הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הסדרת השימוש בקנאביס למטרות רפואיות, התשפ"ב-2021 (פ/2245/24), כנסת 24, פרוטוקול מספר 3, 2021-12-19 10:30

שרן השכל: אוקיי, מקובל.

שרן השכל: (בהמשך הסיור)

שרן השכל: - - - אני התחייבתי לקצר את זה לפני חמש שנים, בשדולת הקנאביס הרפואי, הם רצו שזה יהיה יותר, הם גם רצו שזה יהיה הפרדה מוחלטת.

שרן השכל: אנחנו הכנסנו את זה לסוג של הפרדה מבנית, שזה יכול להיות באותה בעלות ודברים כאלה.

ניר פלס: הכלכלה עשתה את שלה.

ניר פלס: אינטגרציה אנכית יש לה יתרון על מישהו שיש לו - - - אנחנו, בגלל תפיסת העולם שלנו הלכנו על אינטגרציה אנכית מלאה.

ניר פלס: היום אני רואה עד כמה זאת הייתה החלטה טובה, אנחנו היום שחקן מאוד מהותי בשוק.

ניר פלס: אני רוצה לדבר על גידול קנאביס.

ניר פלס: על פניו צמח, אפשר לגדל, הכול פשוט, אבל, הרבה אֲבָלִים, באיזה סביבה תקינה ומה רמת הניקיון שאתה רוצה.

ניר פלס: היום אנחנו בסביבה נקייה לחלוטין, ה-IMC-GAP והתקינה האירופאית, מאוד נקיים, ללא מתכות כבדות, ללא מזהמים, ללא עובשים, ללא מיקרו טוקסינים וכו'.

ניר פלס: אני רוצה להראות לכם איך האופרציה הזאת עובדת פה.

ניר פלס: מתקן דומה לזה יושב בדרום אפריקה, אנחנו מייבאים ממנו.

שרן השכל: בבעלותכם או בבעלות מישהו אחר?

ניר פלס: לא בבעלותנו, זה צד ג' לגמרי.

ניר פלס: התוצאה היא שבגידול אינדור אפשר להגיע לתוצאות מאוד יעילות כלכלית, מאוד נקיות, ותפרחת מאוד מאוד איכותית, היא לא דומה לתפרחת חממה.

ניר פלס: כל חדר פה עם מפל אוויר בכניסה למניעת מזהמים.

ניר פלס: במתקן הזה אין חומרי הדברה, אין קוטלי עשבים, זה בהתאם לתקינה האירופאית, התקינה הישראלית דווקא מתירה, אבל אנחנו יודעים מה שוק היעד, בסוף, בטווח הארוך, יהיה, ברור שזה חו"ל.

ניר פלס: קנאביס צומח בכמה שלבים, בגלל המורכבויות של הצמח מגדלים אותו בייחורים מצמחי האם.

ניר פלס: תראו את מטע צמחי האם הראשון שלנו.

קריאה: - - - ואז שינו את זה ואמרו לנו שלא יכולים למכור בחו"ל, בינתיים העולם מתקדם ואנחנו נמצאים מאחור.

שרן השכל: מבחינת המכסות שלכם, מבחינת יבוא וגידול, איפה ההכנסות הגדולות יותר?

ניר פלס: ההכנסות הן במונחי מפעל, משם זה יוצא, כי המתקן הזה הולך אל המפעל.

ניר פלס: נכון להיום כ-50% מהשוק הישראלי הוא יבוא, השוק מעדיף יבוא על גידול מקומי והוא מעדיף אינדור על חממה.

ניר פלס: זו המציאות.

ניר פלס: העולם הרומנטי, חממות, פשוט הולך פחות טוב.

ניר פלס: מה שאנחנו רואים פה זה גידול אירופוני, המכלים האלה ריקים, אוויר, פעם בשבע דקות מגיע שפריץ של מים ונוטריאנטים.

ניר פלס: מכלי הנוטריאנטים נמצאים בחדר אחר וכל הצמח מוזן.

ניר פלס: זה אוויר, למטה זה אוויר, יש פה שני זנים בחדר הזה, הם ניזונים פה ממים, אוויר מסונן, האוויר במתקן מוחלף שלוש פעמים בשעה, במתקן כולו, על מנת למנוע מזהמים ועובשים.

ניר פלס: הצמח מאוד רגיש לעובשים וכמובן רגיש למזיקים.

ניר פלס: התוצאה מגידול אינדור זה שלא צריך חומרי הדברה, יש פה רק הדברה ביולוגית.

ניר פלס: הצמחים לא פורחים לעולם, הם חיים ב-18 שעות אור ביום, הם לעולם לא יפרחו, וברמה חודשית קוטמים מהם 1,100 ייחורים.

ניר פלס: ייחורים הם חתיכת ענף קטן והם עוברים לחדר הבא, בחדר הבא תוך שלושה-ארבעה שבועות, תלוי בזן ועוד כמה פרטים, הם הופכים להיות צמח עם שורשים משלו, שעובר העצה, ומשם הוא הולך אל מתקן ההפרחה.

שרן השכל: זה החדר היחיד שיש לך וממנו אתם מייצרים את כל התוצרת?

ניר פלס: זה צמחי אם, יש לנו חדר גיבוי לצמחי האם, כלומר מפה לוקחים ייחורים והם הולכים לחדר הבא.

ניר פלס: בואו, בבקשה.

ניר פלס: אז זה חדר הכנת ייחורים ותיכף ניכנס למשתלה.

ניר פלס: כל ייחור מנוהל פה מהרגע שהוא נוצר לכל חייו.

ניר פלס: אנחנו עוברים למשתלה.

ניר פלס: כל ייחור נכנס פה, חי פה כחודש ועובר לחדר ההפרחה.

ניר פלס: יש פה כמה מערכות, לא אלאה אתכם, שונות לשלבים שונים בחיי הצמח כאשר התוצאה היא שאנחנו מפה מייצרים צמחים שהם stand alone, חיים, הם מייחור, מחתיכת עלה, פה הם מקבלים שורשים, בשלב הבא הם הופכים להיות צמח בהפרחה, בסוף בקנאביס מוכרים תפרחת, לא מוכרים את הצמח עצמו, המהות היא להגיע לתפרחת.

ניר פלס: השלב הזה מאפשר להגיע לתפרחת.

ניר פלס: נעבור לחדרי ההפרחה.

ניר פלס: רק בשביל לסבר את האוזן, אנחנו מכניסים מים מתופלים למתקן, זה לא מי ברז, זה מים מתופלים, עליהם מלבישים סל של נוטריאנטים שאנחנו הנדסנו על מנת להזין את הצמח, להגיע ליעילות כלכלית.

ניר פלס: בסוף זה צריך להגיע למטופל במחיר הוגן.

ניר פלס: כל התהליך פה הוא תהליך מאוד מאוד תעשייתי, הוא לא תהליך רומנטי, העבודה שלנו זה לייצר תפרחות איכותיות במחיר סביר.

ניר פלס: כל זה בעלויות תשתיות כמובן מהותיות.

קריאה: כמה זמן לקח לך להשיג את כל האישורים לקומפלקס הזה?

ניר פלס: הקומפלקס הזה כולו, גם הגידול וגם המפעל, אושר במאי 2020.

ניר פלס: התכנון שלו התחיל ב-2017, האישורים שלו היו במאי 2020.

קריאה: מתי הגשתם בקשה לאישורים?

ניר פלס: תלוי מה, חלקים שונים בזמנים שונים, ב-2017 כמעט כולם, לא זוכר, ינואר או דצמבר, תלוי מי ומה.

שרן השכל: מתי התחלתם את התהליך?

ניר פלס: המחשבה להקים את קנאשור נולדה בנובמבר 16'.

ניר פלס: נעבור לחדר הבא, ניכנס לחדר הפרחה.

ניר פלס: אלה המערכות שמחזיקות את הצמחים בחיים.

ניר פלס: מים ודשנים, זה בעיקר מים.

ניר פלס: הפרחה, אנחנו מגדלים פרחים.

ניר פלס: אני אחזור, בסופו של דבר אנחנו מגדלים פרחים כאשר מהמשתלה שראיתם עוברים לשני חדרי הפרחה, אנחנו קוצרים חדר הפרחה כל חודשיים.

ניר פלס: אנחנו קוצרים כל חודשיים את השתילים שראיתם ועוברים לפה.

ניר פלס: כל התשתית שלנו אירופונית, אין פה אדמה, אין פה מים זורמים, הצמחים יושבים על אוויר.

ניר פלס: הם פשוט יושבים על אוויר, המכלים האלה ריקים, נכנסים לפה מים כל שבע דקות, מים ונוטריאנטים, מלמטה, מתחת לכל צמח יש שק שורשים גדול.

ניר פלס: הצמחים נקצרים כל חודשיים, הצמח הוא חד פעמי הם הולכים אל תהליך של - - -

שרן השכל: חד פעמי, אחרי שאתה קוצר אותו נגמר הסיפור?

ניר פלס: הוא נקצר פה.

ניר פלס: הצמח נקצר חד פעמי, הולך לייבוש בתלייה בסביבה מבוקרת, בסביבה של לחות וטמפרטורה מבוקרים שבועיים, ייבוש ותלייה.

ניר פלס: למה ייבוש בתלייה?

ניר פלס: זה מאפשר לנו לשמור על כל הטריכומות על הצמח.

ניר פלס: אם אתם יכולים לראות קצת מהנקודות הזוהרות על הצמחים, אלה טריכומות, שם החומרים הפעילים, לא בחומר הירוק.

ניר פלס: ככל שמתעסקים בצמח יותר בידיים הטריכומות נופלות, שימוש במיכון מפיל את הטריכומות לכן אנחנו עושים ייבוש בתלייה.

ניר פלס: אחרי ייבוש בתלייה אנחנו עושים טרים יבש ואז הולכים לתהליך של קיורינג.

ניר פלס: מה הקיורינג עושה?

ניר פלס: הוא מצמצם את הצמח לפרח דחוס.

ניר פלס: השוק של הקנאביס הוא לא שוק סלחן, המטופלים רוצים פרח יפה, גזום יפה, שעבר קיורינג, דחוס ותפרחת גדולה.

ניר פלס: על מנת להגיע לזה צריך לעבוד ברמת רזולוציה מאוד גבוהה ובאינדור, הגענו פה למעשה כבר עכשיו לקציר חודשי רציף של 40 קילו.

ניר פלס: כאשר המטופלים רוצים רציפות ורציפות ורציפות אתה יכול לעשות את זה לא בתלות בעונות השנה אלא באינדור.

ניר פלס: כל מה שגדל בחדרים שלנו פה יורד מהמדף בבית מרקחת ביום שזה מגיע.

ניר פלס: הזנים שלנו, פרויד וגליליאו, ביום שהם מגיעים לבית מרקחת הם נמכרים.

ניר פלס: אז השוק אמר את שלו.

ניר פלס: אנחנו גדלים על ידי שימוש בעוד חוות מתקני משנה ויבוא.

ניר פלס: אני אראה לכם טיפה תוצרים ונלך למפעל על מנת שנוכל לראות.

שרן השכל: לא מצליחים לספק את הדרישה בשוק.

ניר פלס: הקומה הזאת זה עשרה מיליון שקל.

שרן השכל: ועדיין אתם קוצרים והכול וברגע שזה מגיע לחנות זה נמכר.

ניר פלס: נמכר מיד.

שרן השכל: אם הייתם מכפילים את הכמות הזאת גם זה היה נמכר?

ניר פלס: כן.

שרן השכל: למה אתם לא מכפילים את גודל המפעל?

ניר פלס: מימון מימון מימון.

ניר פלס: כל קומה כזאת זה עוד שבעה עד עשרה מיליון שקל, בסופו של דבר הסקטור הזה הוא סקטור שבמקרו שלו הוא הפסדי עמוק.

ניר פלס: הסקטור הפסדי עמוק, קנאשור הגיעה לתוצאות מאוד טובות.

ניר פלס: הסקטור הזה, כל המיתוסים, ישראלים מובילים בעולם, לא, הישראלים הובילו.

שרן השכל: איך נוצר מצב שבסוף זה מגיע לבית מרקחת ו – מה, אתה מוכר את זה בהפסד?

ניר פלס: לא, אני בסדר, אבל אני חריג בתעשייה.

שרן השכל: אז אני מנסה להבין.

שרן השכל: אם אתה מצליח להרוויח על זה למה אתה לא מכפיל?

ניר פלס: קודם כל אני אזהר במילים, כי אנחנו חברה ציבורית, הדוח האחרון שיש לנו, דוח החציון, רואים בו שכבר מכרנו עשרה מיליון שקל ברבעון.

ניר פלס: אנחנו מתכננים לעשות בחציון הזה כבר 20 פלוס.

שרן השכל: מה היה נגיד הרווח שלכם ברבעון האחרון?

ניר פלס: על עשרה מיליון שקל ברבעון האחרון, הפסד של 1.5 תפעולי.

שרן השכל: עדיין הפסד?

ניר פלס: כן.

ניר פלס: הסקטור הזה הוא סקטור עם המון עלויות קבועות, עם המון השקעות ברכוש קבוע, ולכן הסקטור, וזה הוועדה יכולה למנות כלכלן, לעבור על הדוחות הרשמיים של הסקטור.

ניר פלס: הסקטור במהותו הפסדי, אנחנו מקרה חריג.

שרן השכל: איך נוצר מצב כזה?

שרן השכל: אתה כרגע מפסיד, למה?

שרן השכל: כי אתה עוד בונה - - -

ניר פלס: לא, כי אני חייב לצמוח נורא במכירות, להגיע לאיזון.

ניר פלס: זו המהות שלי, אני חייב לרוץ נורא מהר קדימה, לצמוח.

ניר פלס: חברות הקנאביס, ואתם תפתחו את הדוחות הכספיים של החברות, זה הכול מידע ציבורי, כי כמעט כולם ציבוריים, רוב חברות הקנאביס לא הגיעו למסה הקריטית.

שרן השכל: לא על כולם, אני רוצה לדבר על החברה הזו.

ניר פלס: אני חברה ציבורית, יש גבול מה אני יכול להגיד.

ניר פלס: אנחנו כחברה, חברה מאוד מהותית בסקטור הזה, צומחים נורא מהר, מבצעים מאוד טוב.

ניר פלס: אני לא יכול לתת לך תחזיות לשנה הבא כי לא פרסמנו אותן.

שרן השכל: לא, אני לא רוצה תחזיות לשנה הבאה, אני רוצה תחזיות מהעבר, מהשנה האחרונה.

שרן השכל: איך יכול להיות שמכרתם ועשיתם רווח של עשרה מיליון שקלים ועדיין יצאתם בהפסד?

שרן השכל: מה זה, זה ההשקעה?

ניר פלס: לא, ההשקעות לא נרשמות בהוצאות, הן נרשמות במאזן.

ניר פלס: המהות של הסקטור הזה היא, כמו בנק, קומפליינס, יש פה המון המון קומפליינס והמון עבודה, כמו בחברת ביטוח.

שרן השכל: אז אתם כרגע מפסידים מיליון וחצי שקל ברבעונים האחרונים?

ניר פלס: לא, ברבעון השני עוד היינו במינוס אחד וחצי, זה אומר שהאיזון התפעולי שלנו הוא בקצת יותר.

שרן השכל: מה זאת אומרת האיזון התפעולי?

ניר פלס: על מנת להגיע לאפס רווח אני צריך להיות מעל 9.8 לבערך 13.

שרן השכל: אתה צריך להרוויח 13?

ניר פלס: למכור, לא להרוויח.

שרן השכל: למכור ב-13 מיליון?

ניר פלס: ברבעון.

ניר פלס: אני אזהר במספרים, החברות בסקטור, קחו את הדוחות הכספיים של חברות הסקטור, אתם לא צריכים אותי לזה, קחו כלכלן שינתח אותם, זה נורא פשוט, החברות בסקטור צריכות להגיע למסה קריטית על מנת להרוויח כי זה תחום שיש בו המון קומפליינס.

שרן השכל: כאילו הרגולציה בעצם - - -

ניר פלס: זה לאו דווקא רגולציה.

ניר פלס: יש רגולציה של המדינה ויש את מה שרוצים המטופלים, אלה לאו דווקא דברים חופפים.

ניר פלס: על מנת לעמוד גם וגם, מה לעשות, יש עלויות, לכן הסקטור הזה, הסיגמה שלו היא כמו שאמרתי.

ניר פלס: אנחנו ספציפית, בגלל מה שבנינו והאופרציה שהקמנו והתוצרים שאלון מגדל פה, תביטו רגע, אנחנו במצב טוב.

עדה בר קמא: אני רק רוצה להגיד משפט אחד, הסיפור של הקנאביס הוא הסיפור של איכות.

עדה בר קמא: כל הזמן מדברים ומורידים את זה לסיפור של כמה עולה החומר, כמה צריך המטופל לשלם.

עדה בר קמא: זה לא הסיפור, האנשים שמבינים בזה והם חולים והם רוצים חומר טוב, הם רוצים חומר מאינדור, הם רוצים חומר שאף אחד לא נוגע בו והוא טוב וזה מה שחשוב.

עדה בר קמא: לא חשוב להם אם זה יהיה פחות 50 שקלים או יותר 100 שקלים.

עדה בר קמא: הם רוצים את האיכות.

עדה בר קמא: כל הדיונים בכנסת ובחברות ובוועדות הם תמיד סביב המחיר.

עדה בר קמא: הסיפור הוא לא המחיר, הסיפור זה שאתם צריכים להבין שיש כאן כמה חברות בישראל, אנחנו בראשם, סליחה שאני אומרת, עם אינדור שהושקעו בו עשרות מיליונים לעשות את החומר הכי טוב.

עדה בר קמא: אין לנו חומר, יש לכל החברות כספות עם חומר שהם צריכים למכור.

עדה בר קמא: לנו אין שום דבר, כל מה שאנחנו מוכרים באותה שנייה יוצא החוצה וכל המטופלים רק כותבים לנו, ותודה רבה ותודה רבה.

עדה בר קמא: יש לנו את הזן של הפרויד, הוא הזן הכי טוב שיש, אין מישהו שלא רוצה אותו וזה הסיפור.

עדה בר קמא: כל הדבר הזה של הקנאביס, אתם צריכים לבוא לחברות שמוציאות חומר אינדור טוב, לעזור להם, לתמוך בהם, לתת להם תקציבים כי זה יהיה הפתרון ואתם צריכים אחרי זה להגיד: אתם גולת הכותרת תצאו גם לחוץ לארץ, תתחילו למכור בחוץ.

עדה בר קמא: קודם כל זה יוריד עלויות.

שרן השכל: שנייה, קודם כל אנחנו חייבים לתת דגש גם על המטופלים, אין ספק.

שרן השכל: בסופו של דבר, את יודעת, אולי לא כולם, אבל רבים מהחולים הם אנשים במצבים הקשים ביותר, הם נזקקים לתרופות סל, אין להם את הסכומים של 4,000-3,000 שקלים בחודש.

עדה בר קמא: אבל יש פתרון.

שרן השכל: המטרה שלנו קודם כל היא להקל כמובן ברגולציה ובעלויות שלכם כדי שגם אתם תוכלו בסופו של דבר להוזיל את המחיר.

שרן השכל: זה חלק מהמטרה של החקיקה.

שרן השכל: ככל שאנחנו נקל עליכם לבצע את העבודה הטובה הזאת בלי לשלם סכומי עתק, ואנחנו עוד מעט נדבר על האתגרים שאני מאמינה שתציגו, בין אם זה בכוח אדם, אני לא יודעת אם חסר לכם כרגע כוח אדם, אבל אני קיבלתי המון פניות על כך שאין גיוס של עובדים.

שרן השכל: אז מה לעשות?

שרן השכל: גם צריך לשלם סכומים הרבה יותר גבוהים בשביל עובדים, גם צריך להמתין, גם התוצרת מתעכבת, יש לזה משמעות.

שרן השכל: דבר שני, יש עוד המון המון רגולציה שלא קיימת בשום מקום בעולם שמעלה את המחירים.

שרן השכל: אז המהלך הראשון זה קודם כל לקצץ ברגולציה ובבירוקרטיה המיותרת, לא שתפגע באיכות, אבל שתקל על אותם מפעלים, מפעלי תרופות ומגדלים.

שרן השכל: אבל אנחנו לא יכולים להתעלם מהדבר הזה גם החולים וכן למצוא את הדרך להכניס את זה לסל התפעולים של קופות החולים, אין פה שאלה.

ניר פלס: בזה אנחנו לא שולטים.

