ולכולן, הוועדה הסתיימה, הישיבה נעולה.