ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 68, 2022-02-22 09:36

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לביטחון הפנים.

מירב בן ארי: היום ה-22 בפברואר 2022, כ"א באדר א' תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא, התמודדות המשטרה עם מעשי האלימות באצטדיוני הכדורגל.

מירב בן ארי: הדיון הזה הוא דיון המשך לדיון שהתקיים פה ב-27 באוקטובר 2021.

מירב בן ארי: בדיון שכינסנו במיוחד הייתה החלטה מתוך הוועדה, שמשרדי ביטחון פנים, ספורט ומשפטים יתכנסו ביחד וישבו על מתווה ראוי כדי להציג אותו בפני הוועדה, כדי להראות מה בעצם המשרדים עושים כתוכנית ממשלתית להילחם באלימות במגרשי הספורט.

מירב בן ארי: אני ניסיתי לקיים את הדיון.

מירב בן ארי: כמובן אזכיר גם את חבר הכנסת סימון דוידסון שבאמת ביקש ממני כבר מספר פעמים בחודש האחרון, יאמר ממש לזכותו, ואנחנו ביקשנו לקיים את הדיון.

מירב בן ארי: כל פעם אמרתי לסימון, אנחנו דוחים כי המשרדים באמת יושבים על מתווה, לכן אני מאוד מקווה שיש איזה שהן בשורות.

מירב בן ארי: אני גם מזכירה לכם, כשעשיתי את הדיון באוקטובר אמרתי לכם, תוך חודשיים.

מירב בן ארי: אנחנו כבר הרבה אחרי החודשיים האלה.

מירב בן ארי: אני מצפה ממשרדי ממשלה שעובדים, שיש להם תקציב, להראות תוכנית, לפחות מה הם מתכוונים לעשות בתקופה הקרובה.

מירב בן ארי: אי אפשר לפתוח את הדיון בלי להתייחס למה שהיה אתמול באצטדיון סמי עופר בחיפה.

מירב בן ארי: אני אשמע את ההתייחסות של נציג המשטרה שיסביר לנו.

מירב בן ארי: אני כל הלילה קיבלתי תמונות.

מירב בן ארי: אני בערך כל לילה מקבלת תמונות של משהו שקורה באיזה מקום בארץ, אבל תמונות קשות, ילד קטן שנבעט על ידי שוטר.

מירב בן ארי: לא הבנתי בכלל מה המשטרה עשתה בתוך האצטדיון, כי הלא בסיור האחרון שלי בבלומפילד הובטח לי שהמשטרה בחוץ.

מירב בן ארי: ראיתי אותם בחוץ.

מירב בן ארי: ראיתי שכל ההתנהלות הפנימית היא באמת של האצטדיון, אז אני רוצה לקבל הבהרות על האירוע אתמול בסמי עופר ובטח על ההתנהלות מול אותם קטינים שנפגעו, ובכלל למה זה הגיע?

מירב בן ארי: אני לא מבינה גדולה בכדורגל, אבל אין הרבה אמוציות בין שתי הקבוצות ששיחקו אתמול.

מירב בן ארי: להיפך, אני חושבת שיש להם אינטרס משותף, אז איך הגענו למצב ששוטרים נכנסים לתוך האצטדיון, מכים שם את האוהדים ופוגעים בקטינים?

מירב בן ארי: עם כל זה ועם הדיון וההתייחסות לאירוע של סמי עופר, הדיון פה יוצא מגובה הדשא, אפרופו כדורגל, ומסתכל בצורה רוחבית, מקיפה, על איך משרדי הממשלה מתכוונים להתמודד עם האלימות במגרשי הספורט.

מירב בן ארי: כמובן אני לא אתייחס גם למה שהיה באירוע של הדרבי האחרון, אבל רק האירוע הזה הביא אותנו שוב, אני מניחה גם את כל מי שמעורב בתחום, ויש כאן אני הבנתי את האנשים שהכי מבינים בתחום, להבין שצריך לתת פתרונות.

מירב בן ארי: אי אפשר להשאיר את המגרשים בצורה שהם מתנהלים כיום, ולכן הדיון הזה הוא דיון המשך ואני מקווה שנראה בו קצת מסקנות של המשרדים, ותוכניות.

מירב בן ארי: לפני שאעבור למשרדים ונציג המשטרה, אני נותנת לחברי הכנסת.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סימון דוידסון, יו"ר השדולה נמצא איתנו ומאוד פעיל בכלל בנושא הזה, אבל באופן כללי גם בענייני הספורט כאן בכנסת.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

סימון דוידסון: תודה רבה גבירתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת.

סימון דוידסון: אני אהיה קצת עם רגש כי הנושא הזה הוא באמת דבר שאני כל יום מדבר עליו וכל יום חושב עליו.

סימון דוידסון: בארבעה החודשים האחרונים אין שבוע שאני לא עולה ונואם בנושא הזה, וכל נאום שלי אני מתחיל בזה שהכתובת כבר לא רשומה על הקיר, היא כבר צבועה בצבעים שגם בלילה אפשר לראות אותם, צבעים זוהרים.

סימון דוידסון: יום אחד יהיה רצח במגרשי הכדורגל, ואני מדבר על זה עם הרבה מאוד חברי כנסת, ואני לפעמים גם מורט שערות, אומר, לא מבינים את זה?

סימון דוידסון: המשרדים לא מבינים את זה?

סימון דוידסון: ישבתי עם חברתי מירב בן ארי מספר פעמים, וחברים אחרים, ועם שר המשפטים ועם שר הספורט והשר לביטחון הפנים, והבטיחו לי שיעשו דברים בנדון והבטיחו לי שיהיה שולחן עגול.

סימון דוידסון: אני מבין שהיו מספר פגישות בנושא, אבל צריך להבין, ולפעמים צריך להיות יותר דרמטי כדי שזה יכנס לראש של כולם.

סימון דוידסון: מה שקרה שבוע שעבר בדרבי בתל אביב בין הפועל תל אביב למכבי תל אביב זה נס משמיים שאין הרוגים.

סימון דוידסון: נס.

סימון דוידסון: אני לא יודע מי ראה את זה, אבל מקלות וברזלים ואלות ואבנים הושלכו אחד על השני.

סימון דוידסון: עשרות, אני קורא להם עבריינים.

סימון דוידסון: הם עבריינים.