שרן השכל: הסבסוד והתקציב חייב להגיע לקופות החולים כדי שהחולים בסוף יוכלו לרכוש עם זה את התרופה.

עדה בר קמא: אבל אתם הוועדה, צריכים להבין, יש לכם כאן, נגיד לדוגמה קנאשור, זו חברה שהשקיעה עשרות מיליונים בחומר טוב, בואו תראו איך אתם מוצאים לזה תקציבים על מנת לעזור לחברות מסוג כזה ואז דרך זה אתם תורידו את המחירים.

שרן השכל: זה בדיוק ההיפך, ואני אסביר לך למה, זאת אומרת שהתקציבים האלה ייזרקו לפח.

עדה בר קמא: לא, ממש לא.

שרן השכל: כי כמו החברה שלכם יש עוד כמה עשרות חברות, למה דווקא לפה ולא לשם?

עדה בר קמא: לא, ממש לא.

עדה בר קמא: אז אני אסביר לך.

שרן השכל: איך אנחנו כמדינה, כממשלה, נחליט?

שרן השכל: אוקיי, אז המפעל הזה כן, המפעל הזה לא, המגדל הזה כן, המגדל הזה לא, ואז מתחילים לצמוח מגדלים כמו פטריות שרוצים את התקציבים.

עדה בר קמא: לא, ממש לא.

עדה בר קמא: החומר הכי טוב, וזה ברור לכולם בתעשייה, הוא מחומר של אינדור וברגע שאת אומרת:

עדה בר קמא: אני רוצה לתמוך באינדור בגלל שהאינדור נותן לי חומר טוב, אם אני אתמוך אני אוריד את המחירים.

שרן השכל: כן, אבל לא בהכרח כל אינדור הוא אינדור טוב.

שרן השכל: יכול להיות שאתם עושים עבודה מצוינת, בסוף החולים, ברגע שהם מקבלים את התרופה והם בסוף מרגישים האם זה עובד כמו שצריך או לא עובד כמו שצריך, האם זה גורם להם לבחילות וכאבי ראש ויש שם חומרים אסורים או האם זה באמת טיפול כמו שצריך, ומדובר פה בחולים הכי רגישים, כולל חולי סרטן וילדים וכו'.

שרן השכל: אז בסוף המטופל יודע מה טוב.

שרן השכל: ברגע שהמדינה מזרימה תקציבים למפעלים זו דרך ממש לא נכונה.

שרן השכל: מה שאנחנו רוצים זה להכניס את זה לסל הטיפולים בקופות החולים כי בסוף המטופלים יידעו איפה לרכוש את התרופה הטובה ביותר.

ניר פלס: מעולה, תנו להם להחליט, לא לכפות עליהם, שיחליטו מה שהם רוצים, אני בעד, זו התחרות הכי הוגנת שיש, ותנו לנו לצאת לחו"ל.

ניר פלס: אנחנו עובדתית לא יכולים לצאת לחו"ל.

שרן השכל: אני יודעת, אני אשמח שנדבר על זה גם כן.

ניר פלס: וזה פוגע במסה הקריטית, הרי ככל שתגדל העלות ליחידה קטנה.

שרן השכל: השאלה שלי, וזו שאלה שגם נשאלת על ידי משרד הבריאות, כאשר אתם אומרים שכל הקציר שלכם נמכר בתוך כמה ימים בודדים, אבל אם אתם עכשיו מייצאים את אותה תוצרת לחו"ל למעשה - - -

ניר פלס: אבל נוכל לגדול.

ניר פלס: (בהמשך הסיור)

ניר פלס: מפעל מקבל תפרחות באריזות של חצי קילו, מפעל מקבל שקים גדולים מלאים תפרחות אטומות, בשקיות אטומות של חצי קילו, הן נדגמות בכניסה ל –

שרן השכל: איפה המפעל נמצא?

ניר פלס: פה, סביבנו, אנחנו נצא לשם.

ניר פלס: הוא מקבל את התפרחות, בודק מיקרו טוקסינים, רעלנים, חומרי הדברה, הכול לפי רשימות ונהלים, יש פה בדיקה של 11 קנבינואידים בכניסה, ביציאה, יש פה תהליך של בדיקה מעבדתית וכמובן בעיניים של עובדים, טרים נוסף לתפרחות אם צריך, תהליך העבודה הוא כארבעה-חמישה שבועות והוא יוצא מפה אל מערכת ההפצה.

ניר פלס: מערכת ההפצה מביאה את זה אל בתי המרקחת.

ניר פלס: יש בישראל היום כמעט 200 בתי מרקחת מאושרים למכירת קנאביס והשוק הוא שוק תחרותי, הלקוח המטופל יכול להחליט מה הוא רוצה.

קריאה: זה ממותג?

ניר פלס: הוא מחליט על המותג, הוא מחליט על הריכוז.

ניר פלס: יש למטופל את שיקול הדעת והתחרות של החברות היא על שיקול הדעת של המטופל, פשוט, ועל הרצון שלו.

ניר פלס: ישראל כרגע היא שוק המדיקל קנאביס הרביעי בגודלו בעולם.

ניר פלס: אתם יכולים לראות פה על השולחן חלק מהמוצרים שלנו.

ניר פלס: יש פה תפרחות בריכוזים שונים, הן מאינדור והן מחממה, יש פה מוצרים מ-100 שקל לעשרה גרם עד 289.

ניר פלס: העדפות השוק מאוד ברורות, השוק רוצה אינדור.

ניר פלס: קנאשור היא חברת האינדור של ישראל, השוק רוצה בסופו של דבר עבודה מאוד מאוד איכותית על התפרחות, הוא רוצה טרים טוב, הוא רוצה קיורינג טוב.

ניר פלס: אנחנו יודעים את זה שאנחנו רואים באיזה מהירות מגיעה הדרישה למוצרים.

ניר פלס: אנחנו עושים הכול בשביל שהמטופלים ירצו אותנו, כמובן, והתחרות היא כמובן מעניינת, השוק הזה מתבגר מאוד מאוד מהר.

ניר פלס: אני שמח להגיד שאנחנו חברה מאוד מהותית בשוק הזה כבר היום.

ניר פלס: המפעל פה מסביב, אני אשמח שכל אחד מכם יבוא בזמנו, לא על הדקה, לבקר במפעל, חדרים נקיים, סביבת ISO8 פארמה, זה בנוי כמפעל תרופות.

ניר פלס: האופרציה כולה נבנתה עבור ישראל ולאירופה, היצוא הישראלי עוד לא יוצא החוצה, בעיקר מסיבות של התאמה רגולטורית, אני מניח שזה ייפתר על פני זמן.

ניר פלס: לשמחתי לנו אין את הבעיה של תוצרת, כי פשוט הישראלים נותנים לנו רוח גבית, אנחנו עושים הכול בשביל לא לאכזב אותם ואתם יכולים לראות פה חלק מסל המוצרים באפיונים שונים, בריכוזים שונים, והכי טוב זה שהמטופלים קיבלו אותנו באהבה, זה הכי חשוב.

שרן השכל: תספר לי קצת על האתגרים שלכם, מה הבעיות העיקריות?

ניר פלס: אתגרים.

ניר פלס: אנחנו צומחים נורא מהר, ברמת הכמויות והמכירות.

ניר פלס: כמובן כולם יודעים את זה, קליטת עובדים היא תהליך באישור המשטרה בסוף, זה מביא לזמן ספסל של עובדים, שזה דבר שמאוד היה עדיף לקצר אותו כי אתה בסוף או משלם משכורת למישהו שלא עובד, או שהוא - - -

שרן השכל: יש לך היום חוסר בעובדים?

ניר פלס: כרגע אנחנו במצב סביר, אנחנו צומחים כל הזמן, אני רואה אותנו צומחים גם בשנה הבאה, מטבע הדברים לכל חברה יש תחלופה של עובדים, אנשים משנים עבודות, זה הכי נורמלי שיש, המטרה שלנו היא להיות הכי יעילים שיש והכי מתאימים, הן למה שרוצה המטופל, הן למה שרוצה הרגולציה.

ניר פלס: יש פה שני סלים שצריך לעמוד בהם, אנחנו עומדים בכולם.

שרן השכל: אבל אנחנו באנו כדי לשמוע על האתגרים, על הבעיות, על מה אנחנו יכולים לתקן בחקיקה, בוועדה, כדי להקל עליכם, כדי לייצר מוצרים טובים.

ניר פלס: אם אתם יכולים, אני חושב שעוד כמה תקני עובדים אצל יק"ר יאפשר להם להיות יותר מהירים בבירוקרטיה שלהם.

ניר פלס: זה זניח בכל השוואה בין לאומית, אבל - - -

שרן השכל: בשביל מה?

שרן השכל: מה התהליכים שמתעכבים?

ניר פלס: למעשה כל חברות הסקטור וכל המטופלים בסקטור חיים דרך הרגולציה ושם יש אנשים שצריכים להתמודד עם המון מסמכים שמגיעים אליהם.

שרן השכל: כמו מה?

שרן השכל: מה אתה צריך לאשר?

ניר פלס: עובד, כל יבוא של אצווה, כל שינוי קטן באיזה תהליך, מדי פעם יש שינויים בשיטות עבודה שהם מוציאים אלינו, כל דבר עובר אישור.

ניר פלס: התחום הוא מאוד מאוד מאוד רגולטורי, כמעט כל משהו תפעולי בסוף צריך לעבור איזה שהוא מסמך בירושלים.

ניר פלס: תנו להם עוד כמה עובדים להקל את הלחץ.

שרן השכל: אתה לא היית מעדיף שיבטלו פשוט את הרגולציה הזאת?

ניר פלס: אני חושב שלבטל את הרגולציה יפגע במטופלים.

עדה בר קמא: בדיוק.

עדה בר קמא: את הרגולציה, צריך לפשט אותה אולי, אבל אין מה לבטל את הרגולציה בגלל שזה שוק שזה בעצם תרופה, כאילו את צריכה לתת למישהו חומר טוב ואנחנו עומדים בכל הרגולציה.

שרן השכל: אז את אומרת שהרגולציה הנוכחית היא רגולציה טובה.

עדה בר קמא: לא, צריך טיפה לפשט אותה, אבל - - -

שרן השכל: אז מה צריך לפשט?

שרן השכל: תסבירו לי.

שרן השכל: אם אנחנו באים ואומרים שהכול טוב ויפה, אז לא צריך לתקן, לא צריך כלום.

כרמל פלדמן: אז אולי אני קצת אדבר גם בשם הפורום.

כרמל פלדמן: ברמת העיקרון, כמו שגם עדה וניר הציגו, לתחום של הקנאביס הרפואי מתייחסים כמו לתרופה, החברות והמפעלים מתייחסים אליהם כמו התרופה, גם היק"ר לצורך העניין, ההסדרה בסוגיה הזאת, העלו את הרף והגדילו את האיכות כדי שבאמת בסופו של דבר ציבור המטופלים יוכל לקבל את הטיפול הראוי והכי איכותי שאפשר.

כרמל פלדמן: אז כמובן הפעילו משאבים ובאמת גם עדה וגם ניר הם המייסדים פה של האופרציה הזאת עם משאבים באמת מטורפים.

כרמל פלדמן: בסופו של דבר כדי להביא את התרופה ואת הטיפול הראוי הזה באיכות שלו יש לזה עלויות.

כרמל פלדמן: אני חושבת שדווקא להפחית את הרגולציה, להוריד את הרף, בסופו של דבר בטווח הארוך יפגע במטופלים.

שרן השכל: אז מבחינת

שרן השכל: כם נגיד העניין של אישור עובדים על ידי היק"ר זה בסדר, זה לגיטימי, זה דבר שצריך.

כרמל פלדמן: ככל שהוא לא משהו שהוא פוגע.

כרמל פלדמן: בסופו של דבר גם רגולציה אפשר לעשות נכון.

כרמל פלדמן: אפשר להפחית את הבירוקרטיה, לא את הרגולציה.

שרן השכל: אל תלכו סחור סחור, תסבירו, כי אם אתם אומרים שכל הרגולציה הנוכחית היא בסדר וכל מה שצריך זה להוסיף תקנים ליק"ר, אז העבודה שלנו פה תמה.

שרן השכל: אנחנו נעבוד מול המטופלים והמפעלים והחברות יישארו כמו שהם.

כרמל פלדמן: לא, יש דברים של הוועדות, כמו שניר ציין בהתחלה, שלא מתכנסות, זאת אומרת יש הרבה דברים בירוקרטיים שלא קורים ומעכבים.

כרמל פלדמן: ניר לא דיבר על היצוא, תיחשפו לזה בהמשך, בסיורים הבאים, אבל כל משלוח ליצוא עובר בדיקה במפעל ובשדה.

כרמל פלדמן: זאת אומרת יש המון בירוקרטיה שמקשה על הפעילות.

שרן השכל: אז מה, הייתם מסירים את הבדיקה בשדה?

שרן השכל: כלומר הבדיקה במפעל מספקת?

כרמל פלדמן: אני חושבת שכן.

ניר פלס: בתרופות זה לא קורה.

כרמל פלדמן: להקביל את זה לעולם התרופות.

שרן השכל: אז בואו תסבירו לי איזה דברים אנחנו צריכים לעשות כי אלו דברים שאנחנו נצטרך אחר כך לעבור עליהם.

שרן השכל: איזה רגולציה אנחנו יכולים להסיר?

שרן השכל: זו השאלה.

ניר פלס: חו"ל.

ניר פלס: על מנת שהסקטור יפרוץ קדימה הוא צריך לצאת לחו"ל, בחו"ל יש עולמות תקינה נפרדים, ארה"ב בנפרד, קנדה בנפרד, אירופה בנפרד, אוסטרליה בנפרד.

ניר פלס: שוק היעד האמיתי שלנו, הישראלים, הוא אירופה, קנדה סגורה ליבוא, ארה"ב סגורה ליבוא, אז זה אירופה.

ניר פלס: האוסטרלים מכבדים את התקינה הישראלית, אבל הם היחידים, על מנת לצאת לאירופה אנחנו צריכים לעמוד בתקינה של אירופאים כאשר זה אומר שאנחנו צריכים הן את ההתעדה של האירופאים, שאותה משרד הבריאות כרגע, היה דיון ארוך מאוד על זה בשבוע שעבר, לא הגיע לאשר.

ניר פלס: EU GMP, על מנת לייצר צריך תקן אירופאי, לא ישראלי.

ניר פלס: משרד הבריאות לא קיבל החלטה שהוא מוכן לתת אותו למפעלי הקנאביס וזה תנאי סף.

ניר פלס: זה בסדר גמור לחיות בשתי רגולציות, אין לי בעיה לחיות גם ברגולציה הזאת וגם בזאת, זה בסדר, כשבנקודות החפיפה שלהן ייפתחו צווארי הבקבוק.

ניר פלס: כרגע עוד אין לנו את התקן האירופאי וזה פשוט אומר שהסחורה הנפלאה שראיתם פה, אי אפשר להוציא אותה לחו"ל.

ניר פלס: אנחנו בעצם הסקטור היחיד, חוץ מנשק, בישראל שלא יכול לייצא.

ניר פלס: כל היצוא הישראלי מאז האישור היה 900 קילו, בזמן שבזמן הזה היה יבוא משמעותי לישראל, השוק הישראלי הוא כרגע יותר מ-40 טון בשנה.

שרן השכל: ואתם היום גם מייבאים?

ניר פלס: אנחנו גם מייבאים והמטופלים שלנו רוצים את זה.

ניר פלס: אנחנו גם מייבאים, כן.

ניר פלס: אנחנו מגדלים, אנחנו מייבאים ואנחנו רוכשים ממתקנים נוספים בישראל.

שרן השכל: אתם רוכשים תוצרת בשביל המפעל בעצם?

ניר פלס: בשביל המפעל.

שרן השכל: מכמה מגדלים אחרים?

ניר פלס: משישה מגדלים שונים היום בישראל.

ניר פלס: תלוי, זה משתנה ברמה החודשית.

שרן השכל: יוצא לכם להשמיד תוצרת שלא עומדת בתקן?

ניר פלס: לא, אנחנו מאוד ברורים במה שאנחנו קונים.

ניר פלס: לקנות בשביל להשמיד זה – אנחנו עובדים נכון, לא נקנה משהו בשביל להשמיד אותו.

ניר פלס: אם יש בעיה אצל מגדל היא לא תגיע אליי, היא תיעצר אצלו.

ניר פלס: בגידול האינדור אצלנו אין השמדות, הוא נקי לחלוטין, אין בו מזהמים, אין בו חומרי הדברה, למגדל הגידול שלנו אין סיטואציה של השמדות, חס וחלילה.

שרן השכל: יש לכם צמחים שעוברים את ה-T20 בתקן?

ניר פלס: אנחנו מקפידים לגדל עד T24, התקן של T20 מתיר בשוליים שלו בין 16 ל-24, אנחנו מקפידים לא לעבור את הרף, אם נעבור את הרף אי אפשר למכור את זה.

ניר פלס: זו ההגבלה, אנחנו עובדים לפי ההגבלות הקיימות.

שרן השכל: ההגבלה הזאת קיימת בחו"ל גם כן?

ניר פלס: תלוי באיזה מדינה, מדינות שונות רגולציות נפרדות.

ניר פלס: בקנדה אפשר יותר מ-24, באירופה דווקא נצמדים עד 24-22, תלוי איפה.

שרן השכל: אוקיי, בסדר גמור.

שרן השכל: תודה רבה על הסיור, שמחתי להכיר.

עדה בר קמא: תודה לכם שבאתם ואכפת לכם ואתם שומעים ורואים.

שרן השכל: ואני אשמח שתעבירו לי מסמך עם הערות ודברים.

ניר פלס: אני אעביר אי-מייל מסודר.

שרן השכל: נהדר.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: (בסיור בשדי אברהם)

שרן השכל: זה נראה סגול ולא ירוק.

דורון רזניק: זה הצבע שלו בחורף.

דורון רזניק: עכשיו אני אגלה לכם משהו, בחורף קשה לצמח לקלוט מיקרו אלמנטים, אחד מהאלמנטים זה זרחן והמחסור של הזרחן הופך אותו לצמח כחול, שזה מאוד אטרקטיבי ויפה.

דורון רזניק: אז אנחנו חיים בזה.

יבגני סובה: איך אתה חותך אותו?

דורון רזניק: בקציר אנחנו קוצרים את כולו, יש עגלות סגורות שהם באים לטרים, שם הוא עובר - - -

שרן השכל: אתה קוצר את הכול?

דורון רזניק: את הכול.

דורון רזניק: אני קוצר את הכול, חותך כאן את הצמחים, אנחנו חותכים 20 שורות בערך ביום, זה מגיע לחדר הטרים, שם יש לנו מיכון שהוא ייחודי לנו, אני מרשה לעצמי להגיד שרק לנו יש אותו, אנחנו פיתחנו אותו עם חברה שנקראת מתכת אשקלון, הוא עובר תהליך של גיזום במכונות, אחר כך הוא עובר ייבוש, חלק אנחנו מייבשים בתלייה וחלק מייבשים במגשים, אחרי שבוע ימים הפרחים יבשים כבר, הם עוברים לקיורינג, ליישון כזה, במשך בערך שבועיים, מוציאים בדיקות, כל הדברים האלה, אחרי זה הם עוברים שוב עיבוד כשהפרח יבש ואחרי זה הם עוברים לבית האריזה, שם אנחנו ניכנס ביציאה.

יבגני סובה: שם אתה עושה מיון כבר, או שעדיין לא?

דורון רזניק: בכל התהליך הזה זה עובר מיון של גדלים?

יבגני סובה: איך אתה בודק את ה-T הזה?

דורון רזניק: זה אנחנו שולחים למעבדה.

יבגני סובה: כמה זמן לוקח לך עד שהצמח הזה צומח לרמה כזו?

דורון רזניק: אני אסביר לכם כמה דברים על הצמח, אם זה ישעמם אתכם תעצרו אותי.

דורון רזניק: הצמח הזה גדל שלושה חודשים, נתחיל מזה, מהרגע שאתה שותל שתילון כזה עד שהוא מגיע למצב כזה – עכשיו זה 11 שבועות, היום הוא בן 11 שבועות.

דורון רזניק: הוא מהיר מאוד, אין מקום לטעויות, אם אתה עושה טעות קשה מאוד לתקן.

דורון רזניק: זה צמח ממשפחה הקניים, קנה, הוא ריק, הצמח הזה הוא זכרי, יש פרח זכרי ופרח נקבי, בזמן מצוקה, בסטרס, הוא יכול להיות דו מיני, אבל באופן כללי אנחנו מגדלים רק נקבות.

