הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, כנסת 24, פרוטוקול מספר 31, 2022-03-01 09:30

אלון טל: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון ביום חגיגי זה בכנסת שאנחנו מציינים, יום הצדעה לקהילה הלהט"בית.

אלון טל: אנחנו בוועדה מיוחדת לענייני סמים ואתגרים לנוער.

אלון טל: ואני מתכבד לפתוח דיון מיוחד שאנחנו מקדישים לנושא התמכרויות והתנהגויות כפייתיות בקרב הלהט"בים בישראל.

אלון טל: לפני שנתחיל אני מבקש לומר כמה מלים.

אלון טל: החלטה בכל העולם, של אנשים להצטרף או להביע את הזהות המינית שלהם, להצטרף לקהילה הלהט"בית, היא החלטה אמיצה.

אלון טל: אבל היא כרוכה במחיר אישי, במיוחד לאור דעות קדומות בחברות ובמשפחות.

אלון טל: ולכן זה לא צריך להפתיע שהמצוקה הנפשית, שהיא לפעמים מלווה החלטה כזו משמעותית, היא אמיתית.

אלון טל: ויש לא מעטים שמתמודדים עם אותה מצוקה, ובדידות, וחרדות, עם התמכרויות שונות, אלכוהול וסמים.

אלון טל: ונכון יהיה לדעתי לוועדה זאת לשמוע, להקשיב, לראות איזו תמיכה המוסדות של המדינה ושל השלטון המקומי נותנים לאותם צרכים שהם צרכים אני חושב באופן אובייקטיבי שונים.

אלון טל: ואולי יותר דחופים מהקהילה שאיננה להט"בית.

אלון טל: ועל זה אנחנו נתמקד היום בדיון.

אלון טל: יש הרבה אנשים שביקשו לדבר, ונשתדל לתת כמה שיותר לדבר.

אלון טל: אני מבקש שכל מי שכן ידבר, שידבר עד כמה שאפשר בצורה יעילה וקצרה כדי לאפשר לכמה שיותר דוברים לדבר.

אלון טל: לפני שנתחיל אני מבקש להקליט הודעה.

אלון טל: אני אבקש, כיושב ראש הוועדה, לקבוע, לפי סעיף 120.ד.1.ג.

אלון טל: לתקנון הכנסת, שהשמות של כל מי שביקש ו/או יבקש לכסות את השם שלו, כדי שלא ייגרם לו או לזולתו נזק, יהיו חסויים.

אלון טל: ולא יירשמו בפרוטוקול.

אלון טל: אם מדובר בקטינים או חסרי ישע, זה לפי סעיף 120.ד.1.ב לתקנון.

אלון טל: אנחנו רגישים לזה שיש אנשים שמעדיפים לשמור על אלמוניותם במהלך הדיון, ונכבד את זה כמובן.

אלון טל: אני מבקש להתחיל את הדיון.

אלון טל: אני קיבלתי נייר מאוד מאוד מקיף וכולל, מישראל יוסף מעיריית תל אביב.

אלון טל: קראתי בעיון, ואני חושב שגם היה מלומד, אבל גם היה פרקטי.

אלון טל: אולי תפתח ותציין איך אתה רואה את האתגר הזה, עם היקף הבעיה, במקום שאני אקריא מהדף שלך מוטב לקבל את זה ממקור ראשון.

אלון טל: אז ברוך הבא, גיא, לוועדה, וברוך הבא לכנסת.

גיא ישראל יוסף: קודם כל תודה רבה על ההזמנה ותודה רבה על המעמד.

גיא ישראל יוסף: זה מאוד מרגש, ואנחנו מודים על ההזדמנות.

גיא ישראל יוסף: באמת כדי לדבר על היקף התופעה של ההתמכרויות בקרב קהילת הלהט"ב, צריך רקע קצר.

גיא ישראל יוסף: אנחנו מדברים על זה שפחות או יותר משנת 2011 היו נסיונות, בעיקר דרך עיריית תל אביב-יפו, לתת מענים לסוגייה.

גיא ישראל יוסף: הנסיונות האלו בחלקם צלחו, בחלקם פחות.

גיא ישראל יוסף: היו סיבות תקציביות, סיבות ארגוניות.

גיא ישראל יוסף: בשורה התחתונה, בשנת 2019, ממש לפני משבר הקורונה, נפתח בפעם הראשונה שירות ייעודי להתמכרויות אך ורק לקהילת הלהט"ב, מתוך ההבנה שיש צרכים מיוחדים.

גיא ישראל יוסף: אני רוצה רק לתת היקף על כלל התופעה, ולמה אנחנו מדברים על צורך בשירות ייעודי.

גיא ישראל יוסף: אנחנו מדברים על זה שאם קהילת הלהט"ב על פי מחקרים מהווה בהערכה כעשרה אחוזים מכלל האוכלוסיה בישראל, ושהיא נוטה להתיישב בערים גדולות יותר, אבל בנוסף לזה היא גם נוטה בדרך כלל לסבול מנתוני בריאות, הכנסה, תמיכה חברתית ומשפחתית נמוכים ביחס לשאר האוכלוסיה.

גיא ישראל יוסף: זה תיכף יתחבר לסוגיית ההתמכרויות.

אלון טל: שאלה מקדימה, אולי תסביר לוועדה את הרקע האישי שלך והתפקיד שלך.

אלון טל: נראה לי שזה ייתן יותר עוצמה לדברים שלך, בתור אחד שהוא בר סמכא.

גיא ישראל יוסף: אני עובד סוציאלי, שבעצם מרכז את תחום התמכרויות להט"ב בשירות הייעודי הייחודי שכרגע ישנו בארץ, מזה כשנתיים וחצי.

גיא ישראל יוסף: בחיי האישיים אני גם חוקר את הנושא באונ' בר אילן, את הנושא של התנהגויות בריאותיות וצריכת סמים בקרב להט"בים בישראל.

אלון טל: בקיצור מדובר באדם שאולי מתמקד בנושא יותר מכל אדם אחר בארץ.

גיא ישראל יוסף: במעט.

גיא ישראל יוסף: אני רוצה קצת לתת נתונים יבשים, ואז לדבר על הסוגייה ממקום יותר אישי.

גיא ישראל יוסף: הנתונים היבשים באמת מדברים על זה שבהערכה, אם אנחנו מדברים על זה שאוכלוסיית הלהט"ב היא כעשרה אחוז מכלל האוכלוסיה בישראל, יחד עם זאת הנתונים המחקריים מדברים על זה, כולל נתונים שעלו ממחקרים של נתוני ועדת הסמים של הכנסת בנושא הקהילה, שבין עשרים לשלושים אחוז יותר צורכים סמים בצורה תדירה, מאשר בקרב האוכלוסיה ההטרו-סקסואלית.

גיא ישראל יוסף: עשרים אחוז יותר.

גיא ישראל יוסף: מדברים על כתשעה אחוז בקרב הטרו-סקסואלים, ובין עשרים עד שלושים אחוז בקרב קהילת הלהט"ב.

גיא ישראל יוסף: אחוז מאוד גבוה.

גיא ישראל יוסף: יחד עם זאת אנחנו רואים שאפילו שאמור להיות ייצוג יתר בשירותי ההתמכרויות שקיימים בארץ, היחידות האמבולטוריות, שירותי ההתמכרויות העירוניים, יש דווקא ייצוג חסר.

אלון טל: אולי תסביר למה זה חשוב.

אלון טל: כלומר השאלה הראשונה שנשאלת מדוע הציבור הזה הוא שונה מכל ציבור אחר.

אלון טל: שיקבל שירותים כמו כל אחד.

אלון טל: האם יש צרכים או מאפיינים מיוחדים שמצדיקים את השירותים הייחודיים?

גיא ישראל יוסף: אז קודם כל צריך לדבר על זה שלא רק שהתדירות או המועדות לצריכת סמים היא גבוהה יותר, גם סוגי הסמים הם ייחודיים.

גיא ישראל יוסף: אנחנו רואים שבקרב נשים לסביות דפוסי השימוש נעים בעיקר סביב שימוש במריחואנה, באלכוהול, בקוקאין ובכדורים מרגיעים.

גיא ישראל יוסף: אנחנו רואים שבקרב גברים הומואים או ביסקסואלים יש שימוש גבוה בכל מיני חומרים, אבל חומרים מיוחדים שלא קיימים בקרב האוכלוסיה ההטרו-סקסואלית.

גיא ישראל יוסף: סמים שנקראים טינה, קריסטל-מט', GHB או GBL, כמו שמכירים אותו בפרשת אלון קסטיאל כסם האונס.

גיא ישראל יוסף: אנחנו מכירים גם סמים שנקראים K, קטמין, אלו סמים מיוחדים שמתחברים מאוד לכל מיני פרקטיקות תרבותיות, אישיותיות בחיים של קהילת הלהט"ב.

אלון טל: אפשר ללמוד קצת על מידת הסכנה של הסמים האלה, לעומת חלופות?

גיא ישראל יוסף: בוודאי.

גיא ישראל יוסף: קריסטל-מט' למשל, הוא ממכר פי שלושה מקוקאין.

גיא ישראל יוסף: אפשר להיכנס לסיבות ביולוגיות למה זה קורה, אבל זה חומר שיש לו השפעות מאוד מאוד מרחיקות לכת על היבטים שונים של תפקוד בחיים של האדם שצורך אותו.

גיא ישראל יוסף: גם אם עושים בו שימוש ספורדי, אחת לתקופה, אפשר לראות בדרך כלל שהשימוש הולך ונעשה יותר עצום ככל שהזמן ממשיך.

גיא ישראל יוסף: אני רוצה כן אבל רק לגעת בסיבתיות.

גיא ישראל יוסף: כי זה חשוב.

גיא ישראל יוסף: אני לא רוצה שמתוך הדיון פה נצא עם איזה משהו שמחזק סטיגמות שליליות על דפוסים בתוך קהילת הלהט"ב.

גיא ישראל יוסף: כי הסיבתיות פה היא חשובה והיא קריטית.

גיא ישראל יוסף: ורק כדי להסביר אותה, כן חשוב לי לומר שיש בתוך קהילת הלהט"ב עוד שתי קבוצות ייחודיות, שאני חושב שחשוב להתייחס אליהן, שזה קהילת אנשים על הרצף הטראנסי, שהם חשופים מבחינת לחצים של חיים להרבה יותר לחצים.

גיא ישראל יוסף: סובלים הרבה יותר מחוסר בטחון דיורי, תעסוקתי, וגם זה תיכף יתחבר לסוגיית השימוש בסמים.

גיא ישראל יוסף: אז רק כדי לתת את ההסבר, אני נותן שלוש נקודות קצרות.

גיא ישראל יוסף: הסיבה הראשונה לשימוש גבוה יותר וצריכת סמים בקרב קהילת הלהט"בים קשורה להומופוביה.

גיא ישראל יוסף: חשיפה להומופוביה, הקושי להזדהות עם דמויות הוריות, בשונה מילדים שגדלים בבית שרואים את אבא או את אמא כדמויות שהם יכולים להזדהות איתם.

גיא ישראל יוסף: אצל נער או נערה להט"בים יש כבר מילדות תחושה שאני קצת שונה וחריג בתוך המבנה הביתי הראשוני שבו אני צומח.

גיא ישראל יוסף: בנוסף לזה יש חשיפה, לא רק מתוך המשפחה או הסביבה הקרובה, גם מתוך אישי ציבור, לפעמים מתוך המשכן המכובד הזה, שאומרים אמירות שממש מאתגרות את היכולת להרגיש בנוח עם הזהות.

גיא ישראל יוסף: כשאנחנו מדברים על אנשים בוגרים זה אתגר.

גיא ישראל יוסף: אבל במיוחד כשאנחנו מדברים על אנשים בגילאים צעירים יותר, בני נוער למשל.

גיא ישראל יוסף: נקודה נוספת, שהיא נורא נורא חשובה, מעבר לגיבוש הזהות המינית, זה משהו שאנחנו קוראים לו בעגה מקצועית הומופוביה מופנמת.

גיא ישראל יוסף: במובנים מסויימים זה או הפנמה של העמדות השליליות שאנחנו לומדים מהחברה, או לסירוגין אי הפנמה של דברים חיוביים, ייצוגיים חיוביים.

גיא ישראל יוסף: האפשרות להקים קריירה, משפחה, זוגיות, להרגיש בנוח עם הגוף שלי, עם הסביבה שלי.

גיא ישראל יוסף: לכונן מערכות יחסים מיטיבות.

גיא ישראל יוסף: כשאנחנו לא רואים ייצוגים לזה בתרבות, בחברה, בספרות, בסביבה הקרובה והרחוקה, אז גם יש אי הפנמה של החלקים החיוביים הללו.

גיא ישראל יוסף: במלים אחרות, אני לא מרגיש בנוח עם זה לחלוטין, אבל כן אפשר לקרוא לזה כסוג של שנאה עצמית.

גיא ישראל יוסף: הביטויים שלה זה חוסר אמונה שאני יכול לחיות חיים שיכולים להקיף את כלל הצרכים שאני זקוק להם על מנת להגיע לזהות אינטגרטיבית.