סימון דוידסון: הם לא אוהדים, הם עבריינים, כי אוהדים אמיתיים לא מתנהגים בצורה כזאת, ואני בקשר עם הרבה מאוד אוהדים ואני בעצמי אוהב כדורגל, ואני לא הולך למשחקים כי זה הפך להיות פשוט שדה קרב.

סימון דוידסון: לא ספורט אלא שדה קרב.

סימון דוידסון: אני מנסה לחשוב האם אנחנו המצאנו את הגלגל?

סימון דוידסון: האם רק במדינת ישראל זה קורה?

סימון דוידסון: לא.

סימון דוידסון: זה היה וקרה בהרבה מאוד מדינות בעולם.

סימון דוידסון: אם הצליחו למגר את האלימות הנוראית שהייתה באנגליה בשנות ה-90' ובשנות ה-80' ובתחילת שנות ה-2000, אם הצליחו לעשות את זה, והיום אתה הולך למשחק באנגליה ויש אפס אלימות, לא לפני המשחק, לא תוך כדי המשחק ולא אחרי המשחק, כי זה תהליך, זה לא רק בתוך המשחק, אז למה אנחנו לא יכולים לעשות את אותו דבר?

סימון דוידסון: שלושה דברים בסיסיים: קנסות מנהליים גבוהים, שאנשים יתחילו לשלם 10,000 שקל קנס על התנהגות בלתי הולמת, על התנהגות אלימה, להפעיל את המצלמות האלו שקיימות בכל מגרש כדורגל כמעט במדינת ישראל.

סימון דוידסון: תנו להם להפעיל את המצלמות, לזהות את האנשים שאסור להם להיכנס למגרשים ולהפעיל את חוק הספורט שכבר קיים, ולהכניס אנשים לכלא.

סימון דוידסון: מי שמרשה לעצמו לפוצץ במכות אוהדת מהפועל תל אביב, זה היה במקרה עם לה פמיליה לפני מספר חודשים, ולגרום לה להיות אחרי זה בבית חולים מספר ימים, צריך לשבת בכלא ולא להיות מורחק חודש וחצי כאילו מהמגרשים.

סימון דוידסון: ללכת לכלא.

סימון דוידסון: מה שהיה אתמול, מירב בן ארי היושבת-ראש ציינה את זה, אני גם כן קיבלתי סרטי וידאו וסרטונים ותכתובות, ילדים הלכו למשחק כדורגל.

סימון דוידסון: מה התנפלו עליהם השוטרים?

סימון דוידסון: זה לא כל השוטרים כמובן, חס וחלילה, אבל הנושא הזה שילד הולך למשחק כדורגל ומקבל מכות, ויש לנו תמונות עם "פנסים" בפרצוף, יוצא ממשחק כדורגל ולא עשה שום דבר.

סימון דוידסון: זה דבר שצריכים לדבר עליו שלא יקרה שוב.

סימון דוידסון: הדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב לי ברמה האישית וגם לכנסת ישראל.

סימון דוידסון: צריכים למגר את הנושא של האלימות ואני מקווה שיהיו תוצאות לזה.

סימון דוידסון: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה סימון על כל הפעילות שלך בכנסת בנושא הזה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת ולדימיר בליאק.

ולדימיר בליאק: תודה רבה גבירתי, שמח להיות כאן בוועדה שכבר זכתה למוניטין מאוד מכובד בכנסת הזאת.

ולדימיר בליאק: ראשית, המון תודה על הדיון הזה.

ולדימיר בליאק: הוא דיון כפי שסימון אמר, הוא גם חשוב לי באופן אישי.

ולדימיר בליאק: אני רוצה לספר לכם על חוויה אישית שלי כמישהו שאוהב ספורט, שעסק בספורט, שאוהד הרבה מאוד שנים ושהיה במאות משחקים ברחבי העולם.

ולדימיר בליאק: בשנת 2010 אשתי קנתה לי מתנה ליום הולדת, מנוי למשחקי כדורגל.

ולדימיר בליאק: אני לא אציין את הקבוצה, זה לא רלוונטי.

ולדימיר בליאק: הייתי שנה אחת מנוי והלכתי כמעט לכל המשחקים.

ולדימיר בליאק: לא נהניתי ולא המשכתי את המנוי.

ולדימיר בליאק: היום יש לי ילדים ואין שום סיכוי שאני אקח אותם למשחק כדורגל.

ולדימיר בליאק: שוב, הייתי במאות משחקים ברחבי העולם.

ולדימיר בליאק: אני לא זוכר אווירה עכורה כזאת בעשור האחרון בשום מקום בעולם.

ולדימיר בליאק: אני מסתכל על המשחקים באנגליה ובאמת אני זוכר מה היה שם לפני 30 שנה.

ולדימיר בליאק: היום באים אנשים, אוהדים, משפחות ונהנים מהמשחק, ואין את הדבר הזה כמו שיש בארץ.

ולדימיר בליאק: אני באמת לא מבין איך אנחנו מגיעים למצב הזה, אז הורידו את הגדרות וזה עזר אולי לתקופה מסוימת, אבל בשבועות האחרונים, כל שבוע אנחנו רואים התדרדרות, ואני מסכים עם סימון לחלוטין, אנחנו פסע מהרצח.

ולדימיר בליאק: בסוף זה יקרה ומה שקרה אתמול, שוב, גם המשטרה קצת לפעמים מאבדת את זה.

ולדימיר בליאק: לא אמור להיות דבר כזה.

ולדימיר בליאק: אני גם זוכר, לדעתי בסוף העונה הקודמת היה מקרה אלימות, לא זוכר באיזה משחק, והעונה הסתיימה עם המשחק האחרון והאוהד קיבל הרחקה לשלושה חודשים עד תחילת העונה הבאה.

ולדימיר בליאק: מה, אנחנו עושים צחוק?

ולדימיר בליאק: אז אנחנו חייבים לטפל בזה והדיונים האלה הם חשובים.

ולדימיר בליאק: אני לא הייתי בדיון הקודם, אבל מאז הדיון הקודם המצב רק הולך ומתדרדר ואנחנו חייבים לנקוט בפה בצעדים כדי שלא יקרה אסון, כדי שנוכל להשיב לאנשים את חוויית הספורט, חווית הכדורגל, חווית הכדורסל כדי שנוכל ללכת עם המשפחות וסוף סוף ליהנות מהמשחק הנהדר הזה.