דורון רזניק: אסור שיהיה פה זכר כי אחרת הכול יהיה פה זרעים.

יבגני סובה: אז השמש לא רלוונטית לך למעשה?

דורון רזניק: השמש מאוד רלוונטית.

דורון רזניק: הפלסטיק הזה זה פלסטיק מיוחד שהוא מעביר קרינת UV, קרינת ה-UV היא מאוד מאוד חיונית לחומר הפעיל, מאוד חשוב.

דורון רזניק: בגלל זה אנחנו מגדלים פעמיים בשנה, שני מחזורים בשנה, כשאורך היום מתאים לי ואז אני לא צריך להשתמש במסכי החשכה, צינונים, חימומים וכל הדברים האלה, אלא אנחנו משתמשים באקלים שקיים פה באזור שהוא מתאים מאוד לגידול הזה ומנצלים את זה פעמיים בשנה.

יבגני סובה: אז זה רומא?

דורון רזניק: זה רומא.

יבגני סובה: מה ליד רומא?

דורון רזניק: היום יש לנו 12 זנים ועוד ארבעה זנים חדשים.

דורון רזניק: הרומא הוא ברמה הכי גבוהה.

יבגני סובה: למה קוראים לזה רומא?

דורון רזניק: כשהתחלנו להוציא שתילים ביקשו ממני להמציא שמות.

יבגני סובה: אז אתה המצאת את השם רומא?

דורון רזניק: היה גם עוד שם שאמרו לי זה לא.

דורון רזניק: (בהמשך הסיור – ניר עוז)

רמי לוי: זה באמת השם שלי.

רמי לוי: זהו, עברנו את זה.

רמי לוי: בפעם הראשונה שהייתי ביק"ר ויצאתי אז הייתה כתבה אחרי עשר דקות בערך שרמי לוי הסתובב ביק"ר, מעניין מה יש לו לעשות.

רמי לוי: אגב, הוא גם נכנס היום.

רמי לוי: אז ברוכים הבאים, אני אגיד בצניעות, למרות שאני לא כל כך צנוע, שהגעתם לאתר הכי מתקדם בארץ בנושא הקנאביס, יש פה שני חלקים, תיכף אני אדבר טיפה על הקבוצה כולה, אבל יש פה שני חלקים, יש פה את החלק החקלאי שבסופו יש את מתקן הפוסט הרווסט, שזה בעצם מפעל שאם אנחנו נסתכל רגע, זה איזה שהוא צילום תדמית, ככה ייראה המתקן, נדבר על זה בהמשך, כשנוכל לייצר.

רמי לוי: כרגע זה המתקן באיזה שהוא צילום הדמיה של מה שאנחנו מתכננים לעשות.

רמי לוי: טיפה לצד ההוא, תיכף אני אתחיל את המצגת, אנחנו חברה ציבורית, חלק מהדברים שאני הולך לדבר איתכם כאן לא חשפנו לציבור ולכן אני מבקש שלפני שהם רצים לצלם אנא תשאלו אותי כי יש פה מידע שלא פורסם לציבור.

שלומית אבינח: אז, רמי, מה שאסור אתה אומר מראש.

רמי לוי: יותר פשוט לי להגיד לכם מתי כן.

רמי לוי: תיכף אני אגיד כמה מילים עלינו, זה עוד השלב של הכן, אחרי זה אני מעדיף שלא, אני אתן לכם את הזמן, ילוו אתכם אנשים שלנו ונוכל לאפשר לכם לצלם.

שלומית אבינח: רמי, יש כאן פרוטוקול שהוא פומבי, אז מה שאתה לא רוצה הוא מכבה.

רמי לוי: אין לי בעיה עם פרוטוקול.

רמי לוי: לפרוטוקול ולצלמים זה אותו דבר.

שלומית אבינח: אז אם לא מצלמים אתה גם לא מקליט.

רמי לוי: אם יש שאלות תעצרו אותי.

רמי לוי: טיפה רגע מי זה אינטרקיור.

רמי לוי: אינטרקיור זאת חברה ציבורית, זאת החברה הציבורית הראשונה שנכנסה לתחום הקנאביס, לקח זמן ואישורים של היק"ר כדי לאשר לחברה ציבורית.

רמי לוי: בהתחלה חששו מזה נורא, היום אנחנו רואים שזה איזה שהוא טרנד, נקרא לזה, שיש לא מעט חברות.

רמי לוי: במסגרת היותנו ראשונים, ונדבר הרבה פעמים על דברים שאנחנו מנסים לעשות בפעם הראשונה, אז אנחנו גם הראשונים שנסחרנו בתל אביב.

רמי לוי: היום אינטרקיור נסחרת בשלוש בורסות ברחבי העולם, בתל אביב, בטורונטו ובנסדא"ק.

רמי לוי: התחלנו להיסחר בנסדא"ק לפני כמה חודשים.

רמי לוי: (בהמשך הסיור)

רמי לוי: זה מפעל שלנו, נגיע אליו אחר כך.

רמי לוי: אנחנו נסתכל על זה מבפנים.

רמי לוי: יש לנו מערכות להשלים לכל העונות, לקרר כשחם, לחמם, כל מה שצריך.

רמי לוי: ניכנס לתא.

מיכאל בן דרור: מזגנים, תנורים, מסכים, מנורות.

שרן השכל: הכול סגור?

רמי לוי: הכול סגור, נשלט עם מערכות שקוראות את זה ואומרות לנו מתי להדליק כל דבר, הכול אוטומטי, מדע.

מיכאל בן דרור: כאן אנחנו שולטים בכל המערכות וגם בטלפונים שלנו, הכול נשלט פה מרחוק.

מיכאל בן דרור: פה מתפקדים על הכול.

מיכאל בן דרור: ניכנס לתא אחד לדוגמה, נצטרך להתלבש באופן מלא.

מיכאל בן דרור: (בהמשך הסיור)

שרן השכל: זה בן שבועיים?

מיכאל בן דרור: זה בן כמה שבועות ועכשיו הוא מתחיל את שלב ההפרחה שלו.

רמי לוי: זו דוגמה לתא, יש כאן את כל הטכנולוגיות הנדרשות.

רמי לוי: ככה נראה תא, אתם גם יכולים לראות, כרגע אין הרבה עובדים, לפני שבוע או עשרה ימים התחילו את השלב של ההפרחה ובעצם ככה נראית חממת קנאביס, יש בה את כל הטכנולוגיות הנדרשות כדי שמפה ייצאו מוצרים איכותיים מאוד.

רמי לוי: לזן הזה לדוגמה קוראים צ'יטה פיס.

יבגני סובה: לא אתה המצאת את זה?

יבגני סובה: כי במקום הקודם כן המציאו.

רמי לוי: לא, אנחנו לא משתמשים בדבר הזה של שמות מומצאים.

רמי לוי: זה הזן, ככה הוא הגיע, אנחנו יודעים להגיד מי האבא שלו ומי האמא שלו, מה נותן, איך נותן.

רמי לוי: אנחנו לא מאמינים בשמות מומצאים.

מיכאל בן דרור: נסביר על המערכות?

רמי לוי: בקצרה ואני רוצה לצאת.

מיכאל בן דרור: מקרר בעיקר בקיץ החם, נכנס מים, זה בעצם מעביר אוויר קר ישר ל - - -

רמי לוי: המטרה היא כאן לשמור – עוד פעם, הקנאביס אוהב לגדול בטמפרטורות מסוימות, ברמות לחות מסוימות, שלב ההפרחה מתחיל כשאנחנו נותנים 12 שעות חושך, 12 שעות אור, בכל הדברים האלה אנחנו יודעים לשלוט.

מיכאל בן דרור: ככה אנחנו מקררים.

מיכאל בן דרור: בצד השני יש תנורים, עכשיו בחורף מפעילים בלילה, יש לנו מסכי החשכה ומסכי הצללה, הצלחה כשחם מדי, החשכה כדי לעשות את תהליך ההפרחה.

מיכאל בן דרור: יש לנו מערכות שמודדות את הכול, יש לנו יבשנים שמייבשים.

מיכאל בן דרור: לחויות גבוהות לא טובות לקנאביס בשלב ההפרחה, מייבשים.

מיכאל בן דרור: הרבה חשמל, הרבה התעסקות, כל המערכות האלה מתאימות עם הנחיות שאנחנו נותנים מראש.

מיכאל בן דרור: העבודה על הצמח היא מאוד חשובה, אם תרדו קצת נמוך ואתם תראו שהאגרוטכניקה פה היא מדויקת לכל צמח.

מיכאל בן דרור: שמים להם חצאיות כדי שהאוויר ייכנס והפרחים יהיו באותו גודל.

מיכאל בן דרור: ממש מפסלים את הצמחים כדי שכל פרח יהיה כמו הצמח שלידו.

מיכאל בן דרור: זו ממש עבודה מדוקדקת שאנשים פה למדו עם השנים לעשות והיום אנחנו יודעים לעשות את זה ברמה מאוד גבוהה.

מיכאל בן דרור: (בהמשך הסיור)

רמי לוי: אנחנו בכניסה לפוסט, פה אפשר לצלם.

רמי לוי: אנחנו נסביר לכם את זה בקצרה, השקענו כאן הרבה כסף, אתם זוכרים את החוליה שאמרתי לכם שזה המפעל?

רמי לוי: יש לחווה שני חלקים, החלק התעשייתי והחלק החקלאי, בעצם כשהקנאביס נקצר אנחנו מודדים זמנים, בפחות מדקות זה נכנס כאן למסלול.

רמי לוי: אנחנו שומרים על זה בהקפדה יתרה, הכול ארוז, הכול מסודר בארגזים.

רמי לוי: נעבור עכשיו ונראה כאן את התהליך, נראה גם איפה אפשר לצלם.

שרן השכל: זה לפני שזה יוצא למפעל?

רמי לוי: זה לפני שזה יוצא בשקיות חצי קילו.

מיכאל בן דרור: וזהו, זה המוצר.

רמי לוי: זה המוצר הסופי.

שרן השכל: עד שזה יוצא כמה בדיקות העברת את זה בכל התהליך, כל פעם בשינוע וזה?

רמי לוי: כל שלב אני בודק כאן, וזה גם, אגב, אני רוצה לבדוק אצלי שאין איזה שהיא בעיה, זה משהו שלדוגמה אני לא אוותר, אני ארצה כן להמשיך לבדוק כל הזמן, לראות ולהשתפר, תזכרו שאין לנו חומרי הדברה כמעט מותרים, אז ככה שגם ככה אסור לי לעשות כלום, אבל אני כן בודק את זה, בודק זיהומים, בודק כל דבר.

רמי לוי: אנחנו מנטרים את זה אגב באון ליין.

יבגני סובה: בכל שלב, אימהות, ייחורים, צימוח, הפרחה, מוצר יבש?

רמי לוי: מוציאים בדיקות.

גבי לסקי: אבל בעצם הבדיקה החשובה היא פה?

רמי לוי: בגדול הבדיקה החשובה היא בסוף.

רמי לוי: אתה לא רוצה לגדל עד הסוף ואז בסוף כאן לפסול את זה כי משהו לא קרה, ולכן אני בודק את זה בכל שלב.

רמי לוי: ניכנס.

רמי לוי: כל מה שתראו כאן זה מפעל הפארמה שלנו.

רמי לוי: כל מי שחשש מזה שלא יריחו ודברים כאלה, הנה, מריחים את זה, אי אפשר לפקשש את הריח של הקנאביס.

רמי לוי: פה אתם נכנסים למפעל שלנו כשהכול כאן מותאם כמובן לתקן הישראלי, כי אחרת לא היינו מקבלים תעודה, אבל גם לתקן האירופאי, זאת אומרת באפס זמן אנחנו יכולים להיות EU GMP קומפליינס, וזאת כוונה שלנו.

רמי לוי: יש שתי צורות שבהן מעבדים קנאביס, צורה ממוכנת, שהיתרון שלה זה זמן ועלות, וצורה ידנית.

רמי לוי: כשבנינו את המתקן הזה בנינו אותו עם מיכון מלא, כמה שיותר אוטומטי, בסופו של דבר זה פוגע בתפרחות.

רמי לוי: אנחנו אוספים היום את הכול, עבודה ידנית, ניתן לכם לצלם תפרחות בחלק האחרון שלהן.

רמי לוי: אל תדאגו, תראו תפרחות מדהימות.

רמי לוי: יש כאן מסלול שהחומר עובר בלי מגע יד אדם, יש כאן מסלול של אנשים.

רמי לוי: אתם יכולים לראות כל החלונות האלה, הסיבה שיש כאן חלונות זה כי החומר עובר במסלול אחד ואנשים במסלול אחר והאריזות המלוכלכות והאריזות הנקיות במסלול שלישי.

רמי לוי: הכי פארמה שיכול להיות, בגדול, זה הרבה יותר מתוחכם - - -

שרן השכל: אז מה שאתה אומר זה שאתה פותח פה חדר צדדי ואתה מפה, מהמקום הסטרילי הזה, בעצם אורז את זה כדי לצאת לבית מסחר.

רמי לוי: בסוף התהליך, תיכף נראה אותו, אני אראה לכם איך אני אורז את זה בשקיות של חצי קילו, שם אתה יכול, לידו, לעשות חדר שייארז בעשרה גרם.

יבגני סובה: זה המקסימום של המינימום למעשה.

גבי לסקי: אבל בעצם אתה יכול פה במתקן הזה לארוז ישר לבתי מרקחת.

רמי לוי: אני אגיד יותר מזה, שאסור להגיד את זה, יכול להיות כאן גם רוקח, לנפק מכאן.

יבגני סובה: כלומר אם תהיה לך אפשרות לעשות חפיסות של עשרה גרם מותר?

בועז טופורובסקי: תשמע, זה ממש אמנות.

רמי לוי: חבר'ה, זה אמנות.

רמי לוי: אתם זוכרים מה אמרנו?

רמי לוי: איכות איכות איכות.

מיכאל בן דרור: זה שולחן ה-QA, זה אחרי הבדיקה, זה עובר כמה פעמים בתהליך.

רמי לוי: אני רוצה שתכירו.

רמי לוי: בואי תגידי כמה מילים.

רמי לוי: כמו שאתם רואים כל העבודה היא עבודה ידנית, עושות את זה בנות, יש לנו פה את ברה, שהיא מנהלת את כל החדר הזה.

רמי לוי: תגידי כמה מילים על עצמך.

ברה: אני מנהלת את העובדות כאן שעובדות על הטרים היבש ויוצא לכם חומר הכי טוב.

ברה: מכאן יוצאת עבודה ברמה גבוהה בעזרת ה'.

רמי לוי: בזכותה, אני מוכרח לציין, אחד הדברים זה כל הזמן שיפור מתמיד, זאת אומרת אנחנו רואים איפה אנחנו יכולים לעשות יותר טוב ויותר טוב, ואני מזכיר את מה שאמרתי וזה מלווה אותי לאורך כל הדרך, איכות איכות איכות.

רמי לוי: היו מכונות, שמנו את זה בצד כדי לתת – קודם, נדמה לי שבועז אמר וואו זה הכול ידני, אז תראו את העבודה שנעשית כאן, זה ברמה של דבר דבר.

רמי לוי: אנחנו נמשיך, תודה רבה לכם, תמשיכו את העבודה המצוינת, נמשיך את התהליך כאן, אני רוצה להראות לכם את ההמשך.

רמי לוי: (בהמשך הסיור)

רמי לוי: הגעתם כאן לאחד השלבים הכי חשובים.

רמי לוי: לא כל חווה עושה את זה, לא כל מפעל פוסט עושה את זה, מה שיש כאן זה מה שנקרא בתהליך קיורינג.

רמי לוי: מה הוא עושה?

רמי לוי: התפרחות, אחרי שהם עברו כבר את כל התהליכים שראינו הצמח יושב כאן לתקופה מסוימת ובעצם - - -

שרן השכל: כמה זמן?

רמי לוי: זה תלוי בזן, זה נע בין עשרה ימים לשלושה שבועות עד חודש.

רמי לוי: כל מי שמכיר יין, זה כמו התהליך של היישון ביין.

רמי לוי: זו דוגמה אחת.

רמי לוי: אגב, כל יום פותחים את החבית הזאת כל כמה שעות ומסובבים אותה.

שרן השכל: וואו, איזה ריח נהדר.

רמי לוי: שוב, חלקכם הגדול נראה לי סחי להפליא שלא יודע להגיד מה זה קנאביס טוב ומה זה לא.

רמי לוי: תסתכלו על הצבע, תסתכלו על הריח, תסתכלו לדוגמה, זה ייעשה מיון וזה לא יישלח למטופלים.

שרן השכל: למה?

רמי לוי: כי זה קטן מדי.

יבגני סובה: תגיד את האמת, פעם ראשונה אתם עושים את זה או לא?

רמי לוי: המטופלים בארץ פחות אוהבים את זה, אין הבדל באיכויות בין זה לזה.

שרן השכל: אז מה אתה עושה עם זה?

רמי לוי: אני שם את זה בצד.

שרן השכל: ו-?

רמי לוי: לא מוכר את זה.

שרן השכל: אתה משמיד את זה?

יבגני סובה: סיגריה אחת לא עישנתי בחיים שלי.

גור שדה: בקנאביס יש כמה מדדים, יש את העניין של הצבע, יש לו פונקציה וזה משתנה בין ירוק מאוד בהיר לאפילו שחור, יש לנו מדד הדחיסות.

גור שדה: הטריכומות זו האבקה הלבנה שאתם רואים, זה גבישים, קוראים לזה טריכומות, חלק מסוים מהחומר הפעיל נמצא בטריכומות, הכול נמצא בתוך הפרח.

גור שדה: יש לנו עניין של מבנה הפרח, מה הצורה שלו.

גור שדה: מעבר לטרים מה הצורה הטבעית של הפרח, אנחנו בטרים, מה שרמי הסביר, אנחנו אוהבים לשמור את היופי הפנימי של הצמח אז אנחנו לא מכסחים אותו, אנחנו לא מייצרים צורה מלאכותית, אנחנו בעצם לוקחים את הצורה הטבעית של הפרח ופשוט מציגים אותו למטופל.

גור שדה: אנחנו דואגים שהוא מקבל פרח נטו, בלי עלים, בלי כלום.

שרן השכל: מה הכמות של התוצרת שאתה משמיד בכל חודש?

רמי לוי: אני לא משמיד הרבה, כי חלק מזה הולך לשמן, אבל בהחלט את הקטנים, זה לדוגמה, מתחת לסטנדרט, לא מנפיק את זה כתפרחת.

מיכאל בן דרור: אבל כמו שראיתם בגידול, אנחנו מנסים לגדל צמחים עם פרחים בגודל מסוים, זה הכול באגרוטכניקה, זה הכול במקצוע.

רמי לוי: אני אסביר למה מטופלים מקבלים לפעמים תפרחת, כאילו הרבה קטנים.

רמי לוי: מכיוון שזה עובר כל כך הרבה ידיים וכל כך הרבה תחנות ועד שזה מגיע לפעמים אתה לוקח, תסתכלו על הפרח הזה - - -

גור שדה: זה גנטיקה אחרת לגמרי.

רמי לוי: תראו את הגודל.

רמי לוי: אבל מה קורה?

רמי לוי: זה יושב בשקית, המטופל קצת לחץ, בדיוק, הבנת אותי.

שרן השכל: זה מתפרק.

רמי לוי: זה נשבר.

יבגני סובה: זה נשבר ומה?

רמי לוי: ואז יש קטנים.

יבגני סובה: והקטנים, אין לך מה לעשות עם זה?

רמי לוי: לא, לא הבנתם אותי, זה נארז כבר בשקית של עשרה גרם, נכנס לתוך קופסה, נניח בתוך הקופסה יש שניים, אין מקום, דוחסים את זה, הוא נשבר ואז יוצאים חלקים קטנים, אבל אפשר בהחלט לראות כאן שיש כאן - - -

מיכאל בן דרור: אפשר לראות גם את העבודה על הצמח עצמו.

גור שדה: אפשר לראות את הצורה, יש את הגבעות, את ההרים, אנחנו ממש עובדים עם הצורה של הצמח כדי לא לפגוע בו, רק להציג את היופי.

מיכאל בן דרור: אנחנו גם תולים את הקנאביס כשאנחנו מייבשים אותו, הרי זה עובר תהליך ייבוש, אז זה בתלייה כדי לא ליצור פיתה בהשטחה, אנחנו תולים ואז גם הוא הרבה יותר חיוני.

רמי לוי: פג תוקף, דיברתם על זה.