גיא ישראל יוסף: ונקודה שלישית, שהיא לא פחות חשובה.

גיא ישראל יוסף: אנחנו צריכים להבין שאם להט"בים חווים הרבה יותר הדרה חברתית, ותחושה של חוסר תמיכה משפחתית, הקשר עם קהילת הלהט"ב הוא הרבה יותר קריטי, הוא הרבה יותר חשוב.

גיא ישראל יוסף: הוא מספק את תחושת השייכות והבטחון, כמעין משפחה נבחרת, שהלהט"בים לא מקבלים מהסביבה שבה הם צומחים.

גיא ישראל יוסף: בתוך קהילת הלהט"ב יש כל מיני פרקטיקות, וכל מיני תהליכי סוציאליזציה, שבחלקם גם מעודדות צריכת סמים מוגברת יותר, בהמשך לשתי הנקודות שציינתי קודם, שזה תהליכים של דחק נפשי כתוצאה ממפגש עם החברה, והיעדר תמיכה חברתית.

אלון טל: אני חושב שזה מהווה הזדמנות לעבור אולי על שלבים, כלומר מבחינת היערכות החברה לאתגר הזה, האם תוכל לציין מה לדעתך החלוקה הנכונה בין מוסדות המדינה, וגם הקהילה עצמה, כי זו לדעתי אחת השאלות, עד כמה מדינת ישראל היא זאת שצריכה לטפל בזה.

אלון טל: תחושת הבטן שלי שהיא צריכה לתת את המענה, אבל יכול להיות שדווקא אתה בדעה שהקהילה, או השלטון המקומי.

אלון טל: אז אנא, תעזור לנו, לפחות לאחר שחשבת על זה קצת יותר ממני.

גיא ישראל יוסף: ברישא של הדברים שלי ציינתי שנעשו נסיונות בעבר להגיע או לעזור לאוכלוסיה לקבל מענים מתוך המענים שקיימים במדינה שלנו.

גיא ישראל יוסף: בכל עיר כמעט יש יחידה להתמכרויות, אם לא כמה בערים הגדולות.

גיא ישראל יוסף: יחד עם זאת אנחנו יודעים שהמטופלים שאנחנו עובדים איתם מדווחים על זה שהשירותים נחווים כבלתי עבירים.

גיא ישראל יוסף: הם חווים גם את האנשים שצורכים את השירות, אנשים מהקהילה ההטרו-סקסואלית, שלהם דפוסי שימוש שונים בהכרח.

גיא ישראל יוסף: אבל גם את אנשי הטיפול בעצמם, כלא מצליחים להבין את הסיבות לשימוש.

גיא ישראל יוסף: כמו שאמרתי הן ייחודיות.

גיא ישראל יוסף: יש לחצים נוספים שמתמודדים איתם.

גיא ישראל יוסף: בנוסף לזה הם מרגישים שיפוטיות וביקורתיות כלפי אורח חיים להט"בי, שבחלקו יש פרקטיקות מיניות, פרקטיקות תרבותיות שהן שונות.

אלון טל: אני חוזר לשאלה המוסדית, מי לדעתך אמור לספק את העזרה הראשונה לפחות, למי שכן התמכר, מחפש דרך אחרת.

גיא ישראל יוסף: למדינה חייבת להיות אחריות בנושא הזה.

גיא ישראל יוסף: בין היתר כי כמו שציינתי למדינה יש קשר ישיר לסיבה למועדות גבוהה יותר לשימוש בסמים.

אלון טל: אתה חושב שהמוסדות הפנימיים הם חזקים מספיק?

גיא ישראל יוסף: לא.

גיא ישראל יוסף: אני חושב שלצערי לא.

גיא ישראל יוסף: ובתוך הנייר עמדה אני ציינתי שאני ממליץ בחום, מצד אחד גם על הכשרה של אנשי מקצוע בתחום בפריסה הארצית.

גיא ישראל יוסף: יש המון עובדים ועובדות סוציאליות, המון אנשי מקצוע בתחום שאמורים להכיר את הנושא.

גיא ישראל יוסף: אבל אני יודע לומר ממקור ראשון שאפילו לא מכירים את השמות של הסמים.

גיא ישראל יוסף: לא מכירים למשל פרקטיקות או דפוסי שימוש מיוחדים ללהט"בים.

גיא ישראל יוסף: אני חושב שציינתי את זה בנייר עמדה, שיש דפוס מיוחד שנקרא בינג'.

גיא ישראל יוסף: ופה אנחנו רואים שהאסטטיקה של השימוש, אנחנו נוטים לחשוב על התמכרות בקרב האוכלוסיה כאנשים, סליחה על הדיבור, שבורי תחנה מרכזית, אנשים שלא מצליחים לתפקד.

גיא ישראל יוסף: האסטטיקה של השימוש בקרב להט"בים לפעמים נעה בתמונה שבה אנשים בימים א' עד ה' עובדים ומתפקדים משמונה בבוקר עד שמונה בערב.

גיא ישראל יוסף: הם מקיימים אורח חיים מלא, הם אקדמאים, שעובדים במקצועות החופשיים.

גיא ישראל יוסף: כשמגיע סוף שבוע יש איזה שהוא פורקן שקורה, סביב הלחצים הללו.

גיא ישראל יוסף: רק להוסיף, השירות שלנו הוא שירות ציבורי, היחיד בישראל ובמזרח התיכון, שממומן על ידי מדינת ישראל.

גיא ישראל יוסף: בשירות שלנו עובדים כרגע רק אני, אנוכי, עובד סוציאלי, והאדם שיושב לימיני, שתיכף יציג את עצמו, נועם, שהוא מדריך התמכרויות.

גיא ישראל יוסף: אנחנו שני האנשים היחידים שעוסקים בתחום הזה באופן ייעודי בכל מדינת ישראל.

גיא ישראל יוסף: לשירות שלנו יש כרגע קרוב לשמונים אנשים ברשימת המתנה.

גיא ישראל יוסף: וכמו שציינתי בנייר עמדה אנחנו מדברים על מעל מאה אלף פונים פוטנציאלים בפריסה ארצית.

גיא ישראל יוסף: אם עשרה אחוז מהאוכלוסיה הם להט"בים, וכשלושים אחוז מהם צורכים בצורה מוגברת סמים, אז אנחנו מדברים על כמות מאוד גדולה של אנשים, שכרגע לא מקבלים מענה.

גיא ישראל יוסף: חשוב גם לומר דבר אחד אחרון, השימוש בסמים בצורה עצימה קשור גם לנתוני בריאות ירודה, הידבקות ב-HIV, מחלות מין, קשור לאובדן תעסוקתי, קשור לאובדן של יחסים, קשור לאובדנות.

גיא ישראל יוסף: קשור גם בין היתר לעובדה שהדבר הזה חוצה מגזרים.

גיא ישראל יוסף: הוא לא קיים רק אצל צעירים או רק אצל מבוגרים.

גיא ישראל יוסף: לנו בעבודה שלנו פגשנו אבות, שמתמודדים עם זה.

גיא ישראל יוסף: אבות לילדים.

גיא ישראל יוסף: פגשנו אנשים צעירים, אנשים מבוגרים, נשים טרנסיות, גברים הומואים.

גיא ישראל יוסף: המבוגר אצלנו בן ששים ושלוש אם אני לא טועה.

גיא ישראל יוסף: הצעירה אצלנו בת עשרים ושתיים, כי אנחנו לא מקבלים מתחת לשמונה עשרה.

גיא ישראל יוסף: והיו המון פניות מבני נוער.

אלון טל: אני מודה לך מאוד.

אלון טל: אני אציין שלאחרונה סיימתי ספר מצויין, זה נקרא אימפריה של הכאבים.

אלון טל: זה מדובר על משבר אופיואי, ואני שמח לשמוע שכנראה השימוש באופיואים, לפחות בקהילה, לא שונה, לפחות מבחינת דפוס, מהקהילה הרחבה.

אלון טל: זה באמת סיכון גדול.

אלון טל: אני אבקש לשמוע נציג מארגון מעברים.

אלון טל: אני מעוניין לשמוע, אנחנו מדברים על סימפטומים, והשאלה האם מישהו יכול לדבר על נסיונות למנוע התמכרות במקור.

אלון טל: מה ההסברה הפנימית בתוך הקהילה הגאה.

עומד אלעד: קוראים לי עומר אלעד, אני גם עובד סוציאלי.

עומד אלעד: אני מנהל את מערך עו"ס טרנס בעמותת מעברים לקשת הטרנסית, זה כרגע המערך הסוציאלי היחידי שמוקדש לקהילה הטרנסית בישראל.

עומד אלעד: עמותת מעברים כולה מוקדשת לקידום הקהילה הטרנסית בישראל.

עומד אלעד: ואני עובד סוציאלי כעשר שנים, ובין השאר עבדתי גם בנושא של התמכרויות, מחוסרי דיור וכו'.

עומד אלעד: אני רציתי לדבר היום בעצם, גיא תיאר מאוד יפה את אוכלוסיית הלהט"ב והשימוש בסמים, וגם הזכיר את הקהילה הטרנסית, שבאמת יש לה מאפיינים ייחודיים.

אלון טל: הבנתי שכל מה שהוא אמר על הקהילה ההומוסקסואלית זה עוד יותר נכון לגבי הקהילה הטרנסית, מבחינת אחוז המשתמשים והיקף המצוקה.

עומד אלעד: נכון.

עומד אלעד: אין הרבה מחקר בנושא, יש ממש מחקרים בודדים שנעשו בישראל וגם בעולם על הקהילה.

עומד אלעד: אבל כולם באופן גורף מצביעים על הנתונים האלה, כולל נתונים מאוד מאוד גבוהים של אובדנות, של מצוקה.

עומד אלעד: הקהילה הטרנסית מתמודדת עם הרבה מאוד דברים.

עומד אלעד: יש הדרה חברתית מאוד מאוד חמורה, קשיים בתעסוקה, והמון המון דברים שאנחנו יודעים מהמחקר על התמכרויות שהם מאפייני סיכון, בנוסף לטראומה ולדברים שגיא הזכיר.

עומד אלעד: אני רציתי בעיקר להתייחס לכמה נושאים.

עומד אלעד: גם לעניין שגיא הזכיר שאין מענים ייעודיים, בתוך המענים הקיימים הקהילה הטרנסית מתמודדת עם הנושא של מגדר, וכל המענים כיום עד כמה שאני יודע מחולקים לפי מגדר.

עומד אלעד: וזה קושי עיקרי שמתמודדים איתו בקהילה.

עומד אלעד: יש כיום חוזר של משרד הבריאות שכן נוגע בקהילה הטרנסית, ואני חושב שמאוד נכון לפעול במסגרת הוועדה הזאת, והעיסוק בהתמכרויות וסמים, ליישם את החוזר הזה בהתאם.

עומד אלעד: זה חוזר מאוד טוב, שכמה מהכותבות שלו בחדר.

עומד אלעד: בנוסף אני חושב שמשהו שלי מאוד חשוב, מהניסיון האישי שלי והמקצועי, הנושא של מענים בטווח.

עומד אלעד: אני חושב שמיזעור נזקים זה משהו שבאופן כללי אין בישראל, מענים של מיזעור נזקים, והם מאוד מאוד נכונים לקהילה הטרנסים.

עומד אלעד: מיזעור נזקים, אני רק אגיד בכמה מלים, זו שיטה טיפולית בהתמכרויות, שהיא על איזה שהוא רצף.

עומד אלעד: כשמתמודדים עם ההתמכרויות בתוך הרצף הנפשי והטיפולי, ולא בהכרח הפסקה מיידית.

עומד אלעד: אני רואה את זה בעבודה שלי המקצועית כמשהו שהקהילה הטרנסית מאוד זקוקה לו.

עומד אלעד: אני חושב שהקול הזה בכלל קיים בקהילה הטיפולית בישראל סביב התמכרויות, אבל אני כן רוצה,

אלון טל: האם הטכניקות של הטיפול באנשים שהם סובלים באמת מהתמכרות קשה, הן שונות?

אלון טל: פשוט אולי הרקע הפסיכולוגי שונה, אבל בעצם, לפעמים זה טיפול תרופתי, מה מאפיין את המענה שאנחנו צריכים לתת, אם הוא שונה, או דומה?

עומד אלעד: אני חושב שהמדינה נדרשת לאיזה שהוא רצף של מענים.

עומד אלעד: אני כן סבור שהעובדה שאנשים טרנסים, וגם הקהילה הגאה באופן כללי יש להם מאפיינים ייחודיים, זה אומר דרשני, ודורש גם להתאים באמת את המענים, גם הקיימים וגם כאלה שצריך להקים.

עומד אלעד: כמו שגיא אמר, וגם נועם ידבר, אני בעצם מקבל פניות מהקהילה הטרנסית.

עומד אלעד: למשל בשנה שעברה היו לנו אלף ארבע מאות פניות, כאשר יש לנו פניות שקשורות להתמכרויות אין לנו כמעט לאן להפנות אנשים.