ולדימיר בליאק: הגיע הזמן לעשות את זה.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: נקודה מאוד חשובה מה שולדי אמר, שמאז הדיון שלנו המצב פשוט הולך ונהיה גרוע יותר, אז אני חושבת שגם מי שעוסק בתחום במשרדים חייב להבין שיש כאן ממש אורגן אורות מהדהד.

מירב בן ארי: חברת הכנסת נירה שפק, בבקשה גבירתי.

נירה שפק: תודה רבה, בוקר טוב, קודם כל אני באמת רוצה להודות לשניכם ולסימון, שאני חושבת שאין שיחה שאני מנהלת איתו, שלא מתחילה בספורט ובספורט, ואת הכאב שלו כל פעם שיש אלימות.

נירה שפק: אני רוצה להגיד, זה גם בטלפון, זה בכל דבר, זאת אומרת זה חלק ממך, סימון, ובאמת תודה.

נירה שפק: מירב, הוועדה הזאת זו ועדה הכי נכונה והכי חשובה לטפל בזה עם הבולדוזריות שלך, כי אין מה לעשות, צריך להפסיק למסמס.

נירה שפק: אני רוצה לדבר על אכיפה וענישה בהשלמה לסימון.

נירה שפק: לא יכול להיות כמו שולדי אמר, שמי שאוהב ספורט לא יכול להגיע כי הוא פוחד.

נירה שפק: לא יכול להיות.

נירה שפק: לא יכול להיות שלא תהיה משילות במגרשי הכדורגל.

נירה שפק: בוודאי, זה חלק ממדינת ישראל, ואני רוצה לקחת את זה מה- 'אה, זה כדורגל'.

נירה שפק: אני לא חזקה בספורט אבל הנכד שנולד לי, ביום שהוא נולד קיבל מנוי לכדורגל כי זה משפחה של אוהדי כדורגל.

נירה שפק: לא יכול להיות שמצד אחד יש את הדבר הזה עם נורמות, עם מסורת משפחתית רבת שנים, ומצד שני הפחד כאילו אנחנו נוסעים לאיזה מקום הפקר.

נירה שפק: ראינו סרטון.

נירה שפק: אותי מטריד שקורים דברים ונעלמים.

נירה שפק: כולנו הזדע

נירה שפק: זענו לפני כמה שבועות שבאו והיו סרטונים שחלקם גם לא היו נכונים.

נירה שפק: כאחת שהייתה נשואה בעברי לקצין משטרה, אני יודעת שאין כבר גדרות, וחלק מהסרטונים המתסיסים היו עם גדרות.

נירה שפק: בואו ניקח את המהות.

נירה שפק: קבעו מקום ללכת מכות.

נירה שפק: כולם דיברו על זה שקובעים מקום.

נירה שפק: איפה זה היום?

נירה שפק: מישהו שומע על זה?

נירה שפק: לא.

נירה שפק: זה היה אייטם באותו רגע, נגמר והלך עד הפעם הבאה.

נירה שפק: אני רוצה לעשות העתקה, אולי היא קשה אבל אני חייבת לעשות אותה.

נירה שפק: פעם לפני שנים כשהיה אלימות במשפחה, לפני המון שנים היו מגיעים להגיש תלונה במשטרה.

נירה שפק: שוטרים היו אומרים, שלום בית.

נירה שפק: אין סיכוי שזה יהיה היום.

נירה שפק: זה כבר לא קיים.

נירה שפק: זו הייתה תרבות של תקופה שנעלמה ואנחנו רואים מה קורה עם אלימות במשפחה.

נירה שפק: אין סיכוי שתהיה תלונה ולא יהיה באותו רגע, למה?

נירה שפק: כי החברה הישראלית אמרה, זה על סדר-היום.

נירה שפק: לא יהיה מצב של אלימות בתוך המשפחה.

נירה שפק: באותה העתקה אני רוצה להגיד, ואם האלימות שראינו במגרשים הייתה קורית באחד הבתים?

נירה שפק: פיצוץ, תוך שניה כל המשטרה וכולם, אבל כאילו לגיטימי שזה יהיה במגרש הכדורגל, אז מגרש הכדורגל הוא כמו אלימות במשפחה בהתייחסות שאני רוצה בה.

נירה שפק: יש לי שתי הצעות.

נירה שפק: אחת, אנחנו מדינת דיגיטל, מדינת הייטק, סייבר, לפטומים.

נירה שפק: טאבלטים יש בכל מקום.

נירה שפק: למה ששוטר לא יגיע עם רשימות שמכניסים ולקודד, שאם נכנס מישהו שכבר היה עליו פתוח בעבר, שילם, הורחק, חזר.

נירה שפק: השוטרים שאמורים להיות עם הפנים לקהל, רואים אצל מי הם מסומנים באדום כמו באירועים לחתונה, את המושבים שצבועים בצבע אחר, למה?

נירה שפק: זה אדם בסיכון.

נירה שפק: אני חושבת שזה הפתרון.

נירה שפק: אין פתרון אחר בעיניי.

נירה שפק: קודם כל זה ואז אנשים ידעו שיהיה אכיפה בדיוק כמו שמישהו מתקשר להגיד על אלימות.

נירה שפק: אין שלום בית, אין הרחקה, אין זה חלק מהתרבות.

נירה שפק: לא, זה לא חלק מהתרבות.

נירה שפק: משילות, משילות וזה הצעה שלי לסדר בתכל'ס.

נירה שפק: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: זה מתחבר גם למה שהיה בדיון הקודם לגבי זה שזה נעשה גם בחו"ל, העניין הזה שכבר בכניסה מזהים את אותם חוליגנים ולא נותנים להם להיכנס.

מירב בן ארי: זה גם אחת מההצעות שדיברנו ואני יודעת שגם במשרד הספורט מתעסקים בזה.

מירב בן ארי: לפני שאני אתן למשרדים אני רוצה רגע לשמוע את הנציג של המשטרה.

מירב בן ארי: אחרי זה אנחנו גם נחזור אליך, איציק, אבל בוא תפתח.

מירב בן ארי: גם הציבור צופה, רוצה לדעת גם לגבי האירוע של אתמול.

מירב בן ארי: אני מניחה שאתה מעודכן.

איציק עמיר: טוב, קודם כל אני מברך על דיון ההמשך.

איציק עמיר: תהליכית זה חשוב.

איציק עמיר: אני כן חושב שמהדיון הראשון שעשית אנחנו קידמנו דברים שללא הדיון אני לא חושב שזה היה קורה.