רמי לוי: יש תוקף, כמו כל תרופה יש לזה תוקף, עושים לזה ולידציות, כרגע במפעלים שבהם אנחנו עובדים, המפעלים הסופיים, אנחנו מוציאים כאן, המוצר, כמו שאמרנו, ייצא עכשיו בחצי קילו, יגיע למפעל, לא משנה איזה מפעל, ייארז בעשרה, מהרגע שהוא נארז יש לו תוקף על פי המפעל בין חצי שנה לשנה, עכשיו רוצים להאריך את זה יותר, ובעצם מסוף תהליך האריזה שם מתחיל התוקף.

רמי לוי: קנאביס יכול להחזיק בקלות את השנה.

רמי לוי: כל מי שמיילל על זה, אז או שמראש זה היה קנאביס מחורבן, סליחה על הביטוי, אם אתה מוציא קנאביס כמו שאתם רואים כאן אין לו שום בעיה לעמוד בשנה ושנה וחצי תוקף.

רמי לוי: הוולידציות כרגע תקפות לשנה.

גור שדה: מצאו בסין כדים עם קנאביס בני אלפיים שנה עדיין עם חומרים פעילים, אז אני לא בטוח ששנה תוקף זה נכון.

יבגני סובה: נגענו עכשיו בחומר, סתם לדוגמה, כלב שאמור לזהות חומרים של סמים, הוא יכול להריח את זה שנגענו בזה?

רמי לוי: ודאי.

יבגני סובה: או בשדה תעופה?

רמי לוי: כן.

רמי לוי: אני אגיד לך יותר מזה, למה זורקים את הכפפות בפח אחר?

רמי לוי: כי מה שקורה כשאתה נוגע כל היום, לא כמו שאנחנו נגענו עכשיו, כל היום אתה נוגע בפרחים, מה שקורה זה שעל היד מצטברת שכבה שאם אתה רוצה אתה יכול להקפיא את הכפפות ואחר כך להוציא את החומר הפעיל שבזה.

רמי לוי: לכן אנחנו לא עושים את זה, אנחנו זורקים את הכפפות.

רמי לוי: חדר כמו שיש כאן, שוב, זה אחד הפיתוחים שעשינו, עובדים בארגזים קטנים, בארגזים גדולים, יש פה בעיניי הצורה הכי מתקדמת לטפל בקנאביס.

רמי לוי: שוב, איכות איכות איכות.

רמי לוי: (בהמשך הסיור)

רמי לוי: זה בעצם הכספת, זה סוף התהליך כמו שהוא מופיע היום, שקיות של חצי קילו ומכאן זה ממשיך הלאה את התהליך שלו ויש כאן כמות גדולה מאוד.

יבגני סובה: תראה לנו מה כתוב, תן דוגמה למשל מה כתוב פה.

רמי לוי: פה כתוב המספר של האצווה, איפה היא גודלה, מה המשקל, 1,002 גרם.

רמי לוי: אפשר לראות כאן את הכול.

רמי לוי: אני יודע מפה, מהשקית הזאת, להגיע מתי נחתכו הייחורים, מי האמא, מי האבא.

יבגני סובה: ואתה יודע לאן השקית הזאת הולכת?

רמי לוי: אני יודע לאיזה מפעל זה הולך, הוא מקבל מספור חדש, יש לו traceability מלא.

רמי לוי: Traceability זה עקיבות, מלאה, מהסוף, המטופל נותן לי קופסה, אני יודע להגיד איפה היא גודלה, על ידי מי, איזה תהליכים זה עבר, הכול אני יודע.

גבי לסקי: זאת אומרת בדיוק כמו שהיה את האורז בחצי קילו אפשר לארוז בפחות.

יבגני סובה: אם מדינת ישראל פועלת על מנת להרחיב את העסקים אז אתה אומר שהכספת הזאת תהיה קטנה?

יבגני סובה: תצטרך לקנות עוד כמה כספות כאלה.

רמי לוי: הנגב גדול, אין לי בעיה של מקום פה, רק תגידו ואנחנו מתקדמים.

גבי לסקי: אבל האריזה הקטנה, זה גם חוסך בעלויות, אני מבינה, גם בשביל החולים.

רמי לוי: ברור שזה יחסוך בעלויות, אני לא צריך לשנע את זה, אני לא צריך כלום.

רמי לוי: אני יכול לעשות את הכול כאן.

גבי לסקי: תודה רבה.

גבי לסקי: (בהמשך הסיור – יוניבו אשקלון)

עדי כרמי: האמת שיצא לנו לשבת באולפן לפחות שלוש פעמים, אני פירשתי טרור ואז - - -

שרן השכל: מתי זה היה?

עדי כרמי: לפני כשנתיים, אבל אני כמעט כל שבוע עכשיו עם כל מה שקורה, הבוקר הייתי אצל רסקין, סתם לדוגמה, בענייני שב"כ, אני לא רק קנאביס.

עדי כרמי: למה אני מספר את זה?

עדי כרמי: כי בעצם הסיבה היחידה, אני עוד לא לקחתי שאכטה מעולם ואני באתי להיות השוטר שדואג לאיכות, שדואג למטופלים.

עדי כרמי: אם גולן הצליח לשכנע אותי לבוא לפה, אני אומר לכם את האמת, יש לי חבר שהוא קוליטיס וקרוהן ואני ראיתי מה הקנאביס עושה לו וראיתי מה זה עושה לחולים סופניים שהכרתי, וזה היה המניע שלי לבוא לעולם חדש שאני לא מכיר.

עדי כרמי: מה שעכשיו אנחנו ננסה להראות לכם, קצר, זה על התהליך של המפעל, ניכנס איתכם לתהליך.

שרן השכל: מה בעצם קורה, כל השלבים.

עדי כרמי: בדיוק.

עדי כרמי: אחרי זה נעלה וניתן לכם מצגת ממש קצרה ונציג לכם את הבעיות.

שרן השכל: מעולה, זה מה שאנחנו רוצים.

עדי כרמי: לא נספר לכם סיפורים ולא נעשה לכם שיווק.

עדי כרמי: אתם כנראה לא תגדילו את היקף המטופלים של יוניבו, אני מדבר ברמה האישית, אבל אם תבינו את הבעיות אז יהיה לנו קצת יותר קל, אני חושב, מול הרגולטור ובכלל מול הבעיות שאנחנו מתמודדים איתן.

עדי כרמי: ההתחלה של המפעל זה בשער הזה, מגיע הרכב שמביא את החומר מהחווה.

עדי כרמי: בחווה הייתם, הוא נכנס למחסן אצלנו ומתבצעת קליטה של חומר.

עדי כרמי: אז אנחנו ניקח אתכם למחסן, הכי פשוט.

עדי כרמי: מה שקורה, המשאית נכנסת ברברס עם החומר מהחווה.

עדי כרמי: בדרך כלל זה אצוות של 50 קילו, 100 קילו, 30 קילו, לפי אצווה, זה לא מגיע פחות.

שרן השכל: זאת אומרת 100 קילו מגיע אליך במשלוח אחד?

עדי כרמי: יכול גם 100 קילו.

עדי כרמי: יכול גם יותר, אבל בעיקרון זה פחות או יותר.

עדי כרמי: אנחנו משתדלים שלא יהיה פחות מ-50, אבל אם חווה שולחת 40 ו-30 במקרים חריגים אנחנו מאשרים, כי יש לזה משמעות.

עדי כרמי: על 100 קילו, ואנחנו נגיע לבעיה, אני משלם מעבדה כמו שאני משלם על 50, 30 או 20 קילו.

עדי כרמי: אני לא משלם על מעבדה פעם אחת, אני משלם בחווה, אני משלם בכניסה, אני משלם ביציאה, כל פעם זה לא 1,000, 2,000 שקל, ביחד זה מגיע כבר לעשרות אלפי שקלים ואתם יודעים לאן זה מגיע בסוף, כי בסוף זו חברה שהיא צריכה לשלם משכורות.

עדי כרמי: יש פה המון עלויות שלעניות דעתי אפשר לחסוך אותן, ואני אציג לכם את זה.

עדי כרמי: זו הכניסה למחסן, מפה מוציאים את הקנאביס, פה המחסן שלנו קולט.

עדי כרמי: זה חדר דיגום, קופת דיגום זה נקרא, הקנאביס מגיע לפה, נשקל פה, נבדק פה, אנחנו רואים שהוא עובר את תו התקן, הוא נכנס לפיילות מהחווה ויוצא מפה דיגום מייצג.

שרן השכל: לכאן מגיעים 50 קילו?

עדי כרמי: כן, לפה ולפה גם.

עדי כרמי: פה יש קנאביס, יש לנו עוד מכולה בחוץ שהיא גם מאושרת אחסנה, אנחנו בונים בית מסחר חדש שיוכל להכיל גם שניים וחצי טון בחוץ.

שרן השכל: הוא בדיוק סיפר לנו שמבחינתנו זה לא משנה אם הגיעו אליו 30 קילו, 50 קילו או 100 קילו, הוא צריך לשלם את אותו דבר על הבדיקה.

עדי כרמי: במעבדה.

גבי לסקי: כי אז זו בדיקה אחת?

עדי כרמי: נכון, בדיוק.

עדי כרמי: אני אסביר אחרי זה בדיוק את הדברים.

שרן השכל: זו כזאת סמנטיקה קטנה שאחר כך מגיעים לוועדה ולא מבינים את הדקויות.

גבי לסקי: כל חבילה אתה צריך לבדוק, אז אם החבילה יותר גדולה אז –

עדי כרמי: נכון, אני משלם פחות.

עדי כרמי: אני אסביר לכם אחר כך בשקט, בממוקד, איפה צווארי הבקבוק שאני רואה אותם.

שרן השכל: מעולה.

עדי כרמי: הוא מגיע לפה, נבדק, מהרגע שזה נבדק שבוע כל החומר נכנס לקרנטין, נכנס לאחסנה, ממתין.

שרן השכל: למה שבוע?

עדי כרמי: כי זה מה שלוקח למעבדה חיצונית שמאושרת משרד הבריאות, זה יכול להיות אמינולאב, זה יכול להיות בקטוכם.

שרן השכל: וזה תמיד שבוע, יש מקרים שזה לוקח גם יותר?

עדי כרמי: לעתים זה לוקח יותר כי אם למשל פתאום מצאו בעיה בטוקסינים ורוצים לעשות בדיקה חוזרת, כל מיני חיידקים או כל מיני עובשים.

שרן השכל: כאלה שחוזרות תקינות אין דבר כזה החרגה של מעבר לשבוע?

עדי כרמי: יש החרגה מעבר לשבוע, אבל אנחנו בתהליך הייצור לוקחים שבוע כסטנדרט כי זה גם שבוע בסיום האריזה, תיכף אתם תראו מה קורה.

גבי לסקי: ואנחנו גם הבנו שאין סטנדרטיזציה של הבדיקות, שאין תקן אחיד של מעבדות, כל מעבדה עושה בדיקה.

עדי כרמי: אז יש שוני בין המעבדות, אנחנו עובדים עם מעבדה שמוכרת כ-GMP, על ידי איגוד Good Manufacturing Post Process, אנחנו עובדים מול מעבדה שיש לה את התקן הזה ולכן אנחנו מבחינתנו זה מאושר משרד הבריאות, מאושר יק"ר.

עדי כרמי: בחדר אני אסביר לכם גם מה קורה אם אני רוצה לעבוד עם עוד מעבדה ואני רוצה שתהיה לי תחרותיות.

עדי כרמי: כמה זה עולה לי, אתם תתעלפו בקטע הזה.

שרן השכל: אוקיי, אנחנו רוצים לדעת.

עדי כרמי: מה זה ולידציה, דיברו איתכם?

עדי כרמי: וריפיקציה?

שרן השכל: לא.

עדי כרמי: אנחנו נדבר על זה.

שרן השכל: אתה המפעל הראשון שאנחנו מגיעים אליו.

עדי כרמי: בסדר, שם צווארי הבקבוק.

עדי כרמי: אם אני רוצה להוזיל עלויות, כי אני עסק כלכלי שחייב לשלם משכורות, אני תמיד קורא לזה, כי בשב"כ המדינה שילמה את המשכורות, אני ראיתי את המבצעים, כל התפקידים שלי זה היה מבצעים, אז כאן מאוד חשוב לי מה העלויות כי אני עובד על פי תקורות.

עדי כרמי: אני חייב כל הזמן, כמי שאמון על שרשרת האספקה של יוניבו, להיות מאוד מאוד חד בנושא הזה.

עדי כרמי: אז כאן עושים את הדיגום, שולחים לשבוע, חוזר הדיגום, מאושר, אין חיידקים, אין עובשים, אפשר להתחיל לעבוד.

עדי כרמי: הקנאביס נכנס דרך כאן לפה, לחדרים הנקיים, ושם זה המפעל.

עדי כרמי: אנחנו נדבר על זה תיכף בפנים, רק חברי הכנסת ייכנסו איתנו, אם תרצו אז עוד בן אדם, הכול שם נקי, תצטרכו לשים חלוק, שיער, הכול, ואתם תראו את התהליך, גם של מיצוי השמן וגם הנושא של תפרחת.

עדי כרמי: כשמסיימים את האריזה ואת כל העבודה בתוך המפעל מה שיקרה זה אורזים באריזה ראשונית.

עדי כרמי: האריזה הראשונית זה בשקיות אלומיניום מיוחדות, מאושרות על ידי משרד הבריאות, שעברו יציבות, שעברו את כל הוולידציה ואת כל בדיקות האיכות.

שרן השכל: השקיות עצמן עוברות בדיקת איכות על ידי היק"ר?

עדי כרמי: ודאי.

עדי כרמי: פעם אחת מאשרים אותן אצל הספק, אנחנו מגיעים, נמצאת פה לנה, סמנכ"לית האיכות שלנו, שהיא אחרי זה תיגע בזה, לכל דבר יש משמעות אדירה.

עדי כרמי: ברגע שסיימו לארוז באריזה הראשונית, או בשקיות או בצנצנות, זה יוצא לחדרי האריזה.

עדי כרמי: פה יש שני חדרי אריזה.

שרן השכל: זו האריזה הראשונית?

עדי כרמי: הראשונית, פה בפנים יש קנאביס, וזו אריזה שניונית.

עדי כרמי: לכל דבר פה יש את הרגולציה מול היק"ר, האריזה, הסמלול, העלון, כל דבר מצריך אותנו בהרבה מאוד תהליכים.

עדי כרמי: למשל כל מוצר חדש, כל מותג חדש זה הליך רגולטורי, תיק מוצר, אנחנו משקיעים בזה המון המון כסף, בכל מוצר חדש.

עדי כרמי: זאת אומרת אם יוניבו יוצא עכשיו עם צבע חדש, תיק מוצר.

סיון כספי: למשל יש כמה זנים, יש לנו את החווה שאנחנו רוצים להשיק מוצר חדש, צריך לעצב לו גרפיקה חדשה כמובן ואז ללכת למשרד הבריאות ולאשר את הגרפיקה הזאת.

סיון כספי: זה תהליך רגולטורי שלם שצריך לאשר.

עדי כרמי: של זמן, כסף.

סיון כספי: זה יכול להיות, חברת הכנסת, ברמה של: לא נראה לי הגודל, תגדילי.

סיון כספי: לא נראה לי הצבע, תשני.

סיון כספי: לא נראה לי הבידול בין הצבע הזה לצבע הזה, תשני את הצבעים.

סיון כספי: ספציפית אני עושה את זה כל יום.

עדי כרמי: כמנהלת שיווק היא אחראית בין היתר על התהליך של האישור של תיק המוצר והגרפיקה מול משרד הבריאות.

עדי כרמי: אז אנחנו מבחינתנו זה גם זמן וגם משאבים, לא רק של העובדים שלנו, זה גם עלויות.

סיון כספי: כל דבר כזה זה תהליך שיכול להיות – יש גרפיקות שהצלחתי לאשר בשלושה שבועות ויש גרפיקות שגם חודשיים לחכות לאישור ורק מאותו רגע שמאשרים את הגרפיקות אפשר להזמין את חומרי האריזה, ויכול להיות שהמוצרים יישבו פה, וחבל, זה פרח.

סיון כספי: פרח הוא מוצר טרי, צריך כמה שיותר מהר להוציא אותו לשוק.

עדי כרמי: המוצר נארז בחדרי אריזה, נכנס לארגזים, עובר לבית המסחר.

עדי כרמי: זה בית המסחר, בעוד חודש כבר יהיה לנו בית מסחר חדש, אנחנו רכשנו את המתחם בצד השני של המפעל.

עדי כרמי: יאנה אחראית על כל הקטע של הטיוב וכל הקטע של בית המסחר מבחינת התיעוד והרישום.

עדי כרמי: יש לנו בנוסף אצל הרוקח רישום של כל ספר סמים, שהכול שם נרשם.

עדי כרמי: זו הכספת, יש לנו שתי כספות ל-GBT, מה שתראו זה ארגזים כאלה, מכאן מחר בבוקר יוצאים 55 קילו לבתי המרקחת, אנחנו מפה מפיצים ל-140 בתי מרקחת מאושרים.

קריאה: רק לבתי מרקחת?

עדי כרמי: אנחנו רק לבתי מרקחת, אפשר לדבר אחר כך על עלויות למה זה לא מגיע לבית הלקוח, בגלל הרגולציה של הביטחון, של, של, של, הלקוח לא יכול לקבל את זה עד פתח הבית.

עדי כרמי: אני אראה לכם את זה למעלה.

עדי כרמי: המפעל, הכניסה דרך תא הסינון.

עדי כרמי: אני אקח אתכם פנימה יחד עם המנהל יפים.

עדי כרמי: שם זה המפעל.

עדי כרמי: זה חלק אריזה נוסף כי לא עובדים על שני מותגים באותו חדר.

עדי כרמי: פה הם עובדים על מותג אחד, זה מותג אחר שנקרא אצלנו אלכסנדרה.

עדי כרמי: כל אחד זה לפי ה-C שלו, CBD.

עדי כרמי: (בישיבה - יוניבו)

עדי כרמי: אני אתן לכם פה ממש על קצה המזלג מה שאני רוצה, סקירונת מהירה.

עדי כרמי: אם יש שאלות, נמצאת פה גם לנה, סמנכ"לית האיכות, וסיון, ויפים, מנהל הייצור, וככה נוכל לתת לכם תשובות ברורות, על כל המשתמע.

עדי כרמי: בקצרה על יוניבו, ממש בחצי דקה.

עדי כרמי: אנחנו מסתכלים איך אנחנו משפרים את הבריאות ואיכות החיים, אם זה באמצעות פתרונות טבעיים, אבל הראש שלנו אומר להיות הכי מקצועניים, הכי טובים, בסופו של דבר על מנת שהמוצרים יגיעו ללקוח באיכות הכי גבוהה.

עדי כרמי: מבחינת יוניבו, רק שתכירו, יש לנו את כל שרשרת הערך, זה אומר חווה, מפעל, בית מסחר ובית מרקחת, יש לנו בית מרקחת בחולון, ויש לנו גם חברת שינוע והפצה, זאת אומרת שאנחנו שולטים באופן עצמאי בכל שרשרת הערך, זה דבר שיש אותו למספר חברות בודדות בשוק, רוב החברות זה רק חוות, יש מספר חברות שהן בורסאיות, אנחנו כמובן לא הכי גדולים בשוק, אבל אנחנו חברה ציבורית.

גבי לסקי: והמפעל שלכם מטפל רק במה שאתם מגדלים בחווה?

עדי כרמי: לא, אז אנחנו כחברה יש לנו יוניבו שיווק והפצה, זה המפעל, ואנחנו מייצרים גם לאחרים, לדוגמה למדיקן, לגרינמד, לעוד כמה חוות.

עדי כרמי: בעצם אנחנו מייצרים למתחרים שלנו, אבל אם הם לא יבואו אלינו אז הם יילכו לאחרים, הם יודעים שאצלנו אני מתייחס ליוניבו כמו שאני מתייחס אליהם, כי בסוף אני גם חתום על האיכות של המוצר.

עדי כרמי: זאת אומרת אני לא אכניס לו זבל ואני לא אתן משהו לא תקין של מישהו אחר.

עדי כרמי: יש לנו את חוות עמית, יש לנו שישה תאי הפרחה על 14 דונם, חווה, אנחנו קוראים לה חוולית, מנהל החווה הוא נהג פרארי, אז המוצרים שלנו בחודשים האחרונים, זה המוצרים שראיתם בקופסאות כבר ואנחנו מרגישים שאנחנו מביאים את המוצרים הכי טובים שיש בארץ, אבל זה כבר שיווק אז נעבור הלאה.

עדי כרמי: המפעל שאתם עכשיו עשיתם בו סיור, אנחנו מתרחבים לבית מסחר אצל השכן.

עדי כרמי: תיכף אנחנו נגיע לבעיות, אז תבינו מבחינת אחסון שאחת הבעיות זה גם אחסון.

עדי כרמי: ראיתם את המשקלים, עשרה גרם, את התפרחות, האריזות, זה בעצם התהליך.

עדי כרמי: אני רץ לדברים החשובים, סטנדרט איכות, מייצרים 500 קילו בחודש כרגע, יש לנו 600 קילו בבית מסחר כשאנחנו מקווים לגדול לשניים וחצי טון קיבולת עם בית המסחר החדש, ועכשיו אני נותן לכם שלוש דקות שמזה אתם - - -

שרן השכל: בית המסחר זה אפסון, כן?

עדי כרמי: זה אחסון שמשם אתה משווק לבתי המרקחת.

עדי כרמי: פה צריך לשים לב, התהליכים המעכבים ומייקרים את המוצר הסופי.

שלומית אבינח: תעבירו לי את זה במייל של הוועדה.

סיון כספי: אין בעיה.

עדי כרמי: אני רוצה שזה יחודד גם בפרוטוקול.

עדי כרמי: אמרתי ואני אומר את זה, היק"ר עשה עבודה נהדרת, הקים לנו חתיכת תהליך ששיפר ושדרג את האיכות לעומת מה שהיה קודם, עכשיו השאלה, אם אנחנו מסתכלים בסוף על המטופל בקצה איך אנחנו היום בוחנים את כל התהליכים האלה ומנסים להוזיל עלויות כי זה משהו שמשתק חברות שצריכות גם לשרוד את הקטע הכלכלי.

עדי כרמי: אז קודם כל פה אתם רואים את התהליך, אתם כבר רואים, חומר גלם מהחווה, הסברתי לכם, נשלח לבדיקת מעבדה.

עדי כרמי: זו כבר בדיקה שנייה, כי בחווה כבר הוא שלח.

סיון כספי: לא, זו הבדיקה הראשונה בחווה.

עדי כרמי: אוקיי, זה בחווה, ואז הוא נשלח להקרנה.

עדי כרמי: תיכף תגיעו להקרנה.

עדי כרמי: הקרנה, יש מקום אחד בארץ שקוראים לו שור-ואן.

עדי כרמי: שמעתם על השם הזה?

עדי כרמי: אף אחד לא אמר לכם?

עדי כרמי: איך יכול להיות שכל החוות הולכות למקום אחד, מונופול שתוקע אותך במחיר, תוקע אותך בלוח הזמנים, לא יכול להיות דבר כזה.

עדי כרמי: אנחנו תלויים בצוואר בקבוק מטורף.

גבי לסקי: מה זה אומר בדיוק הקרנה?

שרן השכל: למה עוברים את הבדיקות?

שרן השכל: לוודא שאין עובשים, פטריות ודברים כאלה.

שרן השכל: תמיד יהיה סכום מסוים, אבל יש רף מסוים, נגיד 0.1, 0.2 שמותר לך, אם אתה עובר אותו התוצרת מושמדת.

עדי כרמי: ורק מקום אחד בארץ, וזה לא הגיוני.

שרן השכל: מה שקורה זה שבמידה שאתה מעל זה אתה יכול לשלוח את זה להקרנה ואז היא מחסלת את כל הפטריות, העובשים.

עדי כרמי: תחשבי איזה כוח הוא מחזיק ביד שלו.

סיון כספי: אבל בפועל כולם מקרינים, כל התפרחות בארץ מוקרנות בגלל שעובש, ברגע שיש אותו טיפה, הוא מתפתח בשקית.

שרן השכל: שימי לב איך הם שומרים שאנחנו לא נשים חיידקים, עובשים, דברים כאלה.

שרן השכל: הם מגיעים עם כמות נמוכה ממה שצריך.

עדי כרמי: לי יש מוצרים שאני לא צריך הקרנה, את יודעת את זה?

עדי כרמי: אני עומד בתקן אירופי בלי הקרנה ואני הולך להקרנה ואני משלם כסף, למה?

עדי כרמי: מפה, מההקרנה, זה מגיע למפעל.

שרן השכל: זה נכון שגם בהקרנה יש חומר רדיואקטיבי?

עדי כרמי: כן, הקרנה זה הקרנה.

עדי כרמי: מההקרנה זה הולך למפעל.

שרן השכל: חולי סרטן מאוד פוחדים מזה.

סיון כספי: פוחדים מהקרנה?

סיון כספי: חשוב להגיד, חולי סרטן אולי חוששים מההקרנה, אבל הם יותר צריכים לחשוש מהדברים – זאת אומרת ההקרנות מיועדות לאנשים שיש להם קושי ביכולת החיסונית שלהם, שאם הם יעשנו עובשים וכל מיני דברים כאלה וזה יפגע בהם.

סיון כספי: בגלל זה מקרינים את המוצר.

סיון כספי: יש גם מחקר מאוד גדול שההקרנה פוגעת ב-10% מהחומרים הפעילים ולא יותר מזה.

שרן השכל: אבל אם עשיתם בדיקה ואתם רואים שזה נמוך מהרף?

סיון כספי: כי הרבה פעמים לא רוצים לקחת סיכון.

סיון כספי: ברגע שיש לך איזה שהוא רף מסוים שאת יודעת שהמוצר שלך יילך לשוק ויכולים להתפתח בו דברים, כי זה פרח, אז מעדיפים להקרין, על הצד הבטוח.

קריאה: לפי התקינה הישראלית כן מחייבים מרמה מאוד נמוכה.

סיון כספי: להקרין.

סיון כספי: הרמה היא מאוד מאוד נמוכה.

עדי כרמי: אני יש מוצר שלא הייתי שולח להקרנה והייתי יכול להוזיל את העלויות, לצורך העניין.

עדי כרמי: חומר הגלם מגיע למפעל, במפעל עוד פעם אני שולח למעבדה.

עדי כרמי: כבר פעם שנייה.

שרן השכל: ומה העלות של כל בדיקה?

עדי כרמי: 7,000 שקל.

שרן השכל: על איזה כמות?

עדי כרמי: כל בדיקה.

עדי כרמי: אני לוקח דיגום, או מ-50 או מ-70, או מ-100 קילו, תלוי בגודל האצווה, אבל כל בדיקה כ-7,000 שקל.

עדי כרמי: תיכף אני אגיד לך למה, כי אני יכול ללכת למעבדה אחרת, אבל אני אספר לך תיכף עוד מעט בשקף הבא, שהוא האחרון, מה המשמעות של זה.

עדי כרמי: ואז החומר נכנס להסגר, ואז אני מקבל תוצר מהמעבדה, מכניס למפעל, איפה שהייתם, ומפה אני - - -

שרן השכל: החומר עובר עוד מעבדה פה?

עדי כרמי: בטח, תיכף אני אגיד לך.

שרן השכל: אבל הוא כבר כיסה שם את הכול?

סיון כספי: לא, יש שלוש בדיקות מעבדה.

עדי כרמי: תנו לי, אני אסביר את זה ברצף.

עדי כרמי: בדיקה ראשונה במעבדה, הולך להקרנה, מגיע למפעל, עובר בדיקת מעבדה נוספת, הולך לייצור, נארז בשקיות.

עדי כרמי: מהשקיות או מהצנצנות, בסיום האריזה, עוד פעם נכנס לשבוע הקפאה, קרנטין, ומשם עוד פעם לבדיקה שלישית במעבדה.

שרן השכל: למה?

עדי כרמי: נוהל יק"ר.

עדי כרמי: זה הנוהל.

סיון כספי: שלוש בדיקות, פול מונוגרף, ומעבדה חיצונית.

עדי כרמי: אני מבחינתי, ברגע שנכנס למפעל אחרי בדיקה ראשונה, רוצה לסיים עם הבדיקות האלה.

עדי כרמי: בקיצור, מקבל תוצאות מהמעבדה, סיום ייצור, שליחת תוצר, תוצרת גמורה, עוד פעם שבוע הסגר ואז קבלת תוצאה מהמעבדה שמאפשרת שחרור והפצה לבתי מרקחת.

שלומית אבינח: כמה זמן התהליך לוקח?

עדי כרמי: שלושה שבועות, פלוס מינוס, לפעמים גם חודש.

סיון כספי: שמתוכם שבועיים זה לחכות לתוצאות בדיקות מעבדה.

סיון כספי: שבועיים זה יושב בהסגר במחסן.

יעל שכטר-סיטמן: אני רוצה רק לחדד לכם משהו, כי אני פשוט מטפלת גם בענף התרופות, אין כזאת כמות של בדיקות, גם לא בענף התרופות, לשום תרופה, רק בקנאביס יש, אם אני לא טועה - - -

שרן השכל: על תצורה מיובאת הם גם מבקשים את כמות של הבדיקות והאבחנות?

עדי כרמי: אנחנו גם מקבלים הרי תוצאות מעבדה מהמיובא, אבל עדיין אני צריך לעשות פה עוד פעם את הבדיקות.

סיון כספי: אותו דבר, בוודאי.

עדי כרמי: השקת חדשנות.

עדי כרמי: שתבינו, אנחנו מתעסקים בגליליות, בקבוקי שמן.

סיון כספי: אני רוצה להגיד על זה משפט, סליחה, עדי.

סיון כספי: אנחנו רוצים לעשות הרבה השקות חדשנויות למטופלים שיעזרו להם, למשל להנגיש להם שמן בטעמים, לתת להם שמן שיעזור לילדים עם טעם הלוואי, למבוגרים, המשמעות של הדבר הזה היא ללכת לעשות בדיקות יציבות על כל בקבוק, כל טעם בנפרד, זה בדיקות יציבות של חודשים על חודשים שעולות כמעט 100,000 שקל לכל בדיקה, לכל טעם.

סיון כספי: כלומר להשיק חדשנות פה זה השקעה מאוד מאוד גדולה והרבה מאוד זמן.

סיון כספי: בקבוקי שמן, שנוחים ונגישים יותר, אנחנו היום בתהליכי אישורים של בקבוק שמן, שיש בו שפריצר קטן כזה, במקום לטפטף מתחת ללשון בכל מיני דרכים מסובכות, אלא לתת מנה אחת שהיא מונגשת והרבה יותר נוחה למשתמש, גם זה.

סיון כספי: הרגולציה פה לא מאפשרת לחרוג מהשמן, תפרחת, בצורה הכי קלאסית והכי בסיסית, הכול אנחנו נתקלים פה ב - - -

עדי כרמי: אז רגולציה מול מעבדות דיברנו, בדיקות מעבדה כפולות דיברנו.

עדי כרמי: מה זה אומר גם בדיקות מעבדה כפולות?

עדי כרמי: תקשיבו, אני היום בודק באמינולאב, אני רוצה להתחיל לבדוק גם בבקטוכם, זה מעבדה אחרת שהיא בודקת לחברות שמתחרות בי.

עדי כרמי: אני צריך לעשות ולידציה שתעלה לי 100,000 שקל כדי להשתמש גם בשירותי המעבדה האלה.

גבי לסקי: מה זה ולידציה?

עדי כרמי: ולידציה, בדיקת יציבות.

לנה חייאיטוב: לכל שיטה.

לנה חייאיטוב: לקנאביס צריך לעשות בדיקה לא רק למיקרו, גם מתכות, גם טוקסינים, גם חומרים פעילים, גם חומרי הדברה, לכל שיטה כזאת צריך לעשות ולידציה.

לנה חייאיטוב: אחרי הוולידציה הם עושים את הוולידציה על שלוש אצוות שלנו, שזה לוקח בערך שלושה חודשים, אחרי שלושה חודשים על כל שיטה כזאת אנחנו משלמים בסביבות 90,000.

שלומית אבינח: תיקוף בדיקה.

עדי כרמי: אני שואל שאלה, אם בזלת, מתחרה שלי, בודק בבקטוכם למה אני צריך לעשות ולידציה?

עדי כרמי: סתם דוגמה.

עדי כרמי: אני, האזרח הפשוט, למה אני צריך להוציא 100,000 שקל כחברה - - -

לנה חייאיטוב: זה 100,000 לכל שיטה.

לנה חייאיטוב: ביחד זה יוצא 300 בערך.

שרן השכל: לא הבנתי, מה זאת אומרת שיטה?

לנה חייאיטוב: שיטה זה נגיד שיטה למיקרו, שיטה לטוקסינים, שיטה למתכות.

סיון כספי: שיטה לבדיקה, צריך לתקף את הבדיקה ספציפית לנו.

לנה חייאיטוב: ספציפית לנו, למפעל שלנו, לחומר שלנו.

עדי כרמי: אני אפשט לך את זה הכי פשוט.

עדי כרמי: אמינולאב יוכרז כבודק קנאביס ואז כל מי שירצה ללכת אליו יקבל את השירות בתשלום.

עדי כרמי: לא, הוא אומר, אתה כשאתה בא למעבדה אתה צריך לאשר את המעבדה מחדש לטובתך האישית.

שרן השכל: כאילו אתה בא ומאשר את המעבדה כדי לבדוק את הקנאביס?

עדי כרמי: לא, הוא מאשר אותי שאני אשתמש במעבדה, במקום לעשות הפוך.

עדי כרמי: תאשר את אמינולאב שיהיה לכל מעבדות הקנאביס, תאשר את בקטוכם לכל מפעלי הקנאביס.

עדי כרמי: אני אתן לך דוגמה, אני עשיתי את הקופסה הזאת, הבאנו ביבוא, כי לא היה בארץ, מאנגליה.

עדי כרמי: זאת קופסה שאחרי שאנחנו אישרנו אותה אושרה על ידי בזלת.

עדי כרמי: זה מפעל שנמצא באשדוד, ישראלי, ואני ציוני לפני הכול, ואני רוצה שגם המפעל באשקלון יעבוד, אני לא רוצה להביא את זו, מה אומרים לי?

עדי כרמי: אתה צריך לעשות עכשיו ולידציה.

סיון כספי: בדיקת יציבות, שנה לשים את זה, שנה שיחכה בחדר ויראה שהיציבות היא - - -

עדי כרמי: יעלה לי עכשיו חודשים של בדיקות יציבות ו-100,000 שקל לפחות כדי לאשר את המוצר הזה.

שרן השכל: עושים את זה לתרופות אחרות כמו, לא יודעת, מזרקים שעושים - - -

עדי כרמי: אני רוצה מחר להזמין מהמפעל באשדוד את הקופסה הזאת, זה אותו דבר, זה לא משנה, זאת מיוצרת באנגליה וזאת מיוצרת באשדוד, באשדוד יותר זול ב-30%, אני לא יכול, למה?

עדי כרמי: אני צריך לשים עכשיו מזומן 100,000 שקל.

סיון כספי: לבדיקת יציבות ולחכות שנה, לראות שהחומר לא משתנה בתוך הקופסה.

עדי כרמי: זה נקרא משפט ושמתי לכם אותו, ולידציה, וריפיקציה.

עדי כרמי: לא הבנתי כלום עד לפני חודש בעניין הזה.

עדי כרמי: מה זה וריפיקציה?

עדי כרמי: זה תהליך מקוצר שאומר שאם כבר משתמשים בזה חוות אחרות תעשו את ההתאמה.

עדי כרמי: למה את שולחת אותי לעשות בדיקה חדשה עוד פעם אם המתחרה שלי כבר מזמין את הצנצנות?

עדי כרמי: אם המתחרה שלי בודק במעבדה ההיא למה שאני לא אבדוק במעבדה ההיא?

עדי כרמי: כי אומרים: הקנאביס שלך זה לא הקנאביס שלו.

עדי כרמי: אז אני אומר ואלאק, אם רוצים להקל, כל החיסכון הזה יחסוך לי בעלויות, זה יוריד את המחירים, כי אנחנו מדברים פה על הרבה מאוד כסף, מעבדות על בסיס קבוע, ולידציות על בסיס קבוע, כל מוצר זה ולידציה, כל דבר זה תהליך רגולטורי.

עדי כרמי: מה הבעיה כאן?

עדי כרמי: שהרגולטור, בסוף הוא צריך להסתכל עלינו כעסק.

עדי כרמי: אני הייתי הולך להתראיין על הפיגועים, לא יודע אצל מי, אצל דנה וייס, חוזר להיות פה עם העובדים שלי בחדר הזה כי היינו רצים מזה לטילים, מזה לטילי.

עדי כרמי: זה מקום שנמצא בעוטף עזה, פה נפלו טילים.

עדי כרמי: יש למטה, אתם יכולים לראות את זה, העובדים שלנו הם כולם לא מהאזור.

עדי כרמי: אז אני הרגשתי כאילו שלא רוצים – אני לא אגיד לא רוצים, יש סוג של אטימות, בנו איזה שהיא מערכת ועכשיו צריך לראות איך מקצרים, איך עוזרים לנו, איך מסתכלים בעיניים שלו.

עדי כרמי: לא תלך תבוא עכשיו לאשר פה את כל התהליך הזה של הרגולציה של בית המסחר החדש.

עדי כרמי: אני ממש דואג מזה כבר, אני ממש דואג.

עדי כרמי: אני לא דואג שאני לא אהיה הכי טוב בשוק, אלא אני דואג שמישהו, אם הוא יעצור לי את זה איך אני אגדיל את הנפח של האחסון?

עדי כרמי: כתבתי לכם אחסון, סתם דוגמה, לי יש בעיה של אחסון במפעל.

עדי כרמי: דוגמה הכי פשוטה, ביקשתי לאחסן את האריזות, לא את הקנאביס, רק קרטונים, בחווה כי החווה שלנו חדשה ויש לנו הרבה מקום.

עדי כרמי: לא מצליח להבין מה הבעיה.

עדי כרמי: הם מבקשים הפרדה מוחלטת בין החווה למפעל.

עדי כרמי: סתם דוגמה.

עדי כרמי: את יודעת מה אני עושה?

עדי כרמי: שולח משטחים לגלובוס, אתם יודעים מה זה גלובוס?

עדי כרמי: זה בית אחסון גדול בבאר שבע, משלם כסף כל חודש לאחסן אריזות, זה עולה לי אלפי שקלים בחודש.

סיון כספי: משלמים כסף במקום שאני אשים בחווה.

עדי כרמי: תהליך אישור עובדים חדשים.

שרן השכל: דיברו על זה.

עדי כרמי: שינוע מאובטח, אבטחת מתקנים.

עדי כרמי: אני הייתי שלוש שנים מנכ"ל של חברת אבטחה, אני מכיר את כל הסוגיה הזאת, אני לא יכול להגיד ולהצביע, אבל אני טוען שאפשר להוריד עלויות.

שרן השכל: איך?

עדי כרמי: סתם דוגמה, אני באופן אישי, אולי יכעס עליי ערן, אם יש לי פה מצלמות הכי מתקדמות ואם יש לי פה מצלמות תרמיות ואם יש לי פה יכולת של סיור שבעשר דקות מגיע לפה אז אני חושב שאני לא צריך שני שומרים בלילה, שומר אחד מספיק, שעושה סיורים, כשכל הכספות נעולות, בכספת, לא באיזה משהו פתוח שאפשר לקפוץ מהחלון להיכנס.

עדי כרמי: גם כספות, גם מאבטח חי שמסייר, גם מצלמות ובדיקה, גם גלאים וגם סיור שמסתובב פה באזור התעשייה.

שלומית אבינח: מי דורש את השינוע המאובטח?

עדי כרמי: היק"ר והמשטרה.

עדי כרמי: השינוע מאובטח, הרכבים, גם שם.

עדי כרמי: אני לא אומר בדיוק מה צריך לעשות, צריך לבחון את זה.

סיון כספי: אני רוצה להגיד משהו על השינוע.

סיון כספי: היו כמה חברות שעשו שינוע עד הבית, כלומר מבית המרקחת ללקוח, למטופל, שזה מאוד מאוד עזר למטופלים שלא יכולים לצאת, שקשה להם להתנייד וכו'.

סיון כספי: היום בגלל העלויות הכבדות והעלויות הרגולטוריות של כל הדבר הזה הם כולם פשטו רגל, 'חפוז' פשטו רגל, יו פי אס ירדו מזה.

סיון כספי: כל החברות הגדולות שטיפלו במשלוחים עד הבית החליטו החל מחודש דצמבר שהם לא נותנים יותר משלוחים עד הבית, הם לא עומדים בעלויות של הדבר הזה.

עדי כרמי: זה לא כלכלי.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: מה נדרש?

עדי כרמי: עד 500 גרם זה נהג, נכון?

ערן מסיקה: עד 500 גרם זה אפשרות לקחת דגימות למעבדות בתיק מיוחד, עד עשרה קילו זה נהג שאמור להיות עם רכב מאובטח שיש לו את כל הציוד והאמצעים שהוחלט על ידי המשטרה והיק"ר, מ-10 עד 20 אנחנו עם שני מאבטחים וכן הלאה, ויש את כל הקטע של העברות לבתים, שזה נתקל בתופעה שאם יש איזה שהיא החזרה, בן אדם לא בבית, כל מיני דברים כאלה, לאן מחזירים את זה, איזה בית מסחר קולט את זה, העלויות של בית מסחר שיכול להכיל אוברנייט וכן הלאה וכן הלאה, יש לזה המון המון המון הוצאות.

עדי כרמי: אני אתן לך דוגמה.

עדי כרמי: החווה שלחה לי אצווה והאצווה נמצאה לא תקינה, אני רוצה להחזיר לו, אסור לי להחזיר לחווה.

עדי כרמי: למה?

עדי כרמי: אם החווה עומדת ברגולציה ואם יש לו יכולת להשמיד לבד?

עדי כרמי: כל מיני קשיים כאלה.

עדי כרמי: למה אני לא יכול להחזיר לחווה?

עדי כרמי: הוא רוצה לעשות מיון נוסף אצלו, למה שאני לא אחזיר לו את האצווה שלו?

עדי כרמי: אסור.

עדי כרמי: מרגע שהגיעה אצווה מחווה למפעל אז זה יכול להתנייד רק מהמפעל למפעל אחר או לבית מסחר, זה לא יכול לחזור לחווה.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: מה, יש בה עובשים?

עדי כרמי: כן, לדוגמה היא הגיעה אליי למפעל ואני עשיתי לה בדיקה במעבדה ויצא שיש לה - - -

שרן השכל: אז משמידים את התוצרת?

סיון כספי: זה עניין בפני עצמו.

עדי כרמי: אין היום השמדה ואין היום הליך מוסדר להשמדה.

עדי כרמי: אין גם תחרות בזה.

עדי כרמי: גובים מאיתנו גם המון כסף על השמדה.

עדי כרמי: כבר סוף לא הרווחת, הלכה האצווה, אתה עוד משלם על זה כסף בשביל שמישהו יקבור לך את זה, ישמיד לך את זה.

יעל שכטר-סיטמן: זה של הגנת הסביבה, הם קוברים את ה - - -

עדי כרמי: אנחנו עושים פה, פותחים את השקיות, שופכים על זה שמן.

עדי כרמי: אחרי שזה יוצא מפה אי אפשר להשתמש בזה, עכשיו השאלה לאן אתה לוקח את זה.

קריאה: אנחנו צריכים לסיים.

עדי כרמי: אנחנו מבחינתנו זהו.

סיון כספי: יש רשימה ארוכה של נושאים.

עדי כרמי: זה השיווקים ועל זה אני וויתרתי.

סיון כספי: אתם תקבלו את המצגת.

עדי כרמי: אני חושב שצריך לא ללכת בראש עם גרזן נגד היק"ר, צריך לרתום אותם אלא ממקום שהם יבינו.

עדי כרמי: (בהמשך הסיור – רבדים BOL)

שלומית אבינח: מה שתרצו שלא יהיה בפרוטוקול, לנו חשוב שיהיה תמלול של הדברים, אתם יכולים לדבר חופשי, מה שחשוב לך שיירשם, כמו הבעייתיות, זה פומבי, מה שאתה לא רוצה הוא לא מקליט, הוא סוגר.

שלומית אבינח: אז תחליט איך שאתה רוצה להתנהל.

שלומית אבינח: (סבב היכרות).

רועי סולומון: אני רועי, אני משנה למנכ"ל כאן, ה-COO, ואני בחברה שנה וכמה קיימים, אם מסתכלים על השעון.

שלומית אבינח: ההנהלה החדשה של החברה.

רועי סולומון: כמה מילים על BOL.

רועי סולומון: אני יודע שאתם מותשים והיה לכם יום ארוך, מה שמביא אתכם לשני מקומות, האחד, אתם מבינים בקנאביס כבר, הרבה יותר לפחות ממה שהבנתם בבוקר, הדבר השני שאני מבין, שאתם באמת עייפים כי הסתובבתם בכל חבל הדרום וראיתם חוות, ראיתם חממות, ראיתם מעבדות.

שלומית אבינח: אינדור גם ראינו.

רועי סולומון: ראיתם את המתקן של קנאשור שבטח השוויצו ובצדק והכול בסדר.

רועי סולומון: BOL זו חברה שהיא יחסית ותיקה, היא נולדה מחזון של שני אנשים שלתפיסתם הלכו לכיוון של הנפקה בקנדה, רכשו ציוד ומיכון ושטח וחממות ובאמת יצרו איזה שהוא משהו מאוד מאוד גדול במטרה להיות חברה קטנה ומאוד גדולה.

רועי סולומון: אי שם באמצע 2019 הם מנסים להנפיק והם מחליטים, בגלל מצב השוק ובגלל מוכנות ומוכנויות אחרות, למשוך את ההחלטה.

קריאה: גורמים רבים.

רועי סולומון: גורמים רבים.

רועי סולומון: זה היה סוג של איזה שהיא אסופה המושלמת לאותה העת והחבר'ה מחליטים למשוך את ההנפקה.

רועי סולומון: הם חוזרים לארץ והחברה צריכה לגבש את החזון ואת המציאות שלה, שהוא לא עולה בקנה אחד עם מה שהם תכננו בהתחלה.

רועי סולומון: החברה מנסה לנתב את הדרך שלה ואי שם באמצע 2020, במאי 2020, מחליטים המשקיעים באותה עת, שזה עמיר שיווק, שזה קונגלומרט חקלאי גדול מאוד בישראל, שזה ליאון קופלר, הבעלים של סופרפארם, לא סופרפארם, אלא ליאון בעצמו, יש שם גם את אוור קראוד, יש שם גם איזה שהוא משהו של תשובה, יש שם כמות של משקיעים שמחליטים ביחד להפוך את ההשקעות שלהם למניות ולהפוך להיות בעלי מניות ישירים באותה חברה פרטית שנקראת BOL פארם.

רועי סולומון: מכאן בעלי המניות מבקשים להחליף את ההנהלה ובמאי 2020 מסיימת פה קבוצה שלמה של אנשים שמנהלת את החברה את התפקיד.

רועי סולומון: החברה ממשיכה בדרך שלה כשחלק ממנהליה עוזבים, חלק מחזיקים את החברה באותה עת, עד שממנים את כפיר אברהם בסוף שנה שעברה, ברבעון האחרון, להיות מנכ"ל.

רועי סולומון: כפיר אברהם מגיע מרקע ענף של מוצרי צריכה, ניהל חברה בשם רקיט בנקיזר בישראל משהו כמו עשר שנים, לפני זה ניהל את מישל מרסייה.

קריאה: רקיט חברת פארמה.

רועי סולומון: רקיט היא גם פארמה וגם מוצרי צריכה, נורופן, סטרפסילס, גביסקון ועוד כמה מוצרים שהם מעולמות הפארמה, ועשה לפני זה תפקידים ב-PNG גם בארץ וגם בז'נבה, בבריסל ובעוד כמה מקומות.

רועי סולומון: כפר מבקש ממני להצטרף וביחד אנחנו נותנים איזה שהיא יריית פתיחה להנהלה חדשה של החברה ויריית הפתיחה הזאת קוראת בדצמבר לפני שנה בדיוק.

רועי סולומון: החברה מסדרת את העניינים שלה ואומרת מה החזון של BOL פארמה ולאן החברה הולכת.

רועי סולומון: והחברה עובדת בשלושה אפיקים.

רועי סולומון: האפיק הראשון הוא יותר עולמות של פארמה.

רועי סולומון: אלה עולמות שיישאו פרי בעוד חמש שנים, שמונה שנים.

רועי סולומון: יש יחידה של ניסויים קליניים של BOL והיחידה הזאת, בהובלה של אורן, יוצרת את העתיד.

רועי סולומון: תיכף אנחנו נדבר על קווי המוצר ועל המוצרים ועל כל מיני דברים נוספים מעניינים שקורים שם, זה עולם יותר קליני, הרבה כדורים ודברים מגניבים.

רועי סולומון: אלה עולמות הפארמה.

רועי סולומון: עולמות של well being שמסתכלים קדימה, גם בארץ וגם בחו"ל לאיך אנחנו משלבים את הקנאביס, את ה-CBD ואת ה-THC, אותם חומרים פעילים בתוך הקנאביס, אני לא טורח להסביר כי שמעתם את ההסברים איזה שש פעמים כבר היום, נכון?

רועי סולומון: ואנחנו בעצם גם רכשנו טכנולוגיות וגם מפתחים כלים משל עצמנו כיצד אנחנו משתמשים באותם חומרים פעילים שיש לנו בתוך הקנאביס, בתוך המריחואנה, צמח הקנאביס, עבור well being, איך אני משלב CBD בקרם בצורה הכי נכונה, איך אני לוקח את אותו THC ופונה להתוויה שמפריעה לאותו מטופל, איך אני קושר בין הזן הזה לכאבי ראש.

שלומית אבינח: זה העתיד, זה המחקר.

רועי סולומון: נכון, זה עולם של well being יותר וזה הציר האמצעי שאנחנו עוסקים בו.

רועי סולומון: עיקר העשייה שלנו היום היא במכירה למטופלים בישראל.

רועי סולומון: דרך בתי המסחר, דרך בתי המרקחת, אנחנו מוכרים בישראל סדר גודל של טון ומשהו בחודש תפרחות ושמנים למטופלים בישראל.

רועי סולומון: החברה עובדת על מנעד רחב במגוון של מותגים.

רועי סולומון: יש לנו מותגים מהכי פרימיום, שזה יבוא קנדי, ודרך גידולים שאנחנו מגדלים כאן בחווה של BOL ורכישות מחקלאים מקומיים.

רועי סולומון: המיתוג שלנו נע ונד ממוצרים שהם הכי פשוטים, מוצרים בהתאם לקטגוריות שהניח הרגולטור, T15, T20, הם לא מכוונים ל-T24 כמו שהיום המטופל מבקש ומחפש בבתי המרקחת, אלא הם יותר עולמות של value.

רועי סולומון: יש לנו מותגים שהם כן בוטיק, אבל בוטיק ישראלי.

רועי סולומון: אנחנו פונים לאותם מגדלים מקומיים בישראל שיש להם חוות קטנות והדרך שלהם אל המטופל היא יחסית ארוכה ואנחנו מנגישים את המוצרים שלהם, את הזנים שהם מגדלים, למטופל.

רועי סולומון: איך אנחנו עושים את זה?

רועי סולומון: באמצעות שיווק, הדברים שאנחנו חזקים בהם.

רועי סולומון: ויש מותגים שהם יותר מתקדמים, גם מותגי יבוא שהם יותר value וגם מותגי יבוא שהם פרימיום ברף מחירים גבוה יותר של עולמות ה-300 שקלים, כמו שאנחנו רואים בבתי המרקחת.

רועי סולומון: מה עוד אני אספר על BOL?

רועי סולומון: קצת עלינו, מה יש לנו על הקרקע.

רועי סולומון: אנחנו מפרנסים סדר גודל של 140 משפחות.

שלומית אבינח: מהאזור?

רועי סולומון: גם וגם.

רועי סולומון: יש לנו הכול מהכול.

רועי סולומון: יש לנו יועצי טבע, יש לנו חקלאים, יש לנו אנשי שיווק, אנשי מכירות, מכל הארץ ומכל האזורים כשהקאדר של החבר'ה שעוסקים במלאכה ביום יום, שבזכותם אנחנו פה בעצם, זה חבר'ה יוצאי טבע, מטבע ירושלים, מטבע אשדוד, ואלה חבר'ה שגרים פה בסביבה באזור.

רועי סולומון: מה עוד יש לנו על הקרקע?

רועי סולומון: יש לנו חווה חקלאית שמגדלת, הגודל שלה הוא סדר גודל של כ-80 דונם.

שרן השכל: היא פה באזור הזה?

רועי סולומון: פה, אפשר לראות את האורות שלה, היא ממש בתוך המתחם הסגור אליו נכנסתם.

רועי סולומון: יש בתוכה -30 דונם שניתן לגדל בהם וטכנולוגיית הגידול היא לא מהכי מפוארות שראיתם.

רועי סולומון: טכנולוגיית גידול פשוטה יחסית, שם אנחנו מגדלים.

רועי סולומון: יש לנו את המפעל, המפעל יודע לארוז, למצות ולזקק מספר קווי מוצר.

שרן השכל: וזה גם בשטח פה?

רועי סולומון: כן, פה מעבר לקיר ממש.

שרן השכל: איך אישרו לכם את זה אם היק"ר לא מאפשר שיהיה אותו –

רועי סולומון: שני תאגידים שונים.

רועי סולומון: יש כאן עשרה מספרי ח"פ.

רועי סולומון: עשרה.

רועי סולומון: באמת, לא סתם.

רועי סולומון: עשר חברות שונות ומשונות.

רועי סולומון: תחת לחברה גדולה.

רועי סולומון: אז החווה זה אחת, המפעל זה שתיים, המפעל יודע לייצר לנו שלושה קווי מוצר, אחת, זה תפרחת בשקית.

רועי סולומון: אנחנו לוקחים תפרחת, או מיבוא או מרכש מקומי מחקלאים מקומיים, או מגידול עצמי, שלושה קווי מוצר של תפרחת בשקית.

רועי סולומון: לוקחים את התפרחות, מסיימות להם את תהליך היישון, הטרים הידני, כל הדברים שראיתם היום, ולאחר מכן אורזים אותה בשקיות של עשרה גרם, קצת יותר מעשרה גרם יש לומר, 10.4 גרם.

רועי סולומון: זו אריזת תפרחות.

רועי סולומון: מעבר לזה יש לנו עולמות של מיצוי.

רועי סולומון: אנחנו ממצים שמן, לוקחים את חלקי התפרחת ואת התפרחות ומבצעים להם מיצוי באמצעות CO2.

רועי סולומון: יש תהליך שלם, לא אלאה אתכם, תרצו, אורן בוודאי יודע להסביר לכם.

שלומית אבינח: שמענו את זה.

רועי סולומון: אנחנו היחידים, שלומית, שממצים ב-CO2 סופר קריטי, לטוב ולרע, זה המצב.

רועי סולומון: אז אמרנו, מיצוי שמנים.

שרן השכל: עוד שאלה, מבחינת הח"פ שיש לכם, העשרה ח"פ, מה העלות של זה?

שרן השכל: איפה זה פוגש אתכם?

שרן השכל: יש לכם אותו רואה חשבון, אותם מנכ"לים, איך זה בעצם מפריע?

רועי סולומון: המעמסה הגדולה היא בעולמות של הכספים.

רועי סולומון: בסופו של דבר אנחנו נדרשים לאיחוד דוחות ולעבודה היתרה של רואה החשבון.

רועי סולומון: רואה החשבון שלנו מרוצה כי בסופו של דבר אנחנו מפרנסים אותו יותר טוב.

שרן השכל: זה בעצם רואה חשבון שפשוט גובה על עשר חברות?

רועי סולומון: אנחנו עושים את ההסכם עם רואה החשבון, אבל בשורה התחתונה - - -

ד"ר אורן גלעדי: זה העברות בין החברות וזה דוחות מסחריים.

מיקי עופר: כל דבר לרשום את זה ודוח שנתי של כל חברה.

שרן השכל: בעצם אתם לא יכולים להעביר בין עובדים?

רועי סולומון: כל חיינו מושתתים על התחשבנות בין החברות.

רועי סולומון: יש לי חברה א' שמשאילה שירותים לחברה ב' שמשאילה שירותים לחברה א' וכן הלאה.

רועי סולומון: בעצם אני מנהל כאן את השיחה הזאת בין החברות ברמה הפיננסית.

רועי סולומון: עכשיו, הכי פשוט בעולם, אני לוקח את עובדי הטרים, אלה שמספרים את התספורות לפרחים, ואני רוצה עכשיו שיעשו אריזה ידנית, סתם לדוגמה.

רועי סולומון: יש להם את ההכשרות, הם עובדים בתקן IMC-GAP, הכול בסדר, אבל חברת החקלאות אגרוטק מוציאה חיוב, שורה בספרים, לחברת הייצור Manufacturing of Medical Cannabis וכו'.

רועי סולומון: אז יש כאן איזה שהיא שיחה כזו.

רועי סולומון: האם זה כאב הבטן הראשון שלי?

רועי סולומון: זה אחד מני רבים.

רועי סולומון: כיוון שצללת לנושא הזה אני אתן דוגמה הכי פשוטה בעולם.

רועי סולומון: אני רוצה להפיץ לבית המרקחת, בית מרקחת לא שלי, של לקוח.

רועי סולומון: בית המרקחת הוא לקוח של בית המסחר, חברה נוספת שנקראת מסחר ושירותים בדיון שלנו, אז עכשיו איפה הסחורה?

רועי סולומון: למסחר ושירותים אין כרגע קנאביס, איפה הוא נמצא בייצור?

רועי סולומון: אז חברת הייצור רוצה לעשות משלוח לחברת בית המסחר, בית המסחר והמחסנים של שתי החברות זה קשר עין, מרחק של חמישה מטרים אחת מהשנייה, מיקי רוקח ראשי, מיקי חותם ומשחרר את הסחורה ב-Manufacturing אצל היצרן, חותם על תעודות, עניינים, מלקטים, דברים.

רועי סולומון: לוקחים את המשטח כולו חמישה מטרים ומניחים אותו, אבל מיקי כבר לא יכול לחתום עליו כי הוא לא הרוקח הראשי של בית המסחר.

מיקי עופר: האחראי.

רועי סולומון: אחראי, סליחה.

רועי סולומון: נעמי מגיעה, היא הרוקחת הראשית.

רועי סולומון: היא רואה את מיקי, קשר עין, חמישה מטרים, למעשה מיקי גם בא אליה, עוזר לה, והיא חותמת עכשיו על המשלוח.

רועי סולומון: כמות הניירת.

שלומית אבינח: מי דורש את זה, היק"ר?

מיקי עופר: לא, זה עניין של סמים מסוכנים.

מיקי עופר: זה חוק פקודת הסמים.

שרן השכל: כל חברה אמורה להיות כאילו מבנה אחר.

שרן השכל: אם נגיד שיש לנו את החקלאים ואז הם מעבירים את זה למפעל, עכשיו מפעל זה כאילו חברה אחרת, אבל פה יש להם את כל השרשרת במקום אחד.

שלומית אבינח: הם נקראים כביכול חברה אחרת מבחינת היק"ר.

רועי סולומון: לא כביכול, אנחנו שתי חברות לכל דבר ועניין.

מיקי עופר: אני אסביר מה קורה.

מיקי עופר: היק"ר רצה לעשות הכול כמו פארמה, בפארמה יש גידול, יש ייצור, יש בית מסחר ויש בית מרקחת.

מיקי עופר: רצו לעשות ביק"ר בדיוק אותו דבר והדבר היחידי שהיק"ר אמר זה חבר'ה, תעשו הפרדה תאגידית.

מיקי עופר: בפארמה אין הפרדה תאגידית, ביק"ר יש הפרדה תאגידית.

מיקי עופר: זה ההבדל היחיד בינינו לבין פארמה.

רועי סולומון: אני רוצה רגע לכנס את השיחה חזרה, לסקור את שאר הדברים ב-BOL ואז נפתח ממש דיון כזה של שאלות ותשובות על כל מיני כאבי בטן שיש לנו כאן.

רועי סולומון: אני ממשיך עם החברה.

שלומית אבינח: יש לכם מצגת שתוכלו להעביר לנו, של מה שדיברנו?

רועי סולומון: אם צריך נעביר גם מצגת.

רועי סולומון: חשבתי שנערוך שיחה, בטח ברמת העייפות שלנו.

שלומית אבינח: לא, מצגת לעתיד, לקראת הדיונים.

רועי סולומון: אין בעיה, בשמחה.

רועי סולומון: עכשיו, שלושה קווי מוצר, אמרנו תפרחת בשקית, אמרנו מיצויים, אנחנו עוסקים במיצוי שמן, בעצם מכניסים חלקי תפרחת בצד אחד ואחרי מספר תהליכי מיצוי, שהם על פי ה-IMC-GAP, אותו תקן שקבע היק"ר, אנחנו מייצרים בקבוק מוכן לשיווק לצרכן.

רועי סולומון: הבקבוק מכיל שמן קנאביס במספר קטגוריות.

רועי סולומון: קו המוצר השלישי הוא בכלל יוצא מעולמות ה-IMC-GMP וגולש לתוך GMP, כמו התקן האירופאי.

רועי סולומון: מה זה המוצר הזה?

רועי סולומון: מה שאורן מחזיק בגאון בידו.

רועי סולומון: אנחנו לוקחים את ה-THC, אותם חלקי תפרחת, ומריצים את ה-THC לרמה של 100%.

מיקי עופר: חומר בודד.

רועי סולומון: יש שתי חברות באירופה ובישראל שיודעות לעשות את זה, אחת נקראת C3, וזה לא סם מסוכן.

שלומית אבינח: זה לבליעה?

רועי סולומון: זה לא לבליעה, אני אסביר מה עושים עם זה.

רועי סולומון: הרוקח בגרמניה, רק בארצות שהן בתקן רפואי שנקרא DAC יכולות להשתמש, שזה גרמניה, אוסטריה, שוויץ ולוקסמבורג, אותו רוקח מקבל את התכשיר לידיים, הוא מקבל אותו עם עוד שני רכיבים כימיים, אחד נקרא אנטי אוקסידן, נוגד חמצון, והשני הוא איזה שהוא מדיום שמן, שמן ברמה פרמצבטית.

רועי סולומון: עכשיו מגיע אליו נגיד ילד עם איזה שהיא בעיה, אפילפסיה, אוטיזם, מה שלא יהיה, והילד מגיע עם מרשם מדויק, אותו רוקח מכין לו במקום, בהכנה רוקחית סטרילית, את התכשיר שהוא תפור לילד.

רועי סולומון: לכן זה גם נקרא API, Active Pharmaceutical Ingredient שמיוצר ב-GMP.

שרן השכל: זה בעצם THC?

רועי סולומון: המוצר הזה מכיל כמעט 100% THC.

מיקי עופר: THC טהור.

שרן השכל: אבל בתוך הקנאביס יש לך כמה עשרות אם לא יותר, מאות, של חומרים פעילים.

רועי סולומון: אמת.

שרן השכל: בתוך זה יש עוד חומרים שהם פעילים?

רועי סולומון: לא, רק THC.

שלומית אבינח: בגלל זה הוא גם הרבה יותר יקר בטח.

רועי סולומון: נכון, הוא גם לא משווק בישראל כי בישראל אסור להשתמש בתכשיר הזה.

רועי סולומון: אני חייב להגיד עוד הפעם, התכשיר הזה, למרות שהוא כפוף, כשאני מייצא אותו הוא כפוף ליק"ר, אני צריך לבקש רשות מהיק"ר לייצא אותו והוא צריך לאשר לי כל משלוח ומשלוח, אבל הוא לא תחת ה-IMC-GMP, הוא תחת GMP פרופר, של האגף במשרד הבריאות של רחל שימונוביץ.

רועי סולומון: אז אלה הם שלושת קווי המוצר.

רועי סולומון: מה חוץ ממפעל יש לנו?

רועי סולומון: יש לנו בית מסחר, יש לנו מחלקה לפיתוח, מחלקה קלינית, יש לנו מעבדה מלאה שהיא כמעט אוטונומית לגמרי, למעט שני תהליכים שאנחנו מוציאים למעבדות חוץ, שזה מתכות כבדות ושאריות חומרי הדברה.

רועי סולומון: מה עוד יש לנו כאן?

רועי סולומון: הכול מהכול.

רועי סולומון: משנתי לגבי היק"ר.

רועי סולומון: אני חושב שהאנשים האלה עשו המון למען התעשייה, אני חושב שיש שם יחידה קטנה שעשתה המון למען התעשייה, שהיא מאוד רוצה ומאוד מאוד קבעה לעצמה סטנדרטים שיהיו יום אחד אור לגויים, אולי, אני לא יודע, מה שבטוח הם מנחים את דפוס הפעילות שלנו בישראל.

רועי סולומון: התעשייה הזאת דוהרת, דוהרת במהירות האור.

רועי סולומון: למה אני מתכוון?

רועי סולומון: אם אני משווה את זה למוצרי צריכה, מוצרי הצריכה או תעשיית התרופות התפתחו על פני עשורים.

רועי סולומון: כשהיינו ילדים הלכנו לסופרמרקט ראינו על מדף הקורנפלקסים, מה היה לנו?

רועי סולומון: קורנפלקס של תלמה, עוגי ושוגי, זהו, נכון?

רועי סולומון: אולי עוד אחד יבוא שאיזה מישהו אמיץ הביא.

רועי סולומון: היום אם אתם הולכים למדף בסופרמרקט הוא מלא מכל טוב, אתה יכול לקנות את הדגנים הכי יקרים של פוסט ואת הדגנים הכי זולים של רמי לוי.

רועי סולומון: לא יודע אם הוא הכי זול, לא בדקתי, אבל את המותג הפרטי של אותו סופרמרקט.

רועי סולומון: הקנאביס בישראל עושה גם את אותה דרך, רק שהוא עושה אותה במקום על עשורים על שנתיים.

מיקי עופר: נוצרה למעשה תעשייה יש מאין.

רועי סולומון: אז המטופל, שהוא מכתיב לנו את הדרך והוא הכי מהיר מבין כולנו, כי המטופל הוא בפני עצמו, הוא רוצה לקבל את המוצר הכי טוב, הכי ראוי, הכי נכון לבעיה שלו והוא מכתיב את הדרך.

רועי סולומון: הוא גם פותח את האינטרנט וקורא מה קורה בקנדה, מה קורה בקליפורניה, מה קורה בכלל בארה"ב ובאירופה והוא אומר לעצמו: אוקיי, זה מה שאני רוצה.

רועי סולומון: אנחנו התעשייה, וכשאני אומר אנחנו התעשייה, אתם רואים, זה כל שרשרת הערך, מהחווה ועד להגיע למטופל עד הבית, המייל האחרון כמו שאומרים, אז אנחנו התעשייה רצים הכי מהר שאנחנו יכולים.

רועי סולומון: הכי מהר שאנחנו יכולים.

רועי סולומון: אנחנו לא משיגים את המטופל, אין סיכוי, זה בסדר, זה המצב ההגיוני בעולם הזה, דא עקא שהרגולטור לא יודע לעמוד בקצבים האלה, אין לו צ'אנס.

רועי סולומון: אין לו את האנשים, אין לו את הכלים, אין לו את המשאבים.

רועי סולומון: הוא הכתיב רגולציה שהייתה נכונה או נכונה, אבל בקצב הזה של ההתקדמות אני חושב שאו שהוא יקבל את המשאבים הראויים לעקוף את הרגולציה, או שיקל את הרגולציה.

רועי סולומון: זאת אומרת אם אנחנו רוצים לעלות ולהאיץ את התעשייה הזאת כשתעשייה קדימה, אותי ואת המתחרים שלי ואת כל החבר'ה המופלאים שביקרתם היום, באמת, אנחנו צריכים את הכלים לעוף קדימה, אחרת סיר הלחץ שאנחנו נמצאים בו היום לא מאפשר לנו באמת לעשות את הקפיצה הזאת ולהדביק את הצורך.

רועי סולומון: יש כמה נקודות שאנחנו יכולים להאיר את זה.

רועי סולומון: נקודת היצוא, בטח שמעתם אותה 16 פעם היום לפחות, היא כואבת.

רועי סולומון: תראו, היק"ר מנסה לעקוף את תקנה 4490 כלשונה.

רועי סולומון: הוא לא יודע לעשות את זה, למה?

רועי סולומון: כי יש לו שני אנשים שמוסמכים לעשות את זה, אחד קוראים אותו יובל לנדשפט, השני קוראים אותו ד"ר טל לביא, ראש היק"ר וסגנו, והם צריכים לגעת פעמיים בכל משטח שיוצא את מדינת ישראל.

רועי סולומון: אני לא יכול לכעוס עליו שלוקח לי שבוע או שבועיים לפעמים לתאם איתו.

רועי סולומון: איך אני אכעס עליו?

רועי סולומון: הוא אחד, הוא בן אדם אחד, יש לו המון דברים חשובים לעשות.

קריאה: אז בעיית כוח אדם?

שרן השכל: לא, זה למה לעזאזל היק"ר צריך לבדוק כל משטח שיוצא החוצה?

שרן השכל: מה, אנחנו משרד הבריאות של גרמניה?

שרן השכל: משרד הבריאות של ארה"ב?

יעל שכטר-סיטמן: המפעלים האלה מאושרים.

שרן השכל: כן, הם עברו פה את כל הבדיקות.

יעל שכטר-סיטמן: צריך לתת להם אחריות.

רועי סולומון: יש כאן שתי קצוות למקל, זה מה שאני מנסה להגיד.

רועי סולומון: או שניתן לו עכשיו עשרה תקנים ועשרה פקחים שינועו ויאשרו כל היום יצוא, או שנסיר את המגבלה הזאת.

רועי סולומון: כשאני מייצא לגרמניה מזרקים אני מפעל, גם ה-IMC-GMP וגם GMP, או תפרחות, לא משנה, אז אני מייצר על פי ה- IMC-GMP, היק"ר הסמיך אותי, מדינת היעד, הלקוח אמר לי: תודה, אני מקבל את התקן שלך, אני מקבל את התקינה בה אתה מייצר, עכשיו יש לי עוד גוף שעושה עליי עוד בקרה בדרך.

רועי סולומון: אז או שנותנים עוד תקנים לאכיפה או שנותנים מצד שני הקלות.

שרן השכל: תרשום, לבטל את ההתערבות של היק"ר ביצוא.

שרן השכל: לא צריך תקנים, זה פשוט לבטל.

שרן השכל: אין שום סיבה שהם יעשו את זה, זה פשוט שילוש של תפקידים, הרי יבדקו את זה בגרמניה ואם לא יקבלו את זה הלך להם כל הכסף של הסחורה, שזה מיליוני שקלים, זה לא סתם.

שרן השכל: לא נראה לי שיש אינטרס.

רועי סולומון: לפעמים יותר.

שרן השכל: אז לא נראה לי שיש לכם אינטרס שזה לא יעבור את הבדיקות בגרמניה.

שרן השכל: מה, אני צריכה שמשרד הבריאות שלי יבדוק שזה בסדר לחבר'ה הגרמנים?

רועי סולומון: בואו ניקח את אותה דוגמה באלמנט קצת שונה.

רועי סולומון: מיקי הזכיר קודם את נושא האם זה סם מסוכן, האם זה תרופה.

רועי סולומון: על מה אנחנו מדברים?

רועי סולומון: תכשיר רפואי, herbal substance אם אני באירופה?

רועי סולומון: על מה אנחנו מדברים בישראל?

רועי סולומון: אז בישראל יש לנו תקן שנקרא IMC-GMP, ה- IMC-GMPבין היתר אומר שאני צריך את כל שרשרת הערך, החווה שמוכרת להוא שמוכר להוא שמוכר להוא, בסופו של דבר BOL פארמה רוצה להגיע לצרכן.

רועי סולומון: היא יודעת להגיע לצרכן.

רועי סולומון: אני אגלה לכם סוד, היא מגיעה לצרכן, למטופל, עד הבית היום.

רועי סולומון: איך זה יכול להיות?

רועי סולומון: כי אני עובד תחת הסדרה ישנה גם.

מיקי עופר: עדיין.

שרן השכל: נכון, עוד שלושה חודשים.

רועי סולומון: אז אני אקטיבי.

רועי סולומון: בוא נראה מה יהיה עוד שלושה חודשים.

רועי סולומון: אגב, אני לא מתנגד להסדרה הישנה.

רועי סולומון: BOL אמרה ועכשיו שהיא לא מתנגדת לתת עוד שלושה חודשים.

רועי סולומון: זה אנשים מסכנים.

רועי סולומון: עשינו גם פעילות מולם, ברגע שהבנו יצרנו איתם קשר ואמרנו ניתן הנחה על המוצרים שלנו.

מיקי עופר: לבית המשפט.

רועי סולומון: לא לבית המשפט, פנינו למטופלים.

מיקי עופר: לא, גם לבית המשפט כתבנו את זה.

רועי סולומון: אמרנו להם שאנחנו מזהים את הצורך, ניתן לכם עוד הנחה.

רועי סולומון: ויותר מזה, גם אימצנו בתוך האוכלוסייה הזאת ואמרנו להם: תיגמר ההסדרה הישנה אנחנו נשמור איתכם על הקשר.

רועי סולומון: הורים לילדים אוטיסטים, שני ילדים אוטיסטים, זו הוצאה.

רועי סולומון: אני לא יכול לתת להם, אני לא יכול לתת להם להוציא את הכסף הזה.

רועי סולומון: אז אין קופת חולים, אז משרד הבריאות וכל הסיפורים האלה, אז לי יהיו שני לקוחות כאלה, ארבעה, חמישה, עשרה לקוחות כאלה שאני יודע שאני אשלם עליהם.

שרן השכל: לנו יש 5,000 כאלה, שזה אפילפסיה ואוטיזם.

רועי סולומון: אני יודע.

רועי סולומון: אז מי שאני יודע להשפיע עליו, אני לא יודע להשפיע על כולם.

רועי סולומון: עכשיו נתמקד עם לחץ הזמן.

רועי סולומון: אז אני אומר כזה דבר, היום אני מגיע למטופל עד הבית, אז רגע, למה ב- IMC-GMPאני לא יכול להגיע למטופל עד הבית?

רועי סולומון: יש לי פה בית מסחר, רוקחים, הבנתם שנוגעים כבר שני רוקחים בתהליך.

שרן השכל: אתה לא יודע מה איגוד הרוקחים עשה לי רק על הדבר הזה כי הצענו את זה.

רועי סולומון: שרן, תני לי להגיע עד הבית למטופל, אני עושה לוגיסטיקה עוד מעט 25 שנה, אני יודע לעשות את זה, גם ב-GPP.

רועי סולומון: יש לי כאן מסביב לשולחן עשרות שנים של ניסיון, אני יודע לעשות את זה מעולה.

רועי סולומון: רוצים לדעת מה יקרה ביום שאנחנו נגיע עד הבית למטופלים?

שלומית אבינח: כל בתי המרקחת יקרסו.

שרן השכל: לא, יורידו את המחיר.

רועי סולומון: המחיר יירד.

שרן השכל: כרגע 25% מהסכום של התוצר הסופי מגיע לבית מרקחת.

שרן השכל: אגב, גם הם יש להם לא מעט רגולציה, בגלל זה כל ההתקנים האלה.

רועי סולומון: מי יש לך בדרך?

רועי סולומון: בואו נספור את הידיים בשרשרת הערך או באספקה עד הבית.

רועי סולומון: אז יש לי את החווה שצריכה להתפרנס, את המפעל, את בית המסחר, את בית המרקחת ואת הלוגיסטיקה בתווך ביניהם ואל תשכחו את ההקרנה שעד היום אניגמה.

שלומית אבינח: דיברנו על ההקרנה.

רועי סולומון: החקלאים כבר שפכו על זה את מיטב הקיתונות.

שלומית אבינח: 7,000 שקל.

רועי סולומון: עזבו רגע שנייה את ההקרנה, כי בטח דיברו איתכם.

רועי סולומון: אני אומר ככה, אם בית המסחר יודע להגיע לבית אז חסכתי שתי איטרציות לוגיסטיות ובית מרקחת עם עמלות של בית המרקחת ואני אדע להנגיש את זה.

רועי סולומון: אני שם את זה עכשיו לפרוטוקול, הרי בסוף אני מוכר לבית המרקחת, אני יודע למכור היום באספקה עד הבית, אני גם עושה את זה, T20, על פי הקטגוריה, לא 24.4 - - -

שלומית אבינח: אבל אמרו שהאספקה עד הבית מאוד לא משתלמת כי יש לכם דרישות שאתם צריכים לעמוד בהן.

רועי סולומון: היום.

רועי סולומון: אז אני אומר ככה, אם מחר בבוקר אני אדע לספק עד הבית מבית המסחר שלי פה אני אדע לתת להם מוצרים T20, לא פרימיום, אבל T20 על פי הקטגוריה ב-99 שקל כולל מע"מ.

שרן השכל: באמת?

רועי סולומון: היום אני עושה את זה, אני מייצר באותם תהליכים.

רועי סולומון: יש לי הסדרה ישנה היום, 1,248 מטופלים מקבלים עד היום בפחות כסף גם.

שלומית אבינח: מי החליט מי נשאר בהסדרה הישנה?

שרן השכל: בעיקרון בית המשפט קבע שכל מי שנמצא בהסדרה הישנה יכול להישאר בה, אבל הרבה מטופלים החזירו כבר את הרישיון הישן והוציאו את החדש אז הם לא יכלו לחזור אחורה.

יעל שכטר-סיטמן: אבל אם זה כל כך עוזר למטופלים למה לא להכיר בזה כתכשיר רפואי ולהכניס את זה לסל?

שרן השכל: יש לי חקיקה בעניין הזה, אני לגמרי חושבת שזה צריך להיות בסל, אני חושבת שגם בסוף איפה שהוא זה יחסוך הרבה כסף לקופות החולים, כי נגיד גם חולי אפילפסיה שמשלמים גרושים על כדורים שהעלות שלהם בסל היא בעשרות אלפי שקלים אז הקופה תשלם נגיד 2,000 שקל בחודש במקום עשרות אלפי השקלים.

שרן השכל: בסוף כשאתה מחשב את זה זה יחסוך כסף.

אורן גלעדי: זה השוק הקטן, השוק הגדול זה הכאב, 50%.

אורן גלעדי: לכאב אנשים לוקחים אופיאטים, לוקחים כדורים מאוד מסוכנים ויקרים, קנאביס זה זול.

שרן השכל: נכון, בדיוק בגלל זה הם מעדיפים אותם ולא את הקנאביס.

שרן השכל: גם אם הקנאביס עוזר להם יותר הם יעדיפו להוציא, כמה?

שרן השכל: השתתפות עצמית עשרה שקלים, 20 שקלים, לעומת לשלם עכשיו 2,000 ו-3,000 שקל.

שרן השכל: ואז יוצא שהם מבזבזים את הכסף של הקופה והם מקבלים תרופה שהיא לא מיטבית בשביל מה שיש להם.

שרן השכל: כבר אמרתי את זה במשרד הבריאות, הייתה לנו ישיבה בשבוע שעבר עם כל הצוות.

שרן השכל: אני מדברת איתם על זה, יש לי חקיקה בעניין, אבל זה ייקח זמן, זה לא כזה פשוט.

רועי סולומון: בואו נדבר רגע על עוד דרכים.

רועי סולומון: בסוף אני אזרח ועוד אזרח שומר חוק ויש לי עוד 140 משפחות שאני רוצה לפרנס בכבוד ולכן אנחנו שומרים חוק פה בארגון הזה.

רועי סולומון: המחירים של הקנאביס יכולים לרדת, איך הם יכולים לרדת?

רועי סולומון: יש כאן עודף חקיקה, עודף רגולציה, בוא נקרא לזה ככה באירועים מסוימים.

שרן השכל: הלוואי שזה היה בחקיקה.

רועי סולומון: לא בחקיקה, בהנחיות מנהל.

שרן השכל: הבעיה שזה בנהלים והנחיות.

רועי סולומון: הנחיות מנהל וכאלה ואחרים.

רועי סולומון: למשל בואו נדבר על היבוא.

רועי סולומון: זה אולי לא שמעתם היום, אני גם יבואן, אני יבואן ואני מייבא מכמה סיבות, אחת, הקנאביס בחו"ל יותר זול.

רועי סולומון: אם אני רוצה להנגיש למטופלים סחורה במנעד מחירים באיכויות גבוהות עליי לייבא היום כי החקלאים בישראל מבקשים יותר כסף ואני יודע את זה, אני רוכש גם בארץ וגם בחו"ל.

רועי סולומון: הקנאביס בחו"ל משמעותית יותר זול, נקודה, landed cost, לא שם, יותר מזה, המנהל מכביד עליי.

רועי סולומון: זאת אומרת חברה רצינית, אני רוצה לתכנן תקציב לכל 2022, היום אני לא יודע לתכנן תקציב לכל 22' מכיוון שאני לא יודע מה יהיה מותר לי לייבא או לא.

יעל שכטר-סיטמן: אין ודאות רגולטורית.

רועי סולומון: יותר מזה, כדי לייבא אני צריך לבקש שניים, שלושה, ארבעה היתרים לכל יבוא, לכל איטרציה.

רועי סולומון: מיקי עובד בזה, אין לו שערות בגלל זה.

רועי סולומון: כיוון שאין לי ודאות אני מייבא, אני מייבא כמויות גדולות, יש כאן איזה שהוא משהו, שוב פעם, מחזיקים את המקל משני קצותיו, רוצים לעזור למטופלים, להוריד להם מחירים, אז צריך להגדיל את המנעד בשוק, נכון?

רועי סולומון: רוצים לעזור לחקלאים ולרישיונות ואני לא יודע מה לישראל, אוקיי, אז תגידו, אבל לא בהנחיית מנהל שמכבידה עליי כל פעם את הנחיות היבוא.

רועי סולומון: בטח שמעתם על נוהל 109, מדבר על כל שלל הדברים שנדרשים לעשות ביבוא.

רועי סולומון: אז בוא ניקח רגע דבר אחד, לספק שלי בחו"ל יש EU GMP, התקן הכי גבוה שיכול להיות, בטח למוצר קנאביס רפואי, אבל הוא לא מספיק טוב בישראל.

רועי סולומון: האיש נדרש, אותו ספק קנדי, חברה מספר שתיים בגודל שלה בקנדה, יודעים לעשות קנאביס, אותו ספק נדרש לעבור תקן שהוא לא ישראלי, הוא בין לאומי, אבל הוא ישראלי כי הוכשרו שתי חברות בישראל לתת את התקנים שהם אקוויוולנטיים ל-IMC GAP.

רועי סולומון: לא הבנתי, יש לוEU GMP ו-GACP בין לאומי, הם לא מספיק טובים למדינת ישראל.

שלומית אבינח: מה שטוב לקנדה לא טוב לישראל.

רועי סולומון: יותר מזה.

רועי סולומון: לא מספיק שהם לא מספיק טובים, אני נדרש לבדוק שאריות חומרי הדברה.

רועי סולומון: למה שאריות חומרי הדברה כל כך חשוב?

רועי סולומון: א', אנחנו שומרים על בריאותו של המטופל, אבל רגע שנייה, בישראל גם לחקלאי המקומי וגם לעצמי וגם בכל כניסה למפעל אני עושה סט שלם של בדיקות, אין ספור בדיקות, אני בודק שאריות חומרי הדברה.

רועי סולומון: ביבוא אני נדרש לבדוק יותר חומרי הדברה, כ-350.

מיקי עופר: דברים שונים ומשונים.

רועי סולומון: יש שם לפי התקן האמריקאי, לפי התקן האירופאי, לפי תקן המזון, כן יש חפיפה בין שלושת התקנים, אבל איש לא אמר אותה, ועוד 47, סליחה, 63, עודכן התקן החל ממאי השנה, 63 חומרים שהם בעולם 40-30 כבר.

רועי סולומון: אז עכשיו אני צריך להסביר לאקסון, הספק הקנדי שלי: אתה שומע?

רועי סולומון: אחרי שעשית את אותם תקנים ישראליים שהכתבתי לך כדי שתוכל למכור לי, במאי אתה נדרש לעדכן אותם עוד פעם, עברה שנה, יקיריי.

רועי סולומון: יותר מזה שאתה נדרש לעדכן אותם שוב פעם ה-109, ככה קוראים לזה בקנדה, Israel 109, אמיתי, זה שם גנאי כזה אצל שתי המעבדות שמסוגלות לבדוק את זה בקנדה, ועכשיו אני אומר להם שאנחנו צריכים להספיק לייבא עד מאי הכול כי אני לא בטוח שתצליחו לפצח את חדר הבריחה הזה שוב פעם, את אותה תקנה 109 המקודשת, החל מסוף מאי.

שרן השכל: אז בעצם מה שצריך זה עמידה בתקן אירופאי וקנדי, ואז כשמגיעים לפה את בדיקת המעבדה.

שלומית אבינח: שהתקן הקנדי יוכר כאן.

שרן השכל: כן.

רועי סולומון: אבל מה זה, איזה בדיקת מעבדה?

שרן השכל: שלך, של מה שאתה מגדל פה.

רועי סולומון: הרגילה, ה-IMC GMP.

רועי סולומון: אתם מכירים את סיפור האננס?

שרן השכל: כן.

שלומית אבינח: חמש דקות, רועי.

רועי סולומון: אז המחשתי את נושא היבוא וצריך להחליט על מי אנחנו שומרים, האם אנחנו שומרים על החקלאים או על התעשייה או האם אנחנו שומרים על המטופל.

רועי סולומון: הדבר השלישי שאני רוצה לדבר איתכם זה על המטופל או איך הוא הופך להיות מטופל.

רועי סולומון: יש לנו היום X רופאים, שגם בזה אנחנו מרגישים שעכשיו משחררים רגע לרופאים לעבוד יותר או משחררים לעבוד פחות.

רועי סולומון: גם אני, כשאני רוצה לחנך או לעזור לאוכלוסיית הרופאים שלנו, כמו שעשינו בחברות התרופות שבהן גדלנו, כשאני רוצה לבצע מדיקל מרקטינג אני רוצה לפנות לאוכלוסייה הזאת ולתת להם כלים ולהסביר להם כיצד או מה לעשות, אבל השוק לא שם, הוא לא בשל, כי יש כאן שליטה בכמות המטופלים שמקבלת רישיון ואז מרשם ואז רגע ומחדשים.

רועי סולומון: יש כאן תעשייה שלמה מסביב לזה שגם היא חונה על גבם של המטופלים.

רועי סולומון: אז אני אומר רגע, אז מה קורה?

רועי סולומון: הרי אנחנו יודעים כמה מעשנים יש בישראל, מסקרים לא רשמיים ומכל מיני פרסומים, יש 105,000 או 108,000 מטופלים לפי הפרסום האחרון שניתן להם רישיון ולאחר מכן מרשם על ידי אותם רופאים.

רועי סולומון: כמה מעשנים יש?

רועי סולומון: אז אומרים 1.1 מיליון, 1.2 מיליון.

רועי סולומון: אבל רגע, לא הבנתי, אז כל אלה הם משוק שחור?

רועי סולומון: אז איפה המסים?

רועי סולומון: לאן הם הולכים?

רועי סולומון: אז רגע, שנייה, אני מייצר בתקן מדיקלי, עם אלפי בדיקות בתהליך ואין ספור דברים ומגלף את הפרחים אחד אחד ידני והבטחת איכות ומיתוג ואין ספור תהליכים עד שאני מגיע לבית המרקחת ואז גם זה יוצא למטופל, שאני לא יודע אחרי זה איך זה מגיע לשוק השחור.

רועי סולומון: אז כל הכסף הזה, שוב פעם, זה המקל משני קצותיו.

רועי סולומון: אם אני רוצה להוזיל את המחירים בחוץ בשוק אז אני יכול, אני צריך לשחרר עוד רישיונות, להגדיל את הביקוש, הביקוש יגדל ושסיר הלחץ ישתחרר.

רועי סולומון: אני רוצה להגביל את הרופאים, אז המחיר רק יעלה כי אני אייצר פחות יחידות על אותם תקנים שחלקם במקום וחלקם קצת מקומיים.

רועי סולומון: אז שוב, הדרך המהירה והנכונה עכשיו לייצר בשוק ירידת מחירים או מחירים שהם מנעד מחירים, כמו דוגמת הקורנפלקס, היא להבין איפה אנחנו רגע משחררים את התעשייה או מאפשרים לה לעבוד על פי התקנים הרגולטוריים מבלי לבדוק אותם ביבוא, ביצוא, בהקלת תקנים, בהגעה ישירות למטופל.

רועי סולומון: היום שופרסל מגיע ישירות למטופל, גם חברות מגיעות ישירות ללקוח שלהם.

רועי סולומון: נכון, אמזון, אפשר לעשות את זה, זה ביזנס.

רועי סולומון: אז או שמקלים קצת, או שמאפשרים לרגולטור לעסוק ברגולציה, אי אפשר רק להתלונן שהמחיר יקר מבלי שטיפלנו בבעיות השורש.

יעל שכטר-סיטמן: צריך לתת לחברות לייצר מסה קריטית, זה יכול להיות על ידי יצוא, צריך את היצוא הזה, והגדלת השוק המקומי, יותר התוויות, לתת למטופלים קנאביס כטיפול במעגל הראשוני ולא להוליך אותם את כל הסאגה הזאת שהם צריכים לעבור מרופא לרופא ולשלם אלפי שקלים.

יעל שכטר-סיטמן: גם למה לעשות להם את זה?

יעל שכטר-סיטמן: אלה אנשים שבאמת צריכים את הטיפול הזה, זה הדבר היחיד שעוזר להם.

יעל שכטר-סיטמן: תפתחו את ההתוויות, תיתנו ליותר רופאים לתת את ההמלצות האלה.

מיקי עופר: שני משפטים, ברשותך.

מיקי עופר: אחת, אני ממשיך את מה שרועי אמר ומה שיעל אמרה, היום יש רק רופאים מסוימים שמותר להם לתת מרשמים של קנאביס ורישיונות של קנאביס.

מיקי עופר: יתר על כן, רק דרך המערכת הציבורית נשללו רק בשבוע האחרון רישיונות של עשרות רופאים, למה?

מיקי עופר: כי הם לא עובדים דרך המערכת הציבורית.

מיקי עופר: למה שלא כל רופא מומחה יוכל לתת מרשם כמו שהוא נותן מרשם על מורפיום?

שרן השכל: זה אנחנו בהחלט נעשה, לא צריכה להיות שום סיבה שזה לא יקרה.

שרן השכל: כבר העליתי את הנושא הזה גם בשבוע שעבר, מבחינת משרד הבריאות, ואם הם לא יעשו את זה כמו שצריך אז נביא את זה בחקיקה.

מיקי עופר: מצוין, כי זה יגדיל את השוק.

שרן השכל: זה לא קשור להגדלה של השוק, זה קשור ללא להתעלל בחולים.

יעל שכטר-סיטמן: וזה גם נעשה כבר, זה קורה וזה עובד.

מיקי עופר: משפט שני זה בנושא היצוא.

מיקי עופר: אני לא יודע כמה דיברו איתכם על נושא של תקנים, ה-IMC GMP ו-GMP.

מיקי עופר: אני אגיד בקצרה, יש איזה שהוא ריב בין המכון לתקנים, קרי רחל שימונוביץ, שנותנת תקני GMP ולא מוכנה לתת תקני GMP למפעלים האלה, והיק"ר שנותן תקן של IMC GMP.

מיקי עופר: היק"ר טוען שאין בעיה, ש - - -

רועי סולומון: אני לא רוצה להיכנס לפוליטיקות של משרד הבריאות.

מיקי עופר: אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל באותו רגע שהמפעלים יקבלו תקן GMP, אנחנו עברנו את אותה בדיקה של רחל שימונוביץ, בזלת עברה את הבדיקה של רחל שימונוביץ, קרי GMP והיא לא נתנה לנו GMP.

שרן השכל: למה?

מיקי עופר: מחר בבוקר, אם לנו יש GMP אנחנו יכולים לייצא.

מיקי עופר: כשאנחנו נייצא - - -

שלומית אבינח: לא כאן.

שלומית אבינח: אני לא רוצה את זה.

רועי סולומון: שנייה רגע, יקיריי.

רועי סולומון: אני לא עוסק, לא בפוליטיקה ולא בהבדלים בין משרדים.

שלומית אבינח: היא גם לא נמצאת פה להגיב.

רועי סולומון: אני רוצה באמת שיהיה רגולטור אחד שיגיד לי מה לעשות, ויותר מזה, אני רוצה גם שיכבדו את התקנים לא רק בארץ הקודש, אלא גם מעבר לגבולותינו.

רועי סולומון: אז או שמאמצים את התקנים שם או שעושים איזה שהיא הכרה הדדית.

רועי סולומון: צריך להחליט מה זה בסוף, האם זה תרופה, האם זה סם מסוכן, האם זה קו אחרון, מה זה?

רועי סולומון: ברגע שנחליט מה זה קנאביס או לאיזה משבצת זה נכנס, קופות החולים ייכנסו לשם, זה ייכנס לסל הבריאות וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

רועי סולומון: יש כאן איזה שהיא דרישת מטופל, המטופל יודע מה הוא רוצה, אמרתי את זה, ככה התחלתי את הדברים, המטופל יודע בול מה הוא רוצה, ויש כאן דרישות רגולציה, השילוב הזה של שניהם, של לעמוד בדרישות הרגולציה ולעמוד במה שהמטופל מבקש מאיתנו יוצר כאן את האתגרים האמיתיים ואת ההוצאות הגדולות שלנו.

אורן גלעדי: כן.

אורן גלעדי: אני אגיד כמה מילים על הפיתוח.

אורן גלעדי: אני שלוש שנים בחברה, קצת יותר משלוש שנים בחברה, הגעתי לפה עוד בתקופת ההנהלה הישנה, התחלתי לפתח טבליות.

אורן גלעדי: פיתחנו טבליות, שלחנו אותן למחקר בבית חולים זיו בצפת, שמתנדבים בולעים, לוקחים להם את הרמות בדם, באנו לראות מה השלב הבא מהיק"ר, הרישום של מוצר הקנאביס הזה, אין גיידליינס, אין תקנות, לא יודעים איך להמשיך לפתח את זה, אין רגולציה מתאימה ואף מוצר קנאביס חוץ מתפרחות ושמנים, כרגע זה מוקפא עד להודעה חדשה.

אורן גלעדי: עבדנו על תוויות, עבדנו על - - -

רועי סולומון: אני מוציא את זה לחו"ל, אני לא משאיר את הפיתוח הזה בארץ.

אורן גלעדי: לגמרי.

רועי סולומון: זה כאב אדיר.

רועי סולומון: אני ציוני אמיתי, אני עדיין עושה מילואים, באמת, ציוני אמיתי, אני מוציא את זה החוצה.

יעל שכטר-סיטמן: תחשבו על הילדים ועל המבוגרים שלא יכולים לעשן וצריכים צורות מתן נוספות שיסייעו להם.

יעל שכטר-סיטמן: ישראל מעודדת עישון, 85% זה עישון.

אורן גלעדי: שרופא רושם למטופל לעשן, זה בלתי נתפס מבחינת מה שאנחנו יודעים על נזקי העישון, הדבר הזה נקרא MDI, נותן מנה מדודה של תרסיס, כמו שהאסתמטיים לוקחים, עושים לחיצה כזו, משתחררת מנה מדודה של CBT ו-THC ביחסים שונים.

אורן גלעדי: שוב, לקחנו את זה לחו"ל כי בארץ אי אפשר לפתח את זה.

אורן גלעדי: גודל החלקיקים מוגדר.

שרן השכל: זה הזוי.

אורן גלעדי: מוצר מדהים.

אורן גלעדי: אין לזה שום רגולציה בארץ, אין סיכוי לפתח את זה בארץ ולרשום את זה בארץ.

אורן גלעדי: המון המון פוטנציאל שקשה מאוד, ממש כואב הלב שאי אפשר לעשות בארץ.

שלומית אבינח: רשמתי.

אורן גלעדי: וגם הדבר הזה שזה כבר נהיה מוצר מסחרי.

אורן גלעדי: המון המון פיתוח, לזקק ולנקות את ה-THC מתוך המרק הזה שיוצא מהצמחים, מתוך המיצוי, נעזרנו בגרנטים של רשות לחדשנות, של מה שהיה פעם המדען, המון עבודת פיתוח בשביל לעשות תהליך אדיר, מוצלח, נקי, לבדוק.

אורן גלעדי: יש המון שיטות אנליטיות שפיתחנו בשביל לבדוק את זה, המון המון עבודה של למעלה משנתיים עד שהגענו לדבר הזה ביד, אנחנו מאוד גאים בזה, וזה בעצם רק חומר הגלם להרבה מאוד תרופות אחרות שכיום עושים בגרמניה ואנחנו גם רוצים לעשות בשביל מוצרים נוספים.

יעל שכטר-סיטמן: אז חוץ מאישור צורות מתן נוספות, זה סופר קריטי, גם למטופלים וגם לתעשייה ובכלל בישראל, כדי שנהיה מנוע חדשני וצומח.

יעל שכטר-סיטמן: יש את הנושא של ועדת המו"פ שחשוב להוציא את זה מהיק"ר.

יעל שכטר-סיטמן: לא צריכה להיות ועדת מו"פ ביק"ר.

יעל שכטר-סיטמן: בתרופות זה לא קורה.

שרן השכל: איפה זה נמצא?

שרן השכל: אצל מי זה נמצא?

יעל שכטר-סיטמן: זה ועדת הלסינקי, זה רגיל לחלוטין, הם לא עוברים ועדה במשרד הבריאות.

מיקי עופר: אנחנו עושים גם וגם.

רועי סולומון: גם וגם, אנחנו שולחים להם דברים, הם לא קוראים את זה ומסרבים לנו ומעכבים אותנו.

אורן גלעדי: אנחנו הוצאנו ניסויים לחו"ל.

שרן השכל: אז אם מישהו עושה עכשיו מחקר ופיתוח על קורונה, לא יודעת מה, ממי הוא צריך לבקש אישור?

רועי סולומון: הוא הולך לוועדת הלסינקי בבית חולים, ועדת הלסינקי של משרד הבריאות, יש ועדה לניסויים במשרד הבריאות וזהו.

יעל שכטר-סיטמן: וזה לא עובר דרך אגף הרוקחות, בסוף ועדה ספציפית שלהם, כמו שביק"ר.

שרן השכל: עושים את זה בוועדת הלסינקי של מי?

אורן גלעדי: להסתפק בתשתית הקיימת הנוכחית, לא להוסיף עוד ועדה ביק"ר.

מיקי עופר: יש עוד ועדה ביק"ר שהיא מיותרת לחלוטין.

רועי סולומון: דיברו איתכם על אישורי עובדים?

שלומית אבינח: כן.

רועי סולומון: אז אני לא אחזור על זה.

רועי סולומון: זה כואב לי מאוד, מרמת הטרקטוריסט עד הדירקטוריון.

רועי סולומון: אין לי מערכת מחשוב עכשיו, אין לי, אפס אנשים מתוך שלושה אנשים במחלקת המחשוב שלי, שלושתם עם חוזים בידיים אגב, אנשים עם חוזים בידיים לא באים לעבוד, לא נותנים הודעה מוקדמת, למה?

רועי סולומון: כי אני לא אבקש מהם להתפטר מהעבודה הקיימת שלהם לפני שיש לי אישור יק"ר ביד.

שרן השכל: בזה גם אנחנו נטפל, אני מקווה מהר.

מיקי עופר: שרן, דבר חקיקה שהייתי רוצה לדבר עליו.

מיקי עופר: יש את הוועדה להחרגת ה-CBD.

מיקי עופר: לפי פקודת הסמים הישראלית, שוב פקודה, כל צמח הקנאביס, כולל ענפיו, שורשיו, זרעיו, עליו, גבעוליו, הם סם מסוכן.

מיקי עופר: למה שלא נחריג רק את ה-THC?

מיקי עופר: הפוך, שה-THC יהיה סם מסוכן וכל יתר הצמח על כל מרכיביו שאין לו שום מרכיב פסיכו אקטיבי, בדיוק הפוך – זה דבר חקיקה.

שרן השכל: זה כאשר אי ההפללה תעבור משום שלא תהיה הסכמה במשרד הבריאות על הדבר הזה, לצערי, אני כבר אומרת לכם.

שרן השכל: גם העניין עם ה-CBD הוא מאבק לא פשוט, הוא יעבור, אני מקווה שבתוך חודש הוא כבר יעבור באחוז מסוים של THC, אבל להוציא את כולם מלבד ה-THC זה חתיכת סיפור עכשיו שהם לא ייתנו לי.

מיקי עופר: דרך אגב יובל בעד העניין הזה.

מיקי עופר: דיברתי איתו, יובל בעד העניין.

שרן השכל: אם הוא היה בעד העניין הוא היה עושה את זה אתמול, אני אומרת לך, יש לו את האפשרות.

רועי סולומון: אני חושב שיכולת ההשפעה של יובל היום שונה מבעבר.

רועי סולומון: אם בעבר הוא היה ממש מתווה דרך והוא עשה נסים ונפלאות בשביל להתוות את הדרך הזאת, היום, במיוחד עם העין הבוחנת שיושבת על היק"ר, יותר קשה לעשות צעדים מאוד מאוד גדולים.

שרן השכל: תודה רבה לכם.

יעל שכטר-סיטמן: ברשות

יעל שכטר-סיטמן: כם אני אשלח לכם מצגת עם כל החסמים.

שרן השכל: כן, אני ממש ממש אשמח.

שרן השכל: ממש תודה ואני אשמח לראות אתכם בוועדה כמובן ברגע שנתחיל לעבוד על החקיקה של הצד התעשייתי ותשלחו לנו גם הערות.

שרן השכל: המון תודה על היום הזה.