עומד אלעד: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הארגונים הקיימים, בשנה שעברה גם הקמנו ביחד עם גיא ונועם קבוצה ייעודית לנשים טרנסיות, ולמדנו ביחד שמדובר באוכלוסיה שממש דורשת עבודת חיזור ושימור, ולא כי אין צורך, אלא כי יש טראומה מאוד מאוד קשה במפגש עם כל המערכות, כל מערכות הבריאות, בריאות הנפש וגם התמכרויות.

עומד אלעד: אני כן אגיד שיש מספר מענים שאני הסתכלתי על הפרוטוקול ב-2018, מהיום הזה שעסק בנושא, מאז באמת יש מספר מענים שקמו.

עומד אלעד: כמו לצידך, שזה שירות שמשלב נשים טרנסיות.

עומד אלעד: יש את הפעילות של גיא ונועם.

עומד אלעד: אבל זה ממש פעילות מאוד מאוד מזערית ביחס לצורך.

אלון טל: אני מבקש לדעת, שמענו מספרים שאני חושב שבכל העולם אני שומע, על עשרה אחוז מהציבור שמזדהה כהומוסקסואל.

אלון טל: השאלה, יש לכם הערכה לגבי מה הגודל של הקהילה שזקוקה לעזרה?

עומד אלעד: קשה להעריך, אבל ההערכות הן בין אחוז לשלושה אחוז, שזה משהו בין חמישים אלף למאה חמישים אלף אנשים.

עומד אלעד: לצורך העניין זה שווה ערך לקהילה האתיופית בישראל.

עומד אלעד: זו אוכלוסיה מאוד מאוד גדולה, עם מאפיינים ייחודיים משלה.

עומד אלעד: אני כן אגיד שלפני שנה כבר יצרו איתי קשר ממשרד הבריאות וביקשו לעשות יום עיון בנושא.

עומד אלעד: מאז זה תקוע במשרד הבריאות, אני חושב שהכשרות וימי עיון זה משהו שעולה שוב ושוב.

אלון טל: אנחנו תיכף נשמע ממשרד הבריאות.

אלון טל: אתם בינתיים מציגים את הצרכים.

אלון טל: יש לך איזה משפט לסיום?

עומד אלעד: כן, אני חושב שבאמת הצורך בהכשרות ובמענים ייעודיים, לצד התאמה של מענים זאת הדרך לקדם את הנושא.

עומד אלעד: תודה.

אלון טל: תודה רבה.

אלון טל: נועם, בתור אחד משני אנשי המקצוע שבאמת עוסק בזה, נשמח לשמוע ממך.

אלון טל: באמת הייתי רוצה לשמוע לא רק על ההיבט כשיש מי שכבר הגיע אחרי שהוא כבר מכור לסמים, אלא איך נוכל באמת לפנות לאותם צעירים כדי שכל שימוש באלכוהול וסמים יהיה מדוד, או בשליטה, ובטח לא מגיע להתמכרות.

נועם בירנבאום: קוראים לי נועם בירנבאום.

נועם בירנבאום: אני מדריך בשירות מטרה להט"ב, יחד עם גיא.

נועם בירנבאום: ובעצם מדובר כאן קצת ביציאה מהארון בשבילי, במובן הזה.

נועם בירנבאום: הדיון הזה שמתקיים כאן הוא על אוכלוסיה שאני חלק ממנה.

נועם בירנבאום: כלומר אני בעצמי מכור נקי, להט"ב, שכל האיפיונים שדוברו כאן עד עכשיו, על הקהילה שלי, מתייחסים אליי בעצם.

נועם בירנבאום: אני ניצול של הסצנה הזאת.

נועם בירנבאום: בתור התחלה הייתי רוצה להגיד, שוב, כמו שגיא אמר, תודה רבה על המעמד הזה.

אלון טל: תודה על האומץ לבוא ולדבר.

אלון טל: זה לא מובן מאליו.

נועם בירנבאום: זה מאפשר לי, זה איפשר לי בתור התחלה לקבל טיפול ולקבל מענה, ככה שאני אוכל היום לתת מענה לאנשים אחרים מהקהילה שלי, ולייצג כאן את החברים שלי.

נועם בירנבאום: אז תודה על זה.

נועם בירנבאום: לשאלה שלך קשה לי להתייחס כרגע.

נועם בירנבאום: אני חושב שיש כאן מרכיבי זהות כל כך עמוקים, שצריך טיפה להבין קודם את השורש של הדבר הזה בשביל להבין איך למזער את הנזקים מראש.

נועם בירנבאום: אני אנסה לסבר את האוזן סביב מה שאני מנסה להגיד.

נועם בירנבאום: אני זוכר כילד, בשנות השמונים, את הדברים שאני שמעתי על קהילת הלהט"ב, על מה זה אומר להיות גיי.

נועם בירנבאום: על כל מיני תחלואות של הקהילה הזאת.

נועם בירנבאום: ונחרדתי בגיל הנעורים לגלות שאני חלק מהסיפור הזה.

נועם בירנבאום: שהמאפיינים האלה אומרים שאני גיי, ואני עלול למצוא את עצמי בסיטואציות סיכוניות, בבדידות.

נועם בירנבאום: כל המאפיינים האלה של הראשית של גיבוש של זהות, והסוד, שנמצא שם בבסיס של כל זה, אני חושב שהם חלק ממה שגורם לאדם מהקהילה הגאה, כשהוא נפגש עם עולם הסמים בתוך הקהילה, לכזה סוג של איחוד.

נועם בירנבאום: אני אדבר רגע על המימדים של הדבר הזה.

נועם בירנבאום: אני לא חושב שלא הקהילה עצמה, וגם לא אנחנו עדיין, בתור אנשי מקצוע שמטפלים בקהילה הזאת, מצליחים להבין את הסדר גודל של התופעה הזאת.

נועם בירנבאום: מספיק להיכנס לאתרי היכרויות של הקהילה, או לבוא לאירוע של הקהילה, למסיבה, לצעוד בתל אביב בימי שישי, או בימי שבת בבוקר בשביל להבין עד כמה זה ניגר לכל המרחב הזה, הקהילתי הלהט"בי.

נועם בירנבאום: כמה השפעה יש לדבר הזה.

נועם בירנבאום: אני חושב שאנחנו כמו באיזה לב של סערה, של צונמי, שבתוכו משייטים גיא ואני ברפסודה ומנסים לתת מענה לדבר הזה.

אלון טל: אני מבין כבר שהשמיכה היא קצרה ואין מספיק משאבים.

נועם בירנבאום: מאוד מאוד קצרה.

נועם בירנבאום: בלי שום שיווק שאנחנו עושים בשנתיים של הפעילות הזאת לשירות שלנו, ואפילו להיפך קצת, אנחנו אפילו מנסים לדחוף פניות, להגיד אנחנו לא זמינים לזה כרגע.

נועם בירנבאום: בלי שום שיווק יש לנו רשימת המתנה ממש מהחודש הראשון של חמישים איש, שרק הולכת וגדלה.

נועם בירנבאום: אני רק יכול לדמיין מה יקרה אם נוכל לספר שאנחנו קיימים, ולא להסתיר את זה.

אלון טל: אני בא מעולם אחר של הסביבה, ומדיניות הציבורית, ואני רוצה באמת להשוות את זה לשאלה של הפקקים.

אלון טל: אפשר תמיד לנסות לבנות יותר ויותר כבישים, ולהעסיק יותר ויותר מדריכים, אבל אפשר גם לנסות לעשות ניהול ביקושים.

אלון טל: והשאלה איך לדעתך, בנוסף באמת, יש פה מאה אלף אנשים ברשימת המתנה, אני מתרשם מכל זה, אבל אני חוזר לזה, אני לא מזמן נתתי הרצאה בנושא שינויי אקלים אמנם למכינה.

אלון טל: מה אפשר לעשות כדי לשנות מעט את התרבות הזאת, מכיון שאתם, זה כמו ילד הולנדי, ישים עוד אצבע ועוד אצבע.

אלון טל: צריכים אולי לחשוב על הצונמי שהזכרת.

נועם בירנבאום: תראה, זו שאלה טובה.

נועם בירנבאום: חייבים להתייחס אליה באיזה שהוא שלב.

נועם בירנבאום: אני לצערי לא נמצא שם כרגע.

נועם בירנבאום: אני נמצא במקום שנותן מענה לאנשים,

אלון טל: אתה מרגיש שהעזרה שלך מצליחה?

אלון טל: יש לך כבר שנתיים ניסיון, אז תן אולי דוגמאות,

נועם בירנבאום: חוץ מזה שאנחנו השירות היחיד שנותן באמת מענה לקהילה, לקהילת הלהט"ב סביב עניין ההתמכרויות, אנחנו גם שירות שדוגל בשיטה של מיזעור נזקים.

נועם בירנבאום: כלומר אנחנו לא רק, הרבה מהמקומות שנותנים היום מענה להתמכרויות אומרים שחור או לבן.

נועם בירנבאום: אחד או אפס.

נועם בירנבאום: או שמפסיקים או שממשיכים.

נועם בירנבאום: אין התלבטות.

נועם בירנבאום: אין איזה ניסיון טיפה להוריד את הווליום לדבר הזה.

נועם בירנבאום: כשאנחנו מבינים שיש כאן מינעד, שיש כאן אפשרות לבוא במגע עם האנשים של הקהילה, שנמצאים עדיין אולי בשימוש שהוא ספורדי יחסית, או נמצאים בהתלבטות סביב השימוש שלהם, ובכל זאת להשאיר את הדלת פתוחה ולאפשר לדיון הזה להתקיים,

אלון טל: מכורים אנונימיים ממה שאני מבין הם בגישה של הכל או כלום.

אלון טל: כלומר מי שמתחיל עם הדרינק הראשון הוא כבר במדרון חלקלק שהוא חוזר מייד להתמכרות.

אלון טל: זאת לא הגישה שלך אני מבין.

נועם בירנבאום: הגישה שלי, האישית, שלי עם עצמי, היא מאוד כזאת.

נועם בירנבאום: אני יודע שאני לא יכול אפילו טיפה.

נועם בירנבאום: אבל זה שזה נכון לגביי, או זה שאני גיליתי באיזה שהוא שלב, מאוחר נורא, בתוך התהליך שלי, שאני לא יכול טיפה אחת, זה לא אומר שאני לא יכול לקבל אנשים, ולבדוק איתם איך ההתמכרות שלהם משפיעה על החיים שלהם היום.

נועם בירנבאום: איך אני יכול לעזור כשעדיין יש טיפה שימוש, או כשיש שימוש הוא עדיין לא יצא לגמרי משליטה.

אלון טל: אז לפני שנעבור למשרד הבריאות, אני רוצה איזה איזון מגדרי, ויש קהילה לסבית שלא שמענו.

אלון טל: אם מישהו פה רוצה לדבר על כך.

דפנה גרינר: שמי דפנה גרינר, אני עו"ס קלינית, אני מנהלת את הקליניקה לייעוץ וטיפול במרכז הגאה בתל אביב.

דפנה גרינר: אני קודם כל רוצה לחזק את הדברים שאמרו הדוברים לפניי.

דפנה גרינר: אני חושבת שגיא תיאר בצורה הטובה ביותר גם את הסוציאליזציה לשימוש בחומרים ממכרים, וגם את החוסר הקיים במענים מתאימים ומדוייקים לקהילה הגאה, ובכלל זה גם הקהילה הלסבית.

דפנה גרינר: אנחנו רואים הבדלים מסויימים בשימוש בקרב נשים להט"ביות, בעיקר נשים לסביות ובי-סקסואליות.

דפנה גרינר: מבחינת סוגי הסמים אנחנו רואים יותר שימוש באלכוהול,

אלון טל: אני לא יודע אם זה עדיף, אם כבר להתמכר אלכוהול נשמע לי פחות גרוע מהחומרים ששמענו עליהם אצל הגברים.

אלון טל: איך את רואה את זה, כבעיה?

דפנה גרינר: אני חושבת שזה פחות אולי משנה סוגי ההתמכרות.

דפנה גרינר: אני חושבת שהדברים הדומים זה גם חוויות של טראומה ומצבי דחק, וגם צורך בחיבור ובהשתייכות, שהיום הקהילה הלהט"בית בכלל מוצאת את זה דרך שימוש בחומרים ממכרים.

דפנה גרינר: אנחנו לא דיברנו גם על התמכרות, לא הייתי מההתחלה בדברים שגיא אמר, אבל גם על התמכרות לסקס, גם החיבור בין סמים לסקס.

דפנה גרינר: אני חושבת שבקרב אולי נשים לסביות כמו שאנחנו יודעים בכלל אצל נשים, הדברים הם עוד יותר מתחת לרדאר, אנחנו פחות רואים את זה בתוך התרבות הכללית, בתוך מסיבות או בחברה היותר רחבה.

דפנה גרינר: ואנחנו רואים כמו מה שאנחנו מכירים, גם לגבי פגיעות מיניות ואלימות בקשרים בין נשים, כשהדברים קורים בתוך יחסים, בתוך בתים, בתוך קהילות שהן יותר אינטימיות וסגורות.

דפנה גרינר: ולכן החשיבות של המניעה וההסברה היא מאוד גדולה, כי צריך להגיע אליהן.

דפנה גרינר: כי הן ברזולוציות יותר גבוהות.

דפנה גרינר: אם אני כבר קיבלתי את רשות הדיבור אז חשוב לי להגיד שבאמת השירותים הקיימים, ואנחנו יודעים בעיריית תל אביב שיש מענים לאוכלוסיה הכללית שנמצאת בתוך האיזורים האלה של ההתמכרות, הם לא עונים באופן מספיק טוב ומדוייק לצרכים של האוכלוסיה הלהט"בית בכללותה, ובתוך זה כמובן גם הצרכים של הנשים הלסביות.

דפנה גרינר: אני מנהלת בעצם צוות לטיפול ציבורי של עשרה מטפלים ומטפלות, שמומחים בטיפול בסוגיות ספציפיות שקשורות לקהילה הלהט"בית.

דפנה גרינר: אבל הטיפול הזה הוא טיפול שאין לו שום תיקצוב עירוני או תיקצוב ממשלתי בוודאי שלא.

דפנה גרינר: אנחנו יחידה שקמה מתוך הצרכים של השטח, אחרי הרצח בב-נוער, ואנחנו מקימים את עצמנו, ואנחנו הולכים לקראת, ואנחנו עושים הנחות, ואנחנו הולכים באמת לקראת המטופלים כמה שאפשר.

דפנה גרינר: אבל אנחנו עסוקים בלממן את עצמנו.

דפנה גרינר: ולכן יש לנו פה מטפלים עם גוף ידע מאוד עשיר שלא יכולים להעניק אותו למי שלא יכול לשלם תשלום כלשהו.

אלון טל: אני יכול לבקש ממך לעזור לנו ברזולוציה של עד כמה יש לכם אפשרות לסייע לקטינות וקטינים, איזה תיעדוף צעירות וצעירים מקבלים?

דפנה גרינר: קודם כל אנחנו צריכים להפריד בין קטינים לבין צעירים.

דפנה גרינר: גם בשירותי הרווחה זה יחידות שהן שונות.

דפנה גרינר: כל טיפול נפשי, כל טיפול פסיכולוגי לקטינים צריך להיעשות באישור הורים.

אלון טל: זו בעיה, אולי כי ההורה לא כל כך יודע,

דפנה גרינר: אתה צודק לגמרי.

דפנה גרינר: אני רוצה להגיד שני דברים.

דפנה גרינר: קודם כל הבעיה, כמו שגיא תיאר את זה, הבעיה היא לא רק של קטינים וקטינות.

דפנה גרינר: יש שם אולי יותר סיכון, כי הסוציאליזציה מתחילה בגילאים האלה, ההסללה מתחילה בגילאים האלה.

דפנה גרינר: ויש לנו יכולות, דרך חוק נוער, להפעיל אותם כשצריך כדי לאפשר לילדים לקבל טיפול.

דפנה גרינר: אבל אני רוצה לדבר על זה שגם חבר'ה שהם כבר בגירים, ורוצים לקבל טיפול, אנחנו רואים אנשים שלא יכולים לממן.

דפנה גרינר: וברגע שגיא הוא העובד הסוציאלי היחיד שיכול לתת טיפול ללא עלות, אנחנו לא יכולים לעזור למאות ואלפים שהם חבר'ה צעירים, יותר או פחות, וגם מבוגרים, שזקוקים לקבל את המענה הזה.

דפנה גרינר: יש מי שיודע לתת את המענה הזה מבחינה מקצועית.

דפנה גרינר: אבל ללא תיקצוב אנחנו לא יכולים לתת את המענה.

אלון טל: הנקודה מאוד ברורה.

אלון טל: אני מבקש עכשיו לשמוע ממשרד הבריאות, אני חושב שאנחנו, אני תמיד אומר שאנחנו ברגע היסטורי ברגע שהמשרד נמצא בהנהלת אישה שגדלה בזה.

אלון טל: ואני חושב שמבחינת הקהילה הלהט"בית, זה שיש אדם גאה עומד כשר בריאות, אולי זה מן חלון הזדמנויות שלא היה בעבר.

אלון טל: אז לכן אני מבקש לדבר עם ד"ר פאולה רושקה ממשרד הבריאות, לשמוע איך המשרד רואה את האתגר הזה.

אלון טל: בבקשה, בוקר טוב.

פאולה רושקה: בוקר טוב לכולם.

פאולה רושקה: קודם כל אני רוצה לומר שאני כמנהלת המחלקה לטיפול בהתמכרויות כבר כמה שנים טובות פועלת באיזו דרך בעצם לתקציב שניתן לנו, שלצערנו זה לא מספיק.

פאולה רושקה: בשיתוף פעולה עם הקהילה הלהט"ב, עם אוניברסיטת תל אביב, איפה שיש קורס מנטורינג לקהילה הטרנסית, ואנחנו היינו שותפים וגם נתנו הרצאות שם בתחום הסמים.

פאולה רושקה: אנחנו גם היינו שותפים כמשרד בתרגום לעברית של אתר שקיים באנגליה, שעוסק בעצם בנושא של מין תחת השפעת חומרים, שזו תופעה מאוד נפוצה בקרב האוכלוסיה הלהט"ב, וגם הטרנסים.

פאולה רושקה: כדי שבאמת גם אנשים יוכלו להיכנס לאתר ולבצע טיפול עצמי לפי השיטות של מיזעור נזקים שמוצעות שם.

אלון טל: אני רוצה להתחיל לפני זה אם אפשר.

אלון טל: האם את שותפה להערכה שהצרכים של הקהילה הזאת הם אכן שונים, ואולי יותר גדולים מהציבור הרחב.

פאולה רושקה: קודם כל זו אוכלוסיה באמת שונה, כפי שהדוברים הקודמים אמרו.

פאולה רושקה: חלק מהם מתפקדים ברמה גבוהה.

פאולה רושקה: הם לא רואים את עצמם כמכורים.

פאולה רושקה: ובאמת לא כולם מכורים.

פאולה רושקה: חלק מהם עושים שימוש, כמו שנאמר פה, שימוש מזיק בחומרים בעיקר בסופי שבוע, במסיבות ובנסיבות שונות.

פאולה רושקה: אז הם לא אנשים כביכול שנראה אותם ברחוב, או זה לא אנשים שנראה אותם במסגרות הרגילות להתמכרויות.

פאולה רושקה: הם גם לא מזדהים עם האוכלוסיה של המכורים הכבדים.

פאולה רושקה: ולכן המענים צריכים להיות מותאמים לאוכלוסיה הספציפית הזאת.

פאולה רושקה: הם צריכים יותר להיות בכיוון של מיזעור הנזק ופחות בכיוון של גמילה או הפסקה טוטאלית.

פאולה רושקה: למרות שעם הזמן חלק מהאנשים האלה גם לצערנו מגיעים למצבי קצה, גם אישפוז לגמילה.

אלון טל: אבל אני מבקש בכל זאת, נשמעת פה טענה שדווקא בגלל הרקע הפסיכולוגי המיוחד, והאתגר הנפשי המיוחד למי שיוצא מהארון, שיש פה אולי צורך בטיפול שונה.

אלון טל: האם משרד הבריאות שותף להנחה הזאת?

פאולה רושקה: תראה, עובדה שאנחנו הקמנו מסגרת כזאת לנשים שעברו טראומות מיניות, וזנות, ולטרנסים, ביחד.

פאולה רושקה: אנחנו רואים שיש פה אוכלוסיה שצריכה טיפול קצת שונה.

אלון טל: ומה עם אותם עשרה אחוז מהציבור שכנראה הוא הומוסקסואלי, את חושבת שגם הם, מבחינת ההתייחסות של משרד הבריאות צריכים לקבל מענה שונה, מיוחד?

פאולה רושקה: תראה, אנחנו צריכים יותר הכשרות לצוותים, ואנחנו באמת מתכננים הכשרה כזאת.

פאולה רושקה: כי חלק מהאנשים, הייתי אומרת יותר הטרנסים, זה עוד יותר מסובך כי גם חלק מהם לוקחים הורמונים, גם הצוות צריך להבין את ההשפעה של הטיפול ההורמונלי, גם על המצב הנפשי וגם על המצב הגופני של אותם הטרנסים.

פאולה רושקה: זאת אומרת יש פה אתגרים מסוגים שונים.

פאולה רושקה: וגם סוגי החומרים, כמו שפה הוזכר, קצת שונים.

פאולה רושקה: ולכן הצוותים צריכים קודם כל הכשרות.

פאולה רושקה: למשל לפני כמה שנים נעשתה הכשרה לתחום בריאות הנפש בנושא הטיפול בטרנסים.

פאולה רושקה: ואנחנו גם מתכוונים, אני מקווה, אם יהיה לנו תקציב, לעשות הכשרה כזאת.

פאולה רושקה: אנחנו באמת מארגנים יום עיון, כמו שהוזכר פה, על השימוש בסמים באוכלוסיית הטרנסים, בבית חולים איכילוב, שזה באמת יהיה שם שותף פעיל, ד"ר רועי צוק, שאני רואה אותו גם פה בין המשתתפים.

פאולה רושקה: ואנחנו מנסים לקדם את הנושאים האל.ה למשל הרבה מאוד אנשים גם מהקהילה הלהט"בית משתתפים במסיבות, וד"ר רועי צוקר ארגן איזו השכרה.

אלון טל: אני רוצה לשאול אותך, אנחנו שמענו פה הערכה שאולי קבוצת הסיכון, עד מאה, עד מאתיים אלף אנשים.

אלון טל: נמצאים לידי שני אנשים יחידים בשכר שמקבלים, וכל הכבוד לעיריית תל אביב, תיכף נשמע מראש אגף הרווחה שם.

אלון טל: אבל האם משרד הבריאות לא צריך להסתכל על התמונה הגדולה ולהגיד תשמעו, יש פה צרכים מיוחדים, לתקצב את הסיפור הזה קצת, במיוחד אם זו קבוצת סיכון גדולה יותר.

פאולה רושקה: אנחנו עשינו ישיבה בסוף דצמבר בשביל להעלות את כל הצרכים המיוחדים של האוכלוסיה הלהט"ב וגם של האוכלוסיה הטרנסית.

פאולה רושקה: ובאמת עלה צורך בהרבה מאוד תקציבים נוספים, גם לזיהוי מחלות זיהומיות, HIV במיוחד, על הבדיקות למחלות מין,

אלון טל: כן, אבל אנחנו מדברים על התמכרויות היום.

אלון טל: ואני מניח שברגע שהרב ליצמן היה שר הבריאות רוח המפקד היתה אחרת.

אלון טל: היום אנחנו בעידן אחר.

פאולה רושקה: למרות שפתחנו את "לצידך" דווקא בזמן שהשר ליצמן היה מכהן.

אלון טל: אני פשוט אומר, עכשיו יש אולי נכונות יותר מלשכת השר לתת לכם רוח גבית לתת מענה.

אלון טל: אני שואל אם יש לך חזון, איזו שהיא תכנית.

אלון טל: אנחנו שומעים פה באמת על צרכים עצומים שלא מקבלים מענה ממשרד הבריאות.

אלון טל: אולי זאת הזדמנות בשבילך באמת לבקש את המשאבים שאת צריכה בשביל לטפל.

פאולה רושקה: אנחנו כבר ביקשנו, אין לי עדיין תשובה לכך.

פאולה רושקה: ביקשנו הרבה מאוד מענים, כולל הכשרה של פסיכיאטר, שיישא למקום שיש בו התמחות בנושא, ולממן את השנה הזאת, וכשהוא יחזור יוכל להדריך פסיכיאטרים אחרים איך לטפל באוכלוסיה הזאת, כולל בתחום התמכרויות.

פאולה רושקה: יש לנו תכנית סדורה, השאלה מה התקציבים שנקבל אדוני.

אלון טל: אני שואל אותך אפילו לגבי היקף התקציבים.

אלון טל: הדעה הרווחת, לפחות בתוך הקהילה, לדעתי היא שהם מסוגלים לטפל באתגר הזה, אולי קצת יותר טוב מקופות חולים רגילות, או תכניות כלליות.

אלון טל: האם לא חשבתם על תכנית של מענקים, להעצים את אותם מענקים?

אלון טל: אם יש פה באמת, שמענו את ראש האגף שבאה ובאמת אומרת אנחנו לא יכולים לתת מענה בתוך הקהילה מכיוון שאנחנו במחסור עצום בכספים.

אלון טל: בנושא הזה של ההתמכרויות, האם יש אפשרות באמת לחשוב על מימון מיוחד, או קול קורא כזה ציבורי לקראת שנת התקציב הקרובה, באמת לחשוב על זה.

אלון טל: כי אני חושב שדווקא השר הנוכחי יתמוך ביוזמה כזו אם היא תבוא מדרג מקצועי של המשרד.

פאולה רושקה: זה רעיון חשוב דווקא מה שאתה מעלה פה, של לבקש קול קורא.

פאולה רושקה: אנחנו גם מול מפעל הפיס מנסים לבקש תכנית כזאת עבור התמכרויות נוספות של האוכלוסיה הלהט"ב והטרנסים, נקווה לקבל תקציב.

פאולה רושקה: אנחנו מאוד מאוד מנסים לקדם את זה, בכל מיני צורות.

פאולה רושקה: נקווה באמת, זה נושא חשוב מה שאתה מעלה, וברור למשל, אנחנו לפני כמה שנים במרפאה רצינו לגייס פסיכיאטר מהקהילה כדי שנוכל לזהות מוקדם את השימוש בחומרים ואת המצוקות, ולא מצאנו אף פסיכיאטר שהיה מוכן להשתתף בזה.

פאולה רושקה: גם פסיכיאטר היום זה משאב,

אלון טל: כן, הבנתי שאנחנו במחסור ארצי בהקשר הזה.

אלון טל: אני רוצה להמר שבתוך הקהילה הגאה יש הרבה מאוד פסיכולוגים שהיו שמחים מאוד להתגייס אילו היתה תמורה בסיסית.

פאולה רושקה: אני רק רוצה לומר שיש לנו באמת תכנית סדורה, ואפרופו היום עיון הזה שהתחלתי לדבר עליו, הוא יתקיים במאי בבית חולים איכילוב, אנחנו נשמח להפיץ את התאריך ולראות חלק מהחברים בקבוצה שישתתפו.

פאולה רושקה: זה אולי יעלה גם את הצרכים המיוחדים שהקהילה הזאת צריכה.

פאולה רושקה: וגם בשיתוף פעולה עם רפואת הלהט"ב, של אר"י, שזה גם ארגון מאוד חשוב שקם לפני כמה שנים.

פאולה רושקה: אז אנחנו מוכנים לשיתופי פעולה.

אלון טל: תודה רבה ד"ר רושקה.

אלון טל: אנחנו בכנסת באמת בשנה שעברה היתה קפיצת מדרגה מבחינת תקציב משרד הבריאות, נראה לי שנשארו כמה פירורים כדי להתמודד עם זה.

אלון טל: אני מבקש לדבר עם אהרון שבי, מנהל השירות לטיפול בהתמכרויות במנהל תקון, משרד העבודה, הרווחה והבטחון החברתי.

אלון טל: בוקר טוב אדוני, איך אתה רואה את הנושא הזה, את הקהילה הזאת והצרכים, איך משרד הרווחה רואה את זה.

אהרון שבי: בוקר טוב, אני רוצה קודם כל לציין שמה שהוצג כאן על ידי גיא הוא בעצם חלק מהמערכת של משרד הרווחה, ולתת טיפה נתונים שיבהירו את קווי העבודה.

אהרון שבי: ככלל, ברגע זה מבחינת משרד הרווחה יש לנו כשלוש מאות שלושים ותשעה מטופלים להט"בים על רצף ההתמכרות, מתוכם ארבעים ושישה בני נוער, וחלק מהם מטופלים בתל אביב.

אהרון שבי: כשחייבים לציין שככלל יתר האוכלוסיה מקבלת את הטיפול ביחידות השונות שמופעלות ברחבי הארץ.

אהרון שבי: והדגשים האלה והמערך של להבנות משהו ייעודי בהחלט במקום.

אהרון שבי: וזו איזו שהיא עבודה שהמשרד עשה, יחד עם עיריית תל אביב, בשנים האחרונות.

אהרון שבי: והמסגרת שנמצאת כעת, ופועלת, והוצגה מאוד יפה כאן, היא סנונית ראשונה בתוך התהליך הזה.

אהרון שבי: חייבים לציין שאפרופו כיסוי בצפון בקרוב ייפתח מרכז מטרה להט"ב על רצף ההתמכרות בעפולה, שהמשאבים כבר נמצאים,

אלון טל: אולי תוכל להרחיב ברשותך, תרחיב טיפה מה היקף המיזם הזה בעפולה, כמה אנשי צוות יש, חידשת לי, לא ידעתי שיש דבר כזה.

אהרון שבי: אני אומר שבעפולה אנחנו מדברים על בנייה של זה.

אהרון שבי: יש כבר תקציבים, הם עכשיו מייצרים את המבנה.

אלון טל: יכול להיות שבשנה הבאה אני אוכל לשמוע על מה שקורה בעפולה,

אהרון שבי: ומוקדם יותר מכך.

אהרון שבי: המרכזים הם בדומה למה שגיא ציין, זה מערכת שמדברת על עובד סוציאלי, מדריך התמכרויות, גם מתנדבים.

אהרון שבי: נותנת בנקודת זמן אחת מענה לעשרים מטופלים, ואז יש עוד קבוצות שנכנסות לתוך התהליך הזה.

אהרון שבי: המרכזים האלה, גם תל אביב, שהוצגה כאן, הם מרכזים איזוריים.

אהרון שבי: בהקשרים האלה יכולים להגיע גם אחרים.

אהרון שבי: אני חייב לציין שמשרד הרווחה מאוד מאוד פעיל בנושא הזה של מתן מענה לאוכלוסיות צעירות, שאינן רק על רצף ההתמכרות, אוכלוסיות בסיכון.

אהרון שבי: במובן הזה במסגרת שירות נוער וצעירים ואגף קהילה יש מערך גם של הכשרה, גם של עובדים סוציאלים שעכשיו עובדים ויעבדו בתוך מחלקות הרווחה בהקשרים האלה.

אהרון שבי: יש שם מערך של הדרכות שניתן לאוכלוסייה הזאת.

אהרון שבי: המשרד מאוד עסוק,

אלון טל: אני שומע ממך שבתוך משרד הרווחה אתם ערים לזה שהצרכים בתחום ההתמכרות של קהילת הלהט"ב הם ייחודיים, ושאתם כבר נערכים.

אלון טל: אני מניח שזה דבר שלא קרה, לפני עשר שנים לא היתה מודעות כזו.

אלון טל: מתי השינוי הזה חל?

אהרון שבי: הנקודה היא לא של המודעות.

אהרון שבי: המודעות היא יותר במובן של ההחלטה ללכת על מסגרות ייעודיות.

אהרון שבי: אוכלוסיה על רצף ההתמכרות בקהילת הלהט"ב טופלה בהקשר הזה, גם טופלה במובן שלנו, בתל אביב יש חמש יחידות שמטפלות בטיפול באוכלוסייה על רצף ההתמכרות, והן נותנות מענה גם כיום, במידה כזו או אחרת, לאוכלוסיית להט"ב.

אהרון שבי: הרעיון היה כחלק מעבודת צוות לומר שחלק מהאוכלוסייה לא תגיע ליחידות הכלליות, ואני חושב שבאמת במובן הזה תל אביב שמה את זה על הדוכן, לפני המשרד, ואמרה אנחנו רוצים להבנות את זה בצורה אחרת בהקשרים האלה.

אהרון שבי: יואב בן ארצי, שהוא מנהל המערכת התל אביבית באמת הניע את זה קדימה.

אהרון שבי: ומנקודה זו התחלנו.

אהרון שבי: ואפרופו תל אביב, עפולה שתיתן שירות לצפון, ואני מקווה שנוכל לכוון לירושלים ובאר שבע, יוקמו מרכזים נוספים שיוכלו לתת את המענה הזה.

אהרון שבי: בגדול צריך לומר שמעבר לכל מה שתואר כאן, אנחנו מוצאים שמירב ההתמכרויות לחומרים שהאוכלוסיה שצורכת, כמו שאמרתי, כשלוש מאות ארבעים מטופלים, היא סביב הקנביס, אלכוהול, סמי פיצוציות, הקטמין והבינג' שהוזכרו בעניין הזה.

אהרון שבי: ולפיכך הנושא הזה גם של עבודת שטח.

אלון טל: אבל שמענו שבאמת תמהיל הסמים המסוכנים בקרב הגברים לפחות של הקהילה הוא אחר.

אלון טל: זה לא אותם סמים שאמרת, שאני חושב שהם לא מסכנים לא את החיים.

אלון טל: שמענו על סם שממכר פי שלוש מקוקאין.

אהרון שבי: זה נכון, אבל הנתונים שלנו עדיין נוגעים לכך שסביב שלושה, ארבעה סוגי סמים, מעבר למה שצויין כאן, הקטמין והבינג', אנחנו עדיין נמצאים, גם לגבי אוכלוסיה של להט"ב על רצף ההתמכרות עם קנביס, עם אלכוהול וגם אופיאטים, ברמה כזו או אחרת, והסמים הנוספים שקיימים.

אהרון שבי: זה לפחות הנתונים שאנחנו אוספים אותם בהקשר הזה שלנו.

אהרון שבי: המערכת היא בעבודה.

אהרון שבי: צריך לציין שמערכות הטיפול של המשרד עומדות בפני עצמן.

אהרון שבי: כששוחחת עכשיו עם פאולה זה רצף נוסף של עבודה.

אהרון שבי: המערכת היא אך ורק של משרד הרווחה בהקשרים האלה, ולכן יש לה את היכולת לייצר איזו שהיא עבודה פסיכוסוציאלית מותאמת לאוכלוסיה הזאת, כולל הגעה והתאמה של המענים לאוכלוסייה.

אהרון שבי: אז אנחנו בתחילת הדרך, אפשר לומר, אנחנו עם פיתוח עתידי בהקשרים האלה, ואני מקווה שזה יאפשר ליותר אוכלוסיה מהקהילה להגיע ולצרוך את השירות, וגם להגיע ליעד הסופי.

אלון טל: אהרון, אני מודה לך על המידע המדוייק.

אלון טל: וכן חלק מהמטרה של היום הזה בכנסת, והדיון הנוכחי זה באמת להעלות את המודעות של כולנו, בטח ליושב ראש הוועדה, אבל גם לך.

אלון טל: ואני מקווה אם אתה הקשבת שמעת שיש פה באמת קהילה שזקוקה למנת יתר, סליחה על הביטוי, של סיוע ועזרה.

אלון טל: אני באמת רוצה לחזור לאתגר החינוכי.

אלון טל: אני מבקש לשמוע את קרן רוט איטח, ממשרד החינוך.

אלון טל: אנחנו מדברים הרבה על הטיפול, אבל מה עם הטיפול המניעתי, או התערבות עוד בגיל צעיר, כדי למנוע.

אלון טל: אשמח לשמוע איך משרד החינוך רואה את הסיפור.

קרן רוט איטח: אני קרן רוט איטח, מנהלת היחידה למניעת שימוש לרעה בסמים, אלכוהול וטבק, בשירות הפסיכולוגי ייעוצי.

קרן רוט איטח: אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות שקשורות בחיזוק מיומנויות התמודדות עם אתגרי החיים, כדי למנוע ולצמצם את השימוש בחומרים.

קרן רוט איטח: יש לנו מערך של פעילויות, במסגרת תכנית כישורי חיים, החל מהגיל הרך, שהמטרה שלהם בעצם לפתח את מיומנויות החוסן כדי להתמודד עם אתגרי החיים.

קרן רוט איטח: אנחנו לא עושים אבחנה בפעולות המניעה שלנו בין אוכלוסיית הלהט"בים לכלל האוכלוסיה.

קרן רוט איטח: אנחנו מכוונים את הפעולות שלנו לכלל הילדים.

קרן רוט איטח: אבל יש לנו יחידה נוספת במשרד, שזו היחידה לקידום מיניות ולמניעת פגיעה בילדים ובנוער, שאם גיא ציין קודם את החסמים ואת הקשיים שהקהילה הלהט"בית נתקלת, בקבלה העצמית, בעניין של הדחייה החברתית, בעניין של ההומופוביה, אנחנו עושים המון פעולות שמטרתן להגביר את הידע ואת המודעות של צוותי חינוך.

אלון טל: מאיזו גיל אתם מתחילים?

קרן רוט איטח: בעיקר בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה.

אלון טל: לגבי הסיוע הספציפי לקהילה הזאת.

אלון טל: כי זה בדיוק הגיל שאני מניח שהזהות המינית מתחילה להיות סוגיה.

אלון טל: ואנחנו רוצים, כדי למנוע את ההתמכרות הסמים צריך להתחיל כמה שיותר מוקדם, שאנשים ירגישו טוב עם עצמם ולא יחפשו את הפתרון באמצעות סמים.

קרן רוט איטח: הפעולות שאנחנו עושים באמת יותר ממוקדות בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה, בכמה מישורים.

קרן רוט איטח: מישור אחד זה באמת הגברת הידע והמודעות של הצוותים החינוכיים לדבר הזה.

קרן רוט איטח: לשונות, לנטייה המגדרית, למאפיינים של הקהילה הלהט"בית.

קרן רוט איטח: אנחנו עובדים בסיוע עם מרכזי הסיוע ועם הגופים שעובדים עם הקהילות הלהט"ביות, ואנחנו מקדמים סדנאות בתוך בתי הספר, שבאות להגביר את הידע והמודעות לסוגיות האלה, גם לצוותים חינוכיים וגם לתלמידים.

קרן רוט איטח: זו פעילות שמתוקצבת בכמיליון וחצי שקל ייעודית לנושא הזה.

קרן רוט איטח: ובנוסף אנחנו גם מלווים בתי ספר שיש בהם יציאה מהארון של תלמידים, מלווים את הצוותים החינוכיים במידת הנדרש כדי לעזור לאותם תלמידים ולסייע להם.

איתן גינזבורג: מה זה במידת הנדרש?

אלון טל: אולי נעשה הפסקה קצרה, כי אני לא יודע עד כמה חבר הכנסת איתן גינזבורג, שהצטרף אלינו לוועדה, ברוך הבא אדוני, הוא בטח צריך להיות בעוד שתי ועדות, אם אתה רוצה להתייחס לסוגייה, ואז נחזור אליך.

איתן גינזבורג: תודה אדוני היושב ראש על ההפסקה המתודית.

איתן גינזבורג: ואני מברך את הוועדה, ואותך, שאתה עומד בראשה, ואת מנהלת הוועדה, ואת כל הצוות שנענו לבקשה שלנו לקיים דיון מיוחד בשימוש בחומרים ממכרים בקרב הקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: הכנסת היום עוצרת פחות או יותר את פעילותה, או מייחדת את פעילותה לעסוק בכל תחומי החיים שנוגעים לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: והסיפור של עניין ההתמכרויות, סמים וגם אתגרי הצעירים הוא מאוד רלוונטי לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שהתופעה של צריכת סמים בקהילת הלהט"ב היא מאוד נפוצה, גם ביחס לאוכלוסייה הכללית.

איתן גינזבורג: ויש נייר עמדה שהופץ לוועדה, ואני לא רוצה להרחיב יותר מדיי,

אלון טל: נעשתה עבודה טובה, ונתנו את המחמאות המתבקשות.

איתן גינזבורג: אבל צריכים לחשוב מה זה אומר ששלושים אחוזים מקהילה שלמה צריכים להשתמש בסמים כדי לחגוג, כדי לקיים יחסי מין, כדי לחיות עם הפחדים והרגשות המודחקים שלהם כדי להתמודד עם המצב שבו הם נמצאים.

איתן גינזבורג: כדי להיות לעתים מסוגלים להיות מי שהם באמת.

איתן גינזבורג: או אולי זה בעצם כדי להתמודד עם החיים שלהם תוך כדי המורכבות החברתית.

איתן גינזבורג: ואני שמח שאתם מקיימים על זה דיון ומעלים את הנושא על סדר היום.

איתן גינזבורג: זה נושא שלא תמיד נעים לדבר עליו.

איתן גינזבורג: לא תמיד נעים להסתכל עליו בעיניים.

איתן גינזבורג: עדיף לדחוק אותו.

איתן גינזבורג: זה קצת כמו תופעת ההטרדות המיניות בקהילת הלהט"ב.

איתן גינזבורג: עד היום לא דיברו על זה.

איתן גינזבורג: פתאום זה התפרץ, אבל זה היה שם לאורך שנים.

איתן גינזבורג: צריך לראות מה הכלים שאנחנו מתמודדים איתם כדי למגר את התופעה הזאת, וכדי לצמצם אותה.

איתן גינזבורג: ברור שלטעמי הסיפור של מערכת החינוך הוא קריטי בהקשר הזה.

איתן גינזבורג: לכן תהיתי מה זה אומר אנחנו מתערבים כשצריך, או מסייעים כשצריך.

איתן גינזבורג: אני חושב שהבסיס הוא מערכת החינוך.

איתן גינזבורג: ברור שהיום העסק הזה נפוץ בצורה הרבה יותר רחבה למשל מהתקופה שאני הייתי בבית ספר.

איתן גינזבורג: היום נערים וילדים, בגילאי שתים עשרה, כבר משתמשים בסמים כאלה ואחרים.

איתן גינזבורג: ואנחנו צריכים לראות איך הדברים האלו מטופלים.

איתן גינזבורג: גם להכשיר עובדים, גם להוסיף תקנים, וודאי ודאי להתייחס לאלו שכבר הגיעו למצב שבו הם התמכרו, ומשתמשים בסמים כאלה ואחרים.

איתן גינזבורג: אגב לא כולם מכורים, יש כאלה שמשתמשים באופן תדיר, אני לא בטוח שזה ברמה של התמכרות, אבל זה ברור שזה מצב של שימוש תדיר, וגם לזה צריך להתייחס בצורה כזו או אחרת.

איתן גינזבורג: התופעה הזאת, של צריכת סמים מוגברת בקהילה הגאה, היתה ואולי עודנה במובן מסויים, אבל היא בהחלט תופעה מושתקת, שלא מדברים עליה יותר מידיי.

איתן גינזבורג: צריך לדבר עליה, טוב שאתם מדברים עליה, טוב שהחלטתם לקיים דיון על הנושא הזה, כי הוא נושא שנדחק לשוליים.

איתן גינזבורג: אני רוצה לברך אתכם ולהודות לכם.

איתן גינזבורג: לצערי אני לא יכול להישאר לכל הדיון, אבל אני מאוד מודה לכם על קיום הישיבה, ונשמח גם לקרוא את הסיכום שלה, ולראות איך מתקדמים מכאן ואילך.

קרן רוט איטח: אני רק אשמח אם תוכל לשמוע את התשובה שלי.

אלון טל: אני רק אגיד שמה שעולה בינתיים מהדיון, ועוד לא סיכמתי אותו, אני שומע במשרדים שהמודעות לקיום של צרכים מיוחדים, ופער מאוד גדול, אנחנו לא רואים את הביטוי התקציבי לזה.

אלון טל: אבל זה נדבר על זה לקראת הסוף.

איתן גינזבורג: וזה לא בהכרח הסמים שאנחנו מכירים.

איתן גינזבורג: זה עולם אחר לגמרי.

קרן רוט איטח: הסיפור של החינוך הוא בשני מישורים.

קרן רוט איטח: פעם אחת במניעה של השימוש בחומרים, ואיך אנחנו מסייעים למתבגר להתמודד עם אתגרי החיים בכל מיני סוגיות, כולל בנטייה המינית, ללא שימוש בחומרים.

קרן רוט איטח: זה פעם אחת בחינוך המניעתי האוניברסלי.

קרן רוט איטח: בכיוון השני זה איך אנחנו גם מחנכים את הילדים לסובלנות לאחר, ביניהם הקהילה הלהט"בית, ובכלל איך אנחנו מקבלים את השונה.

קרן רוט איטח: וכשאני מדברת על הליווי של ילדים שיוצאים מהארון, הליווי היותר ספציפי ויותר פרטני, וההתמודדות עם הקשיים שעולים סביב הסיפור של יציאה מהארון, לזה התכוונתי בליווי כשצריך.

קרן רוט איטח: הכיוון הוא בשני מישורים – פעם אחת בכיוון החינוכי, של לקבל את הקהילה הלהט"בית כחלק מהחברה, במובן של קבלת האחר וקבלת השונה.

קרן רוט איטח: והפעם השנייה באמת הליווי היותר ספציפי ויותר פרטני, כולל הכשרה של צוותים חינוכיים, גם בחלק של השיח המניעתי, וגם בליווי של יציאה מהארון.

קרן רוט איטח: זאת היתה הכוונה, ואני מקווה שהדברים הובהרו.

אלון טל: אנחנו קודם כל מקבלים בברכה את נוכחותה של חברת הכנסת מיכל רוזן, תודה רבה שהגעת אלינו.

אלון טל: אני מניח שכמו ח"כ גינזבורג יש לך עוד כמה תחנות במהלך הבוקר.

אלון טל: אם את רוצה להתייחס לסוגייה, אנחנו כמובן נשמח מאוד לשמוע.

מיכל רוזין: אני אשתדל כן להישאר ולהקשיב, לפחות לחלק מהדיון.

מיכל רוזין: קודם כל אני רוצה לברך על קיומו של הדיון, ועל קיומו של יום זכויות הקהילה בכנסת.

מיכל רוזין: יזמנו אותו לפני כמה שנים, יחד עם חברת הכנסת יעל גרמן, ומירב מיכאלי ואחרים.

מיכל רוזין: ואני גאה שהיום הזה נהיה אפילו אני אגיד יום "משעמם" בכנסת.

מיכל רוזין: איך איזה ריגוש של וואו, יש יום זכויות הקהילה.

מיכל רוזין: זה כנראה אומר משהו טוב.

אלון טל: זה לא אומר שהצרכים פחתו,

מיכל רוזין: חס ושלום, בדיוק הפוך.

מיכל רוזין: אני רוצה, מכיוון שאני לא באתי ללמד אתכם, אתם מכירים את הנושא יותר טוב ממני, אני באתי ללמוד מכם, אני כן רוצה להגיד שאני חושבת שיש שינוי, גם במשרדי הממשלה, לפחות בחלקם, בוודאי במשרד הבריאות, עם שר הבריאות, הוא גם יגיע לכנס בצהריים ויפרט את המהלכים שהוא עושה, אבל אין ספק שיש הבנה יותר טובה של הנושא סביב הקהילה.

מיכל רוזין: אין ספק, אני לא מדברת עכשיו במישור של בעיות התמכרויות שיש בכל קבוצה וקהילה, אני רוצה להתמקד בקהילה הגאה כי אני חושבת שחלק גדול מסיפור ההתמכרויות נובע גם מאופי הקהילה, וגם באמת מהקושי של היציאה מהארון, ההתמודדות עם החברה, והמקום הזה זה המקום שלנו להתערב, זה המקום שלנו להקל, בין אם זה במערכת החינוך, במערכת הבריאות, במערכת אכיפת החוק וכו'.

מיכל רוזין: בסוף הצורך בשימוש בחומרים שעוזרים לנו לברוח מהמציאות גובר ככל שמצב הנפשי קשה יותר, ומצבי החיים קשים בהתמודדות איתם.

מיכל רוזין: ולכן ככל שנקל על החברה והקהילה אז נראה פחות התמכרויות.

מיכל רוזין: יש כן מאפיינים ייחודיים מאוד בהתמכרויות בקהילה, שהם קצת נעלמים מהעין.

מיכל רוזין: ואני חושבת שזה אחד הדברים שאנחנו אולי צריכים לשים עליהם דגש.

מיכל רוזין: אולי בהבדל מהתמכרויות אחרות, המתמכרים בקבוצות אחרות יש איזה קונספציה לגבי התמכרויות שהן נחשבות לגיטימיות, או לא נחשבות אולי התמכרויות.

מיכל רוזין: כלומר אם אני צורך באופן קבוע סם לצרכים, אם זה במסיבות, ואם זה מחברים ואם זה מפרטנרים כאלה או אחרים, זה לא נחשב להתמכרות.

מיכל רוזין: כי זה חלק מהשיגרה.

מיכל רוזין: חלק מהחיים.

מיכל רוזין: החברה לא מזהה הרבה פעמים את ההתמכרות הזאת, כי אנחנו רגילים, התמכרות, אנחנו מסתכלים על אנשים ואומרים זה מכור, הוא מתנהג כך וכך.

מיכל רוזין: זו קהילה מאוד מתפקדת, רובם בתפקוד מאוד גבוה.

מיכל רוזין: כשאתה רואה אדם שהולך לעבודה ומתפקד וכדומה אתה לא חושב על זה, שכשהוא מגיע בערב הביתה הוא צורך באופן קבוע.

מיכל רוזין: הפער הזה הוא יוצר את הדיסוננס, שמצד אחד אנשים מאוד מתפקדים, בעמדות מאוד מאוד גבוהות, ומצד שני התמכרויות.

מיכל רוזין: גם קשה למערכת לזהות.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים על חוסר היכולת של מערכות הבריאות בעצם לתת את המענה המתאים.

מיכל רוזין: כאשר הולך אדם מהקהילה לרופא, בדרך כלל או שהרופא לא יידע בכלל שהוא מהקהילה, או שגם אם הוא יגיד לו, הוא לא יבין מה זה אומר.

מיכל רוזין: הוא לא יידע לשאול אותו את השאלות הנכונות.

מיכל רוזין: הוא לא יידע אפילו לשלוח אותו לבדיקות המתאימות.

מיכל רוזין: הרבה פעמים יש הדרדרות במצב רפואי כי או לא מספרים לרופא שאני מקהילת הלהט"ב או שהרופא לא יודע איזה בדיקות חשוב לשלוח אותי ואיזה מענה.

מיכל רוזין: וכך גם בנושא ההתמכרויות.

מיכל רוזין: אפילו לא יודעים, אנחנו תמיד אומרים לשאול את השאלה, ברגע שרופא יידע לשאול האם אתה משתמש בכזה או אחר, האם אתה שומר על עצמך, הדברים האלה הם לא קיימים.

מיכל רוזין: ולכן אני חושבת שיש פה איזו הסוואה שקיימת, שצריך להתמודד איתה באופן אחר.

מיכל רוזין: גם בתוך הקהילה, וגם אל מול הקהילה.

מיכל רוזין: ואני אשמח לשמוע יותר מכם.

אלון טל: תודה רבה על הדברים החשובים.

אלון טל: אני רוצה להתנצל מראש, אני אצטרך לעשות הפסקה של חמש דקות בדיון, אבל נחזור ונסיים את זה כהלכה.

גיא ישראל יוסף: אדוני היושב ראש, רק אשמח לענות על שאלות ששאלת ולא נענו, ולהתייחס.

אלון טל: היות ולא שמענו, רצינו לשמוע מעוד משרד ממשלתי, משטרת ישראל ביקשה להתייחס, לא בהיבט של אכיפה, אבל אם יש גורם רלוונטי מהמשרד לבטחון פנים.

מיכל רוזין: אני רק אגיד שרוח המפקד החדשה, אנחנו עובדים גם על תכנית, הוא כמובן יגיד את זה בעצמו בצהריים, על תכנית הכשרות לצוותי רפואה, צוותי סיעוד, בנושא של הקהילה.

מיכל רוזין: כי זה קריטי.

אלון טל: אני מברך את היושב ראש רם שפע, שהגיע לוועדה, ומעביר לו את המשך ניהול הישיבה.

אלון טל: (היו"ר רם שפע)

רם שפע: תודה רבה לחברי אלון טל, שהחליף אותי וניהל את הדיון, ותיכף ישוב.

רם שפע: אני לא רוצה להפריע, תמשיך בדבריך ואחרי כן אגיד כמה מלים.

דוד רועי צוקר: תודה על ההזדמנות לדבר.

דוד רועי צוקר: אני חושב שזה מאוד מאוד מרגש לראות באמת שבכלל מתקיים דיון כזה.

דוד רועי צוקר: בארבע וחצי שנים האחרונות, שבאמת כל הנושא אני חושב של הקהילה הלהט"בית והשימוש בסמים עלה יותר ויותר לכותרות, תמיד אנחנו שואלים את עצמנו בתור קהילה האם אנחנו רוצים לסווג ולקטלג את עצמנו במקום הזה.

דוד רועי צוקר: אבל אני באמת חושב שהיום אנחנו נמצאים, וצריך לנצל את התקופה הזאת, אנחנו נמצאים במקום מספיק חזק כדי לדבר על הדברים האלה, וכדי להציף את זה שכן, זו בעיה שקיימת בקהילה הגאה, כנראה יותר מבמקום אחר.

דוד רועי צוקר: וזה כמו שחברים וקולגות פה סיפרו, על סיבות כאלה ואחרות.

דוד רועי צוקר: לי מה שיש בראש זה בעיקר הסיפורים שלי, הסיפורים על מטופלים שלי, שהיום, צר לי להגיד אבל במדינת ישראל של שנת 2022 זה נכון גם להטרוסקסואלים, אבל זה נכון על אחת כמה וכמה בקהילה הגאה, אין מענה להתמכרויות במדינת ישראל בכל מה שקשור ליכולת בעצם להפנות אנשים למקומות שהם מרגישים שהם מתאימים להם.

דוד רועי צוקר: וכשאנחנו מדברים על אנשים היום שמתמכרים לסמים כמו קריסטל-מת', שזה באמת אחד מהסמים שנכנסו לארץ לפני משהו כמו שלוש וחצי שנים, ורק הולכים וגדלים בתופעה ובשימוש בהם, אני מוצא את עצמי מול מטופלים, וגם כשאני מעביר הרצאות, וכל דבר שאני עושה, הרבה פעמים זה יוצר אנטגוניזם כלפי אנשים שכבר משתמשים, הרבה פעמים הם מרגישים שאני קצת מוותר עליהם, וזה די עצוב.

דוד רועי צוקר: אבל המטרה היום שאני רואה לעצמי, ובעצמי, זה בעיקר בכל העולם של מניעה.

דוד רועי צוקר: ובעולם של לדבר על מה מותר ומה אסור, ואיך לא להגיע למצב הזה של התמכרויות.

דוד רועי צוקר: כי כשמגיעים למצב של התמכרויות במדינת ישראל, ועוד פעם, אנחנו לא מדברים על מה שנקרא ג'נקים של דרום תל אביב, אלא אנחנו מדברים על מטופלים שהם עורכי דין ביומיום, הם רופאים, הם כל מה שלא תדמיינו לכם, והם אנשים שלא מרגישים גם שהמענה שקיים היום במדינת ישראל הוא בכלל מתאים להם, אפילו במסגרות פרטיות.

דוד רועי צוקר: יש מסגרות מאוד בודדות, שגם בהן יש לא מעט בעיות, כמו וילה בהרצליה, ואני באמת באמת חושב שאם יש משהו שצריך לצאת מכאן זה באמת איזו שהיא מחשבה על מה אנחנו יכולים לעשות כדי לתת יותר משאבים לעולם הזה.

דוד רועי צוקר: מה שקורה בעיריית תל אביב הוא מאוד מאוד מבורך, יואב והחברים שלו עושים עבודה מדהימה.

דוד רועי צוקר: אבל כמו שהם אמרו לכם, אני כשאני שולח לשם אנשים אני מראש יודע שאני פשוט משלח ממני אנשים כדי שיגידו להם אין מקום, אנחנו מצטערים, אנחנו מלאים לגמרי.

דוד רועי צוקר: ואני באמת לא יודע כבר לאן לשלוח אותם.

דוד רועי צוקר: אני יכול להגיד לכם שברמה של הדברים שאנחנו כן עושים, בשנים האחרונות הבנתי, ביחד עם חברים פה ועם שותפים, אפילו ברמה הפרטית, אני בכלל מומחה למחלות זיהומיות, גם ברמת חינוך של הציבור, הקהילה הגאה, ספציפית בסמים שיותר רלוונטים, מה מותר לה ומה אסור לה, הכל מתוך הבנה שהכי טוב זה לא לעשות כלום, אבל אם כבר אתם עושים תדעו לפחות איך לא לסיים בבית חולים, או יותר גרוע מזה.

דוד רועי צוקר: יש פה את הנציג של המשטרה, אני העברתי לקצונה הכי בכירה במשטרת ישראל לפני שנתיים וחצי בדיוק הרצאה על זה, והרבה פעמים הדיונים על זה, כשבאה אוטוריטה ומדברת על זה ואומרת שאם מטופל מצא כדור אקטסטזי, והוא עשה ומרגיש סך הכל, סיים את היום כמו שצריך איתו, אז שיקנה כמה כאלה ואותם יעשה במהלך השנה.

דוד רועי צוקר: תחשבו איזה שיח זה יוצר.

דוד רועי צוקר: כי מצד אחד המשטרה רואה את הדברים בשחור ולבן, אבל לגמרי הם מודים בעצמם שהאכיפה בעניין הזה היא מאוד מאוד מזערית.

דוד רועי צוקר: ומצד שני, זה מאוד מאוד עדיף שאם אתה יודע ששרדת כדור מסויים או חומר מסויים, תמשיך להשתמש בו,

רם שפע: סליחה שאני קוטע אותך, יש פה שאלה של חברת הכנסת רוזין, ואני רוצה לאפשר לעוד כמה אנשים לפני שאנחנו מסיימים.

מיכל רוזין: עברת מאוד מהר על העניין הזה, אבל כרופא איך בעצם מגיע אליך מטופל, איך הוא בעצם חושף, איך הוא בעצם משתף.

מיכל רוזין: אתה שואל?

מיכל רוזין: אתה מביא אותו למקום הזה?

מיכל רוזין: כי אחת הבעיות שאני עמדתי עליהן זה בדיוק המקום הזה.

מיכל רוזין: כשבעצם מגיע מכור או מתמכר או משתמש לרופא, באותו רגע הרופא, הוא לא ישתף מרצונו החופשי, הוא לא יגיד אני אתמול הייתי במסיבה ולקחתי חומר, או אני משתמש שלוש פעמים בשבוע.

מיכל רוזין: איך מגיעה השיחה הזאת, אם אתה יכול רגע לשתף אותנו.

מיכל רוזין: אתה שואל, אתה מוביל למקום הזה, איך זה קורה?

דוד רועי צוקר: אני יכול להגיד שהיום אני נמצא במקום, ועדיין לפעמים אני נופל בדברים, ולפעמים אני מרגיש שקצת פספסתי.

דוד רועי צוקר: אבל בגדול אני חושב שהיום אני הגעתי עם המטופלים שלי, ובמרפאת גן מאיר, המרפאה הגאה, וגם באופן כללי מפניות, למקום כזה שמטופלים ממש מרגישים בנוח לדבר איתי על זה.

דוד רועי צוקר: צריך לזכור שבתור רופאים אני תמיד מתייחס לזה, עוד פעם, חוקי או לא חוקי זה פחות, אני לא שוטר.

דוד רועי צוקר: אני מסתכל על זה כמו כשמישהו בא אליך ואומר אני משתמש בסמים, הרבה פעמים התגובה של רופא שלא למד את הנושא הזה, מתוך חוסר הידע שלו, הכי קל להגיד זה לא חוקי, אל תיגע בזה, אל תעשה את זה.

דוד רועי צוקר: אבל אני קצת מסתכל על זה כמו להגיד למישהו שמן סתום את הפה, תפסיק לאכול, או למישהו עם סכרת תפסיק לאכול סוכרים.

דוד רועי צוקר: זה הכי פשוט להגיד, אבל זה לא מתכתב עם המציאות.

דוד רועי צוקר: והמציאות היא שממשיכים להשתמש.

דוד רועי צוקר: אני מרגיש בר מזל, שמטופלים באמת מדברים איתי בצורה מאוד מאוד פתוחה על השימוש בסמים שלהם, והרבה פעמים זה ממש מציל חיים, כי זה גם הטיפים הקטנים שאתה נותן להם, שבזכותם אתה ממש מרגיש שהצלחת חיים הרבה פעמים, כולל פעולות שעשינו עם מד"א והמון דברים אחרים.

דוד רועי צוקר: ומצד שני תחשבו שיש כל מיני תרופות קבועות של אנשים, וכל מיני דברים כאלה, שברגע שמטופל מסתיר ממך את השימוש בסמים אתה מפספס הזדמנות.

דוד רועי צוקר: וההזדמנות הזאת היא להבין ולהסביר לו שאם הוא משתמש בסם מסויים ביחד עם כדורים מסויימים שהוא לוקח ככדורים קבועים מאוד יכול להיות שזה המקור לבעיות אחרות.

דוד רועי צוקר: אז יכול להיות שספציפית הוא צריך להימנע מסמים מסויימים, וזה באמת יידע.

דוד רועי צוקר: צריך לדעת ולרצות לדעת.

דוד רועי צוקר: בתור רופא, אף אחד לא מלמד את זה בבית הספר לרפואה, אתם יכולים להיות בטוחים.

דוד רועי צוקר: אין לי הרבה מה לסכם, חוץ מבאמת באמת חשוב מה שקורה כאן, אבל בעיקר חשוב לחשוב איך מוציאים יותר ויותר משאבים לעולם הזה שנקרא התמכרויות.

דוד רועי צוקר: והיום אין לו, לא בקופות, לא בבתי החולים, ולא בשום מקום, אין מענה טוב, והכל נעשה בצורה מאוד מאוד פרטנית.

רם שפע: אני לא יודע אם הייתי קובע את זה באופן כל כך נחרץ, אבל תיכף אני אתייחס לזה בסיכום שלי.

רם שפע: המענה הוא לא מספיק טוב, חד משמעית, ודאי לא לקהילה.

רם שפע: אבל יש מענים, הם משתפרים, מתפתחים מענים להתמכרויות, גם בפריסה.

רם שפע: אנחנו עוסקים בזה כל שבוע.

רם שפע: אני מרגיש שלא מספיק התייחסתי אליכם, בוקר טוב, אני יודע שכולכם דיברתם, וגם זכיתי בפעם הראשונה שחברתי חברת הכנסת רוזין מכבדת את הוועדה בנוכחותה.

רם שפע: אני אתן לעוד כמה דוברים לדבר ואז נסכם את הדיון.

רם שפע: בבקשה, רב פקד אילן מלכא.

אילן מלכא: בוקר טוב, קודם כל אני רוצה באמת לברך על קיום הדיון הזה.

אילן מלכא: אני חושב שזה חשוב מאוד להעלות את הנושא בתודעה.

אילן מלכא: משטרת ישראל רואה חשיבות רבה במפגש שבין שוטרים לאזרחים מתוך הקהילה הלהט"בית, מתוך מקום של רגישות והתייחסות נכונה, הכלה.

אילן מלכא: ולכן גם היא נותנת דגש בכל הקשור להדרכה, בכל המפגש הזה, שהוא קריטי, כי זה מה שייחרט בזכרונו של אותו אדם, לטוב ולרע.

אילן מלכא: אני מסכים לגמרי עם מה שרועי אמר קודם, אנחנו צריכים לדבר בשורש הבעיה, ולא רק בפן הפלילי החוקי.

אילן מלכא: ולכן גם כשאני מייצג את מחלקת נוער ומשפחה, אנחנו בהחלט נותנים חשיבות רבה לשירות מבחן לנוער, שבעצם מעבירים לו את המקל, על מנת להמשיך את המפגשים עם אותם קטינים, ובטח קטינים מהקהילה הלהט"בית, בכל הקשור להתמכרות לסמים.

אילן מלכא: שמעתי כאן את הנתונים.

אילן מלכא: הם מאוד בעיניי מדאיגים, בכל הקשור לבין עשרים לשלושים אחוזים יותר שימוש בסמים בקרב הקהילה הלהט"בית אני חושב שזה משהו שחייב לקבל התייחסות ממוקדת, ולכן אני מברך את עצם קיום הדיון הזה, ונשמח לסייע בכל דבר שאפשר במשטרת ישראל.

מיכל רוזין: אתה יכול קצת לפרט, אני באה עכשיו מוועדת בטחון פנים, ואנחנו שמענו גם מהקהילה על חוסר משווע בהכשרות לשוטרים, יומנאים, סיור, שוטרי סיור, ולכן השאלה באמת עד כמה יש הבנה בקרב שוטרים, או מה עושים כדי שתהיה הבנה בקרב שוטרים, גם לתופעה, גם להבנה, גם ליחס השונה לקהילה.

מיכל רוזין: כי בסוף השוטר רואה נער.

מיכל רוזין: האם הוא מודע, האם הוא בכלל מבין, אם עומד מולו נער מקהילת הלהט"ב, שיש פה משמעות אחרת.

מיכל רוזין: שמענו עכשיו על אלימות כלפי נוער להט"ב, שבעצם השוטר לא מבין בכלל שהאלימות היא על רקע להט"ב, ואיך הוא צריך לא לדבר ליד ההורים, וכל מיני דברים כאלה.

מיכל רוזין: מה אתם עושים באמת כדי להכשיר את הצוותים, קודם כל כדי שיראו את קהילת הלהט"ב, ושנית שידעו שהיחס צריך להיות שונה, שצריך להסתכל על זה מכיוונים אחרים.

מיכל רוזין: אותו ילד, נער, נערה, מתמודדים עם הזהות המגדרית, הזהות המינית שלהם.

מיכל רוזין: השימוש בסמים, נכון שבסוף כולם משתמשים בסמים ואתם צריכים לאכוף איסור.

מיכל רוזין: אבל האם יש הבנה עמוקה יותר, האם יש שיתוף של הרווחה במקרים האלה של בני נוער.

גיא ישראל יוסף: אני רוצה להוסיף לשאלה בהקשר של התמכרויות.

גיא ישראל יוסף: עולות טענות כלפי משטרת ישראל גם על שיטור סלקטיבי, בכל מה שמגיע לפשיטות על מפגשים מרובי משתתפים שבהם יש צריכת סמים גבוהה יותר.

גיא ישראל יוסף: וגם שמשבר השימוש בקריסטל-מת' בישראל נוצר כתוצאה משיטור מאוד מאוד גבוה סביב השימוש בסם ה-GHB או GBL.

גיא ישראל יוסף: סם האונס, לאחר פרשת אלון קסטיאל.

גיא ישראל יוסף: והיתה תחושה שהמשטרה נתנה דגש גדול מאוד על האוכלוסיה הלהט"בית שיש לה צריכה של החומר הזה, ובעצם יצרה סוג של משבר בסמים אחרים, כתוצאה מההפסקה של ההגעה של הסם הזה לארץ, יצרה משבר של סמים אחרים.

גיא ישראל יוסף: האם המשטרה מודעת, או מדברת עם השטח, ומבינה שספציפית בהקשר של התמכרויות, למשטרה יש חלק מאוד מאוד חשוב בלהיזהר ללכת בין הטיפות באיזור שבית אכיפה לבין אכיפה סלקטיבית, שיוצרת תחושה של קרימינליזציה של זהות מינית.

גיא ישראל יוסף: זה מאוד מאוד רגיש, וזה בהקשר של התמכרויות סופר חשוב.

אילן מלכא: תראו, לגבי נושא של אכיפה, בתחום הסמים, כידוע לכם משטרת ישראל פועלת ללא משוא פנים, ללא איפה ואיפה, בכל הקשור לאכיפה, לא כלפי קהילה כזו או אחרת.

אילן מלכא: אנחנו מחוייבים על פי החוק, גם לנהוג במה שנקרא הגינות, וגם כלפי כל הקהילות.

מיכל רוזין: אנחנו מבקשים איפה ואיפה.

מיכל רוזין: אני אסביר את עצמי.

מיכל רוזין: כאשר לא רואים צבעים ולא רואים שוני, בכל דבר, זה חוסר השיוויון.

מיכל רוזין: זו הגזענות.

מיכל רוזין: כשאני הולכת ברחוב ואומרת בשבילי כולם אותו הדבר זה אומר לי שאתה לא רואה שוני ולא מייצר אי אפליה ולא מייצר שיוויון.

מיכל רוזין: יש פה סוגיות ייחודיות.

מיכל רוזין: הקהילה יש לה סוגייה ייחודית.

מיכל רוזין: להגיד אני רואה את כולם אותו הדבר ואני אוכף הכל אותו הדבר, זה לא לראות את הקהילה ומה הדרישות ואיך צריך לאכוף שם נכון יותר וטוב יותר ויעיל יותר.

מיכל רוזין: כדי באמת לעזור גם לאותם אנשים לצאת מהמעגל הזה.

מיכל רוזין: אז להגיד לכולם אוכפים אותו דבר זו תשובה שהיא בדיוק הפוכה.

מיכל רוזין: בעצם ענית לנו, אין שום הבדל ביחס.

רם שפע: אני מחזק את מה שמיכל אומרת ברצון שלנו להבין את ההתייחסות הייחודית שלכם לקהילה.

רם שפע: הרי זאת מהות הדיון, זו מהות הבעיה.

רם שפע: אם התייחסת רק להקשר של האכיפה, למה שנשאל פה על אכיפה סלקטיבית, בעיניי זה הקשר אחר.

רם שפע: אם אנחנו יודעים שמגיעים לאירועים רבי משתתפים, ובגלל שהם מהקהילה אוכפים שם יותר, זו בעיה שאי אפשר לחיות איתה.

רם שפע: פה אני מוכן שתהיו שיוויוניים.

רם שפע: בהקשרים אחרים היחס צריך להיות אחר.

רם שפע: אני ממקד אותך במה אנחנו מצפים שתתייחס.

אילן מלכא: אני חוזר על מה שאמרתי, אני הבנתי את השאלה והבנתי את ההתייחסות.

אילן מלכא: חשוב לי להדגיש, קודם כל אנחנו לא עושים איפה ואיפה בכל הקשור לאכיפה של שימוש בסמים בין קהילה כזו או אחרת.

אילן מלכא: זאת אומרת אדם מהקהילה הלהט"בית הוא שווה ערך לכל אדם אחר, בכל הנושא, בהיבט החוקי, בהיבט הפלילי.

אילן מלכא: אם נתפס אצלו חומר החשוד כסם זה יטופל באותה דרך שיטופל כל אדם אחר.

אילן מלכא: אם אתם קוראים לזה אכיפה סלקטיבית, ההיפך, אנחנו צריכים לנהוג כאן בהגינות, כלפי כלל הציבור, כלל האזרחים.

אילן מלכא: ולא בגלל שאתה או את מהקהילה הלהט"בית אנחנו נעשה הנחות בכל הקשור לאכיפה בתחום אחזקה או שימוש בסמים.

אילן מלכא: אז זה חשוב לי להדגיש.

אילן מלכא: אני חושב שזה היה מובן בפעם הראשונה שהתייחסתי.

אילן מלכא: בהיבט הזה, אין אפליה.

אילן מלכא: יש שיוויוניות בין כולם בעניין הזה.

אילן מלכא: כולם חייבים לכבד את החוק.

אילן מלכא: ואם אדם ייתפס עם סם, ולא משנה מאיזו קהילה הוא, הוא יטופל כמו כל אזרח אחר.

אילן מלכא: בהיבט הזה אין ספק שיש משהו אחר.

אילן מלכא: לגבי מה שאמרתי, ומה ששאלת, אני הקדמתי אותך מיכל ואמרתי שמשטרת ישראל שמה דגש וחשיבות רבה בנושא הדרכה של שוטרים, בכל המגזרים, לא רק מהסיור, על מנת, את ציינת קודם יומנאים, יש המון מגזרים של שוטרים שעובדים בשטח, בלשים, עובדי נוער, כל מגוון התפקידים שבאים במגע עם הקהילה הלהט"בית, אם הם קטינים או בגירים.

אילן מלכא: אנחנו נותנים הדרכות, ואין ספק שזה חלק מאוד מאוד חשוב באיך להתייחס ברגישות.

אילן מלכא: אני יכול לספר לכם דוגמא, של טיפול בקטין, שאני טיפלתי, שפתחו עליו קבוצת שנאה, בפייסבוק, והתערבתי, בתוך הקבוצה, הצטרפתי לקבוצה והתערבתי כנציג המשטרה, כקצין נוער.

אילן מלכא: וביקשתי שיפסיקו מייד את הפעילות הזאת, ואפילו נפגשתי עם גורמי הרווחה והיועצים של אותו בית ספר, שלמד בו הקטין, על מנת למגר את התופעה, וזה הצליח.

אילן מלכא: וזה היה על הרקע הזה.

אילן מלכא: ולכן אני אומר, אנחנו כן פועלים ברגישות.

אילן מלכא: אני יכול לומר לכם שמחלקת נוער ומשפחה, אנחנו כמערך נוער מבינים את הרגישות.

אילן מלכא: גם הרבה פעמים היו לי קטינים בחקירה, שלא רצו שההורים ידעו שהם בתהליך של יציאה מהארון וכו', ולא דיווחנו.

אילן מלכא: ודיווחנו לרווחה.

אילן מלכא: ופעלנו ברגישות על מנת שלא ייפגעו בבית.

אילן מלכא: מתוך חשש לגיטימי לחלוטין.

אילן מלכא: והעדיפו שההורים לא ידעו בשלב הזה.

אילן מלכא: וטיפלנו בזה בדיסקרטיות ובצורה מקצועית מאוד, ובצורה הכי רגישה שבעולם.

אילן מלכא: (היו"ר אלון טל)

אלון טל: אז אדוני, אני קודם כל מבקש להודות לך בשם הוועדה.

אלון טל: אנחנו הגענו לשלב הסיכום, כי יש עוד דיון בעוד כדקה.

אלון טל: אני מודה לכל המשתתפים, אלה שבאו וחשפו אני חושב צרכים אמיתיים, דיברו מהלב.

אלון טל: ואני חושב ששמענו קונצנזוס, אני אנסה לסכם את זה עכשיו.

אלון טל: תביטו, יש עשרה אחוז מהציבור בישראל מתמודד אולי עם אתגרים מיוחדים, ולמרבה הצער זה דוחף אחוז ניכר מהם, עד שלושים אחוז, לשימוש תדיר בסמים ואלכוהול ואולי להתמכרויות.

אלון טל: אותם מאה עד מאתיים אלף מתמכרים פוטנציאליים לא מקבלים מענה במסגרת השירותים הנוכחיים.

אלון טל: ולכן אנחנו רוצים כוועדה להמליץ על הצעדים הבאים: תחילה בחינה של משרד הרווחה והבריאות, בשיתוף פעולה עם ארגוני הקהילה הגאה, על הצורך להקצות תקנים נוספים.

אלון טל: זה שיש רק שני אנשים בשכר פה מהשלטון, זה מדבר בעד עצמו.

אלון טל: הדבר השני, באמת לברך את עיריית תל אביב שמתמודדת עם זה, אבל לבקש שתשקול אפילו להרחיב את זה, היות ויש מוקד כל כך גדול של הקהילה.

אלון טל: באמת אין כמו עיריית תל אביב בהקשרים כאלה.

אלון טל: אני הדגשתי במהלך הדיון, ואנחנו מדגישים בסיכום, את החשיבות של לא רק טיפול בסימפטומים אלא גם מניעתי.

אלון טל: ולכן קמפיין הסברה פנימי, לרבות, הבנתי שיש את הניסיון של הקהילה עצמה להתגייס, להתמודד, ולא רק להסתמך על מוסדות המדינה והשלטון המקומי.

אלון טל: זה כולל כמובן הכשרה פנימית, שיש בה כדי להביא להגברת הערנות וגם הכלים להתמודד עם הדברים האלה.

אלון טל: לרבות ליווי של פסיכיאטר.

אלון טל: אני רוצה לציין לחיוב את משרד הבריאות שנציגה שלו ציינה שהיא מוכנה לשקול אולי פתיחת קול קורא, ייחודי, לקהילה, כדי לאפשר לקהילה, כי אנחנו מבינים מהדיונים שכנראה שיש איזו שהיא הבנה בתוך הקהילה שאם הם יקבלו את המשאבים, אולי הם יעשו עבודה יותר טובה מקופות החולים או משירותים ציבוריים אחרים.

אלון טל: ואני מברכים על זה, ונשמח לשמוע, אולי בעוד כחודש, לקראת הדיון בתקציב, אם אכן משרד הבריאות רואה לנכון לתקצב פעילות מיוחדת כזו.

אלון טל: ואני רוצה גם לציין לחיוב את העובדה שיש תנועת נוער יצירתית, חיונית, פעילה, ואני חושב שבכלל ברגע שיש קטינים, הם גם כן יכולים לקבל את המידע הכל כך חשוב, ואת התחושה שחלק מהזהות החדשה שלהם איננה צריכה להיות שימוש בסמים.

אלון טל: מי שרוצה, ודאי צריך להבין שיש מגבלות או יש סיכונים מאוד מאוד ברורים לכך.

אלון טל: ואנחנו מודים לכם, אני לפחות המודעות שלי קפצה כמה מדרגות.

אלון טל: ובזה אני נועל את הישיבה.

אלון טל: תודה רבה, הישיבה נעולה.