מירב בן ארי: לא, מה שהתכוונתי זה שהאלימות במגרשים המשיכה בעוד אתם ישבתם, ואני יודעת שישבתם, כי כל פעם שרציתי לקיים את הדיון, אמרו לי, מירב, אנחנו צריכים עוד חודש, אנחנו צריכים עוד חודשיים.

מירב בן ארי: אני יודעת, אני בקשר מעולה גם עם חילי, שר הספורט, וגם עם מנכ"ל משרד המשפטים ובטח עם המשרד שלי, עם תומר.

מירב בן ארי: אני יודעת שעבדתם.

מירב בן ארי: פשוט אמרתי שבמגרשים העסקים כרגיל.

איציק עמיר: ברור.

איציק עמיר: אני רוצה להתייחס לסמי עופר ואני אתייחס קודם כל לתהליך שקרה לפני זה.

איציק עמיר: בדרבי של הפועל תל אביב עם מכבי תל אביב, כל האירועים המשמעותיים, הקטטות, הפצועים, שמונה פצועים עם אחד קשה, הכול התחיל ב-13:00 בצוהריים, זאת אומרת ב-13:00 בצוהריים כשהמשחק מתחיל ב-21:00 בערב היה לנו אירועים ברחבי תל אביב במקומות שונים שרחוקים 7 ק"מ מהאצטדיון.

איציק עמיר: הכוחות שלנו, הבאנו אותם מוקדם, ב-14:00 בצוהריים.

איציק עמיר: הבאנו בשלבים חלק מהכוחות, אבל אם עכשיו מגיע כוח ואני שולח אותו לפעילות, אני לא יודע אפילו לאיפה לשלוח אותו כי הם קובעים ממש לפני בטלגרם וכל מיני דברים, להיפגש לקטטות.

איציק עמיר: מגיעים מוכנים, רעולי פנים עם אלות, עם קרשים.

איציק עמיר: אנחנו רואים שיש פה היערכות מקדימה טרם האירוע בכלל בכל רחבי תל אביב.

איציק עמיר: בשעה 17:00–16:00 אחרי הצוהריים כבר היינו עם 21 עצורים מכל האירועים האלה, עם היערכות נורא משמעותית טרם האירוע שהתחיל.

איציק עמיר: תיכף אני אתייחס לאבוקות.

סימון דוידסון: רגע, בוא נישאר רגע בנקודה שלפני המשחק.

סימון דוידסון: אני פשוט עשיתי עבודת מחקר.

סימון דוידסון: בהרבה מאוד מקומות בעולם, הקנסות נוגעים גם למה שקורה לפני המשחק.

סימון דוידסון: יש את הדבר שנקרא מודיעין, למשטרה.

סימון דוידסון: ברוך השם למדינת ישראל יש מודיעין מעולה.

סימון דוידסון: לא קיבלתם מודיעין שזה הולך לקרות?

סימון דוידסון: היו שם עשרות רבות של חוליגנים.

ולדימיר בליאק: אגב, זה אוהדים מוכרים, זה לא אנשים מקריים.

איציק עמיר: בדרבי עצמו לא היה אירועים משמעותיים חריגים והוא התנהל בצורה טובה.

איציק עמיר: היה שם מעל 300 שוטרים.

איציק עמיר: היינו בערך 1,000 כוחות ביטחון.

איציק עמיר: עשינו צעד מניעתי לנושא של אביזרי עידוד על כל קטע שמשתמשים בציוד עידוד, כחסות להסתרה על מנת להשליך אבוקות ולהפר את הסדר.

נירה שפק: לא הבנתי.

נירה שפק: אתה יכול להסביר מה זה?

איציק עמיר: כן, אני אסביר.

איציק עמיר: יש נוהל אביזרי עידוד מותרים בספורט, וברגע שאני נותן אמון באולטראס ונותן להם להכניס ציוד עידוד והם משתמשים בציוד עידוד, בדגלים, ומאחורי הדגלים פשוט מתחילים ירי מאסיבי של אבוקות וזריקת חפצים, אז למעשה ציוד העידוד שאפשרתי להם, אותו דגל פריסה, הם השתמשו בו כמסתור על מנת להשליך את חומרי הנפץ האלה.

איציק עמיר: אז מעשה עשינו צעד מניעתי.

איציק עמיר: בתקופה של כמעט חודשיים היו שש קבוצות בליגת העל בעניין, מכבי תל אביב, מכבי חיפה, הפועל תל אביב, הפועל חיפה, סכנין, בית"ר.

איציק עמיר: כולם נכנסו ללופ.

איציק עמיר: אחרי תקופה מסוימת הם הבינו את המסר.

איציק עמיר: חלקם אפילו באו אלינו והיה שיח, וכמעט חודשיים לא היו אבוקות במגרשים.

איציק עמיר: אפילו לא אבוקה אחת.

איציק עמיר: אני עכשיו מקיש לדרבי.

איציק עמיר: אין מצב שיש דרבי בלי אבוקה.

איציק עמיר: מכבי תל אביב עמדו בדרבי ולא זרקו אבוקה אחת.

איציק עמיר: כשהפועל תל אביב זרקו 38 אבוקות תחת מטח, צעקו להם מכבי תל אביב, "אתם גיבורים", כי הם ידעו שהם הולכים להיכנס לצעד מניעתי, זאת אומרת מכבי תל אביב יישמו והבינו את התהליך.

איציק עמיר: כל אבוקה, אני רק רוצה לסבר את האוזן, זה 1,000 מעלות.

איציק עמיר: אנחנו מרתיחים מים, זה 100 מעלות.

איציק עמיר: אבוקה ימית, לא ניתן לכבות אותה.

איציק עמיר: אם היא פוגעת זה פציעה קשה מאוד.

איציק עמיר: מהאירוע הזה הלכנו לאירוע של כדורסל, הפועל תל אביב דרבי, מכבי תל אביב, ממש כמה ימים אחרי זה.

איציק עמיר: באותו דרבי של כדורסל חשבו, כי פחות או יותר זה די אותו קהל, חשבו להשליך את הצעד מניעתי של הציוד עידוד שניתן לעניין של הדרבי, ולא עשו את זה.

איציק עמיר: לא רק זה, מפקד המרחב נתן להם להכניס ציוד עידוד מעבר לרגיל.

איציק עמיר: נתנו להם להכניס 1,000 מוטות חלולים של קרטון, של דגלים.

איציק עמיר: אני בחיים לא אישרתי כזה דבר, וציוד עידוד, כל מה שהם רצו.

איציק עמיר: היה שיח איתם מתוך אמון מלא שהם לא עושים שום דבר שיסכן את הציבור.

איציק עמיר: מה הם עשו?

איציק עמיר: הדליקו 11 אבוקות ביד אליהו, במנורה, בתוך חלל סגור.

איציק עמיר: להזכירכם שהיה ברגליים שלהם 1,000 מוטות קרטון.

איציק עמיר: אם זה היה דולק היינו באסון.

איציק עמיר: המפוחים של האצטדיון כמעט לא הכילו את העשן.

איציק עמיר: תהליכית הלכתי מהפועל תל אביב, הדלקה של 38 אבוקות ואירועים טרום האירוע של קטטות.

איציק עמיר: הפועל תל אביב כמה ימים אחרי זה בכדורסל בדרבי.

איציק עמיר: אחרי זה הגיע גמר גביע המדינה בכדורסל.

איציק עמיר: לגמר גביע המדינה גם אפשרנו הכנסה של ציוד עידוד.

איציק עמיר: אני יכול להגיד לכם שאחרי זריקת 11 אבוקות ושבירת האמון לא היה מגיע להם גם מבחינת ביטחון הציבור להכניס ציוד עידוד.

איציק עמיר: הכניסו להם דברים שהיה שליטה עליהם ברמת השליטה שלנו ועדיין זרקו מצת עם זיקוק למרות כל התהליך שסיפרתי, ואחרי זה מגיעים לכדורסל בראשון לציון, שלשום, שלמשחק הזה יש להם צעד מניעתי להכניס ציוד עידוד בעקבות כל מה שאמרתי.

איציק עמיר: הם מגיעים לשם, 150 איש מתחילים - - -

מירב בן ארי: מי זה הם?

איציק עמיר: הפועל תל אביב.

מירב בן ארי: הפועל תל אביב, כ-150 איש מתחילים להתפרע, לדחוף, לנסות לשבור את מערך האבטחה ולהיכנס בכוח.

מירב בן ארי: שניים מהם תוקפים שוטרים, יורקים על שוטרים.

מירב בן ארי: השניים נעצרו.

מירב בן ארי: אגב, אפרופו לעניין של המורחקים, אנחנו מעבירים את התמונות של המורחקים על מנת שיהיה זיהוי במכלולי האבטחה.

סימון דוידסון: למה לא מאפשרים למצלמות לפעול?

איציק עמיר: אני אגיע לזה.

איציק עמיר: בחור שם הוא תחת קטגוריה של עיתונאי/צלם שהוא מורחק מהדרבי על ידי בית משפט, נכנס עם תג של צלם של עיתונאים, וסט, מצלמה, שהוא מורחק של בית משפט, להפועל תל אביב.

איציק עמיר: אותו מורחק נעצר, נכלא.

איציק עמיר: ואז אנחנו מגיעים לאירוע של סמי עופר עם כל התהליך שסיפרתי.

איציק עמיר: לאירוע של סמי עופר הם מגיעים עם צעד מניעתי להכניס ציוד עידוד.

איציק עמיר: אני מקווה שכבר הבנתם את העניין, למה.

איציק עמיר: הם מגיעים, אוטובוס נבדק שם.

איציק עמיר: כל האוטובוס אלות וקרשים.

איציק עמיר: באים עם אלות וקרשים.

איציק עמיר: יש לי תמונות, נראה לי העבירו לך.

איציק עמיר: אם לא, אני אעביר לך, תמונות של אלות וקרשים.

גבי לסקי: אפשר לראות את זה, אלות וקרשים?

גבי לסקי: אוהדים הם לא עבריינים.

מירב בן ארי: לא, לא, סליחה, קודם כל את נכנסת באיחור.

מירב בן ארי: את לא מפריעה בזמן שהוא מדבר.

מירב בן ארי: את רוצה, תרשמי שאלות.

מירב בן ארי: אמרתי את זה לכל חברי הכנסת.

מירב בן ארי: את לא מפריעה כשהוא מדבר.

מירב בן ארי: תסיים.

מירב בן ארי: יש לנו כאן אירוע הרבה יותר גדול מסמי עופר.

איציק עמיר: בכניסת האירוע הם לא מכניסים ציוד עידוד.

איציק עמיר: נכנסים פנימה, מתחילים בהתלהמות, יורדים למבואה, דחיפת גדרות, יריקות.

מירב בן ארי: עוד לפני שהתחיל המשחק?

איציק עמיר: לפני תחילת המשחק.

איציק עמיר: בשלב הזה עדיין הניהול הוא ניהול אזרחי.

איציק עמיר: כמו שאמרת, המשטרה היא בסדר ציבורי בחוץ אבל נותנת מענה ברגע שכוח האבטחה לא מסתדר, שהוא מרגיש שהוא לא יכול, ושם המשטרה הכילה את זה בכוחות אגרוף, מה שנקרא הכלה ואיפוק, ונתנה לכוח סדרנות להתמודד עם העניין ולהכניס אותם פנימה ליציעים.

איציק עמיר: האירוע הזה עבר.

איציק עמיר: בסוף המשחק התחילו להשליך חפצים, כוסות.

מירב בן ארי: מה היה במהלך המשחק?

איציק עמיר: במהלך המשחק לא היה משהו מיוחד.

איציק עמיר: בסוף המשחק הם הפסידו, התחילו לעקור את הכיסאות, לשבור אותם.

איציק עמיר: כיסא כזה שמשליכים אותו על בן אדם, ברור לכם שיכול לפצוע.

איציק עמיר: התחילו להשליך לקבוצה הנגדית.

איציק עמיר: הסדרנים ביקשו סיוע של המשטרה ופה המשטרה נכנסת.

איציק עמיר: הרבה פעמים עלתה ביקורת, איפה אתם המשטרה, כשראו קטטות.

איציק עמיר: גם פה בדיון אמרו, למה אתם המשטרה לא נכנסים ליציע ברגע שיש קטטה, ברגע שיש אירוע משמעותי?

איציק עמיר: למה לא נכנסים לעצור ולטפל באירוע?

איציק עמיר: אותו כוח אזרחי ביקש סיוע.

איציק עמיר: המשטרה נכנס.

איציק עמיר: נזרקו כיסאות על המשטרה.

איציק עמיר: יש גם סרטון שהופץ אחרי זה לתקשורת.

איציק עמיר: נזרק כיסאות, נזרק כוסות, עקרו צינור כיבוי.

איציק עמיר: מה שאני מתאר לכם נזרק לכיוון השוטרים.

איציק עמיר: השוטרים ביצעו מעצר שם, שזה חלק מהסרטונים שמופצים, מעצר של שניים, אחד מהם נפצע קלות, לא ביקש טיפול רפואי באירוע הזה, והיה פה מה שנקרא התערבות משטרתית באירוע של זריקת חפצים, תקיפה, כאשר כוח הניהול האזרחי דרש את כניסת המשטרה.

איציק עמיר: אני חושב שהמשטרה צריכה להיות נחושה בהיבטים האלה, אפס סובלנות לאלימות.

איציק עמיר: הרי כל הדברים האלה הולכים למח"ש והכול נחקר לעולה לבית משפט.

איציק עמיר: אם יהיה איזה אירוע פרטני כזה או אחר שנדרש לטפל ומישהו השתמש בכוח שלא לצורך, הנושא הזה יטופל, אבל על פניו מההתרשמות שלי, שיחה עם מפקד תחנת חיפה, שיחה עם הכוח שנמצא שם, שיחה עם הניהול האזרחי, זה ההתרשמות שאנחנו מקבלים נכון לעכשיו ואני חושב שזה מה שמצופה מהמשטרה.

איציק עמיר: זה ההתייחסות לגבי סמי עופר.

איציק עמיר: לגבי שאר הדברים אני מניח שיהיה בהמשך.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך קודם כל נלך אחורה לפני סמי עופר.

מירב בן ארי: אמרת שהיה את המשחק כדורגל והייתה התנהגות פושעת של 38 אבוקות שהיו במשחק כדורגל שהפועל תל אביב הוציאו בעוד מכבי תל אביב אחרי ההתנהלות עם הדגלים שבאמת לא יכלו להכניס ציוד ולכן לא עשו את האבוקות.

מירב בן ארי: אחרי שהיה אירוע כזה במגרש כדורגל עם 38 אבוקות, למה נתתם להם להכניס ציוד למגרש כדורסל?

מירב בן ארי: איך יכול להיות שלמשחק כדורסל שהיה כמה ימים אחרי, נתתם לאוהדים להיכנס עם ציוד בקטע של אמון?

מירב בן ארי: אין אמון שמישהו בא עם 38 אבוקות.

מירב בן ארי: אבוקות זה כלי שיוכל להרוג.

מירב בן ארי: תסביר לי איך הם נכנסו למשחק כדורסל?

איציק עמיר: באותו רגע יצא צעד מניעתי לכדורגל.

מירב בן ארי: אבל זה אותם אוהדים.

איציק עמיר: זה לא כולם אותם אוהדים.

גבי לסקי: לא, לא, זה לא אותם אוהדים.

מירב בן ארי: החוליגנים הולכים גם לכאן וגם לכאן.

גבי לסקי: אז ענישה קולקטיבית בגלל שיש כאלה - - - ?

מירב בן ארי: בוודאי שענישה קולקטיבית במקרה של אלימות בספורט.

מירב בן ארי: אין שאלה בכלל.

גבי לסקי: אז למה אין בתחום אחר?

גבי לסקי: בוא נסגור את הסופרים כי יש אנשים שגונבים מהסופר.

מירב בן ארי: אל תפריעי לי.

מירב בן ארי: אני שואלת את המפקד.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

מירב בן ארי: תסביר לי למה אישרו להם להיכנס עם ציוד?

איציק עמיר: עלה בהערכת המצב שיח גם אל מול איגוד הכדורסל וגם אל מול המשטרה.

איציק עמיר: העלו שלא להקיש מהכדורגל לכדורסל.

איציק עמיר: רוב האוהדים שמגיעים הם לא מהכדורגל והם לא צריכים להיענש על זה, וממש הובטח ובשיחה של אמון, שישר הנציג של האוהדים ואותו זה שחתם על הכניסה של הציוד והכול, הם אמרו, לא יהיה.

איציק עמיר: לא רצו להקיש מהכדורסל לכדורסל.

נירה שפק: למה?

איציק עמיר: אז אני הסברתי, כי רוב האוהדים למעשה על פי מה שעלה, הם לא אותם אוהדים ולכן הצעד ניתן לכדורגל.

מירב בן ארי: ואז במגרש כדורסל, כמה אבוקות היו שם?

איציק עמיר: 11 אבוקות בתוך היכל סגור.

איציק עמיר: אם את שואלת לעתיד, למדנו לעתיד, ברגע שיהיה אירוע של קבוצת כדורגל שהחלק הנפיץ שלה יהיה גם בכדורסל, הצעד ילך גם לכדורסל, כתוצאה מהמקרה הזה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: בבקשה סימון.

סימון דוידסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

איציק עמיר: אני חייב לך לגבי המודיעין.

סימון דוידסון: זאת השאלה שלי, לגבי המודיעין.

איציק עמיר: לגבי המודיעין, המודיעין לוקה בחסר.

איציק עמיר: המודיעין צריך להשתפר.

איציק עמיר: היה לנו מערך מודיעין שנסגר בכדורגל, אבל בלי שום קשר, במשאבים הקיימים המודיעין כן צריך גם בהיבט הסיגנטי, גם במדיה וגם בכל התהליכים.

איציק עמיר: אני כן חושב שהמודיעין צריך להיות במקום אחר ולתת לנו את האינדיקציות שאתה אומר.

איציק עמיר: זה נושא לשיפור.

סימון דוידסון: אני רוצה להגיד לך שאם למשטרת ישראל אין מודיעין על דבר כזה, בלשון המעטה זה רע מאוד, כי זה מודיעין הכי פשוט שיכול להיות.

סימון דוידסון: אני שמעתי ממאות אוהדים שידעו על מה שהולך להיות.

איציק עמיר: אנחנו יודעים ברמת הידיעה שזה מה שהולך להיות.

סימון דוידסון: אז לגבי המודיעין אתם צריכים להשתפר בנושא הזה.

איציק עמיר: ברור.

סימון דוידסון: להכניס אנשים שלכם שיהיו חלק מהאוהדים האלו, בתכתובות שלהם, בכל מיני קבוצות.

סימון דוידסון: לגבי צעד מניעתי אמרת לגבי האבקות.

סימון דוידסון: מה הכוונה צעד מניעתי?

סימון דוידסון: איזה צעד מניעתי אתם עושים?

סימון דוידסון: מה זה צעד מניעתי, לבדוק?

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: גם באוטובוס של הפועל חיפה, בדרך בדקו אותו ובדרך ראו את הקרשים על האוטובוס.

סימון דוידסון: ונתנו להם להיכנס לאצטדיון?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: מה הם יעשו, לא יתנו להם להיכנס?

מירב בן ארי: הקרשים נשארו על האוטובוס.

איציק עמיר: הצעד מניעתי שאני דיברתי, אני מדבר על הנושא של ציוד עידוד, זאת אומרת שאם עכשיו אתה מבקש ממני להכניס ציוד עידוד כאולטראס, דגל פריסה, מוטות, כל הדברים האלה, במידה והשתמשת בזה כהסתרה ופגעת בשלום הציבור והשלכת אבוקות, במשחק הבא אתה לא תכניס את ציוד העידוד.

איציק עמיר: זה צעד מניעתי.

סימון דוידסון: אם אנחנו נדבר כל הזמן בישיבה הזאת על העבר, לא יהיה לנו עתיד.

מירב בן ארי: לא, לא, אנחנו תיכף מגיעים להווה.

מירב בן ארי: אני נותנת לחברי הכנסת התייחסויות ואני עוברת למשרדים.

מירב בן ארי: נירה בבקשה.

נירה שפק: אני כרגע מזיזה את זה מספורט, מכדורגל.

נירה שפק: אני מסתכלת על המשטרה כמשטרה.

נירה שפק: אני מקשיבה לך על מה שאמרת ואני לא רואה ניהול סיכונים, אני מצטערת מאוד.

נירה שפק: זה לא חדש.

נירה שפק: הנושא של המשטרה עם הספורט הוא לא חדש.

נירה שפק: אתה מתאר לי משהו, פונה ללב שלכם, סליחה על הקושי.

נירה שפק: לא, אל תיפנו ללב שלנו.

נירה שפק: אתם גוף מקצועי שמדבר על 1,000 אנשים שהיו שם, בטח שוטרים בשכר, בטח תוספות ואבטחה, ועם 1,000 איש אתם לא מסוגלים לעשות את זה.

נירה שפק: אני עוד לא מדברת על המודיעין שסימון דיבר עליו.

נירה שפק: לא רואה ניהול של הדבר הזה.

נירה שפק: לבוא ולהגיד לי, ידענו, ראינו, למדנו, לא יודעת.

נירה שפק: אני רואה כאן אוזלת יד.

נירה שפק: עצוב לי ולא מקובל עליי.

נירה שפק: הסיפור הזה הוא לא היה במקום, כל התיאור הזה.

נירה שפק: אנחנו לא צריכים לשמוע את התיאור הזה.

נירה שפק: אנחנו צריכים לשמוע את התכל'ס.

נירה שפק: עוד דבר אני מעירה כאן על הקשר גם בין כדורסל לכדורגל.

נירה שפק: חבר'ה, ספורט זה ספורט.

נירה שפק: יש כאן ערבות הדדית ואם הם ידעו שספורט זה ספורט ולא הפועל ולא מכבי ולא כדורסל ולא כדורגל ולא כדור נוצה, לא מעניין אותי.

נירה שפק: אם אומרים שספורט זה ספורט, אז שהם ידעו שיהיו תלויים זה בזה ואולי זה יגרום לערבות הדדית גם בקשר של "אל תדפוק לי", ואז אולי נביא להלכי רוח, כי אם נמשיך להיות בטניס בכייף ובכדורגל לא ונגיד שזה לא קשור, הכול קשור.

נירה שפק: ילד יכול ללכת לספורט בכדורגל, בכדורסל, בטניס או בשחייה צורנית.

נירה שפק: אותו דבר.

נירה שפק: הוא צריך להרגיש משילות באותו מקום ולכן ההפרדה הזאת היא יותר בתירוצים.

נירה שפק: אני רוצה להגיד משפט אחרון ובלי לזלזל בכבוד של מי שיושב מהמשטרה על השולחן.

נירה שפק: דיון כזה, אנחנו רואים בוועדת חוץ וביטחון שאני חברה בה, על כל דיון אנחנו דורשים שיגיעו רמות גבוהות.

מירב בן ארי: אני לא צריכה את המפכ"ל.

נירה שפק: אני לא צריכה את המפכ"ל פה.

נירה שפק: איש המקצוע שיהיה איש המקצוע.

מירב בן ארי: הוא איש המקצוע.

נירה שפק: אני רואה בדיונים את הנציגות.

נירה שפק: הנציגות משקפת את גובה הכובד שהם נותנים לנושא ואני חושבת שאם היה אירוע במרחב מסוים או במחוז מסוים, אני מצפה שמפקד המרחב, מפקד המחוז יהיו פה.

נירה שפק: זו עמדתי.

נירה שפק: אני לא מנהלת את הוועדה הזאת.

נירה שפק: זאת עמדתי.

נירה שפק: זה מראה את המחויבות ואת הכובד.

מירב בן ארי: הוועדה לביטחון פנים לא מתנהלת כמו ועדת חוץ וביטחון.

מירב בן ארי: תאמיני לי, אני הייתי ארבע שנים בוועדת חוץ וביטחון.

מירב בן ארי: אני מכירה את הוועדה הזאת על בוריה.

נירה שפק: מירב, זאת עמדתי כח"כית.

נירה שפק: אני רוצה לראות כשבמקרים כל כך קשים כאלה יגיעו גם הדרג מקבל ההחלטות מעבר.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה רבה נירה, הערתך נשמעה.

מירב בן ארי: בוועדה הזאת מתנהלים אחרת.

מירב בן ארי: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה.

גבי לסקי: תודה רבה כבוד היושבת-ראש.

גבי לסקי: אני יודעת שהדיון היה אמור להיות דיון יותר רחב.

מירב בן ארי: כן, כן, הוא בכל מקרה תיכף יכנס לרזולוציה הרחבה שתשמעי את משרדי הממשלה.

גבי לסקי: אני באמצע הלילה התחלתי לקבל סרטונים, ואני חייבת לומר שהדבר הראשון שאנחנו צריכים לשנות את התפיסה, זה שהאוהדים הם אינם עבריינים.

גבי לסקי: אוהדים הם אוהבי כדורגל.

גבי לסקי: האוהדים הם אוהבי ספורט.

סימון דוידסון: גבי, חלקם עבריינים.

גבי לסקי: לא, סימון, אל תפריע לי.

גבי לסקי: אני מדברת בכללי.

מירב בן ארי: זה לא עובד ככה.

מירב בן ארי: גם לא שומעים אותה ולא אתכם.

מירב בן ארי: מותר לגבי, חברת הכנסת להביע את העמדה שלה.

מירב בן ארי: אגב, למען הסר ספק, הוועדה הזו, גם אמרתי את זה בדיון הקודם, אנחנו אוהבים את האוהדים.

מירב בן ארי: אנחנו תומכים באוהדים.

מירב בן ארי: אוהדים זה דבר שמח.

מירב בן ארי: זה כל האנרגיות של המגרש.

מירב בן ארי: ראינו בקורונה משחקים בלי אוהדים זה עצוב.

מירב בן ארי: אנחנו בעד, למען הסר ספק, אם זה לא היה מספיק ברור בהתחלה.

גבי לסקי: אני רוצה להפוך את הפירמידה של הדיון.

גבי לסקי: המשטרה צריכה להיות שם כדי להגן על האוהדים, כדי שאני וכדי שבנות ואימהות וילדים צעירים שנפגעו על ידי המשטרה אתמול, יוכלו להגיע בביטחה למשחקים ולא להיפך, כי הדיון הזה הופך כאילו שאוהדים הם האיום של הכדורגל ושם אלה שהורסים את המשחקים, אז לא.

גבי לסקי: בלי האהודים אין כדורגל ובלי האוהדים אין לב, והמשטרה צריכה לשנות את התפיסה.

גבי לסקי: אתם צריכים להגן על האוהדים כדי שיוכלו ליהנות מהכדורגל.

גבי לסקי: אני ראיתי המון סרטונים אתמול.

גבי לסקי: אני ראיתי שמחוץ לאצטדיון המשכתם לדחוף ולפגוע.

גבי לסקי: יש פה שני אוהדים, גם לוקס וגם רועי שקיבלו מכות מהמשטרה ללא עילה, בלי שום סיבה, וגם אחר כך כשאתם עוצרים ופוגעים באנשים אחרים, יש לכם איזה עמדה שאתם עומדים ככה כדי שאי אפשר יהיה לצלם את האלימות שלכם, אבל אתם באים להגן עליהם.

גבי לסקי: על מי הגנתם?

גבי לסקי: אני פניתי לשר כמה פעמים בעניין אמצעי העידוד.

גבי לסקי: באמת השר פתח עוד פעם ואמר שאפשר להכניס את התופים, את הדגלים.

מירב בן ארי: הכניסו אבוקות.

מירב בן ארי: בתוך התוף - - -

גבי לסקי: גם בתוך תיק אפשר להכניס אבוקה, וגם בתוך התחתונים אפשר להכניס אבוקה.

גבי לסקי: שהמשטרה תעשה את העבודה שלה.

גבי לסקי: אני לא רוצה שיכנסו לשם עם דברים שיכולים לפגוע במשחק ובאחרים, וגם לא במשטרה.

גבי לסקי: צריכים לבדוק את זה.

גבי לסקי: בוודאי שלהתחיל לשים כל מיני מצלמות ביומטריות וכל מיני דברים כאלה זה ממש לא הדרך.

גבי לסקי: אנחנו לא עושים את זה בשום מקום אחר.

מירב בן ארי: בכל מגרשי הכדורגל במדינות הכי דמוקרטיות שיש, יש אמצעים ביומטריים ואמצעים של זיהוי פנים, גם באנגליה, גם בצרפת.

מירב בן ארי: בכל מקום.

קריאה: את נגד המצלמות?

גבי לסקי: נעשה דיון אחר, זה לא אשמת האנשים שנמצאים פה.

גבי לסקי: עדיין בישראל משתמשים באופן לא חוקי באמצעים ביומטריים כמו עין הנץ, כמו שעדיין אין לנו מספיק הגנות על כל הדברים הביומטריים.

גבי לסקי: אני חושבת שהגישה צריכה להיות כמו באירופה.

מירב בן ארי: באירופה יש מצלמות לזיהוי פנים בכל מקום.

גבי לסקי: יש יותר הנושא של קשר ישיר עם המשטרה לא רק לסנקציות, לא רק למתי אתם לא יכולים לבוא עכשיו עם דגלים, לא רק איפה החברים שלכם שנעצרו?

גבי לסקי: אלא שיהיה יותר שיח עם הקבוצות, שיהיה מישהו שיהיה אחראי על הקשר עם הקבוצות, שאם יש בעיות, אפשר לפנות ולא אין לך למי לפנות.

גבי לסקי: אנחנו צריכים להתחיל לבנות אמון מחודש בין המשטרה לבין האוהדים כדי לשנות את השיח, כדי לשנות את היכולת של האוהדים להיכנס ושהמשטרה לא תראה בהם כעבריינים וכאויבים.

גבי לסקי: יש מי שפוגע בסדר הציבורי, צריכים לטפל בו, אבל צריכים להגן על כל השאר מפני אלימות משטרתית והיכולת לראות משחק כמו שצריך.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה והדברים נשמעו.

מירב בן ארי: אני רק אגיד כמה דברים.

מירב בן ארי: לפני שהגעת דובר על השיח ועל ההתנהלות מול הקבוצה שלצערנו לא צלח.

מירב בן ארי: אמצעי עידוד זה דבר חשוב.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים שיכנסו למגרשים.

מירב בן ארי: זה חלק מהאווירה, אבל בואי נעשה סדר.

גבי לסקי: אני לא מכירה את הניסיון הזה לדבר עם הקבוצות בצורה מסודרת ויותר רעוה.

גבי לסקי: אני לא מכירה את זה.

מירב בן ארי: במדינות הכי דמוקרטיות בעולם יש מצלמות וזיהוי פנים.

מירב בן ארי: אני רוצה לקחת את הבת שלי למגרש כדורגל, לא רוצה שיהיו שם חוליגנים ואני לא רוצה עבריינים.

מירב בן ארי: ברגע שיש אנשים חוליגנים, הם צריכים לעוף מהמגרשים.

מירב בן ארי: זה רק ייתן לנו אווירה הרבה יותר טובה.

מירב בן ארי: עם כל זה, אנחנו רוצים אוהדים פעילים ושמחים, ואנחנו רואים את ההתנהלות.

מירב בן ארי: אתה רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: כי אני רוצה לעבור למשרדים.

מירב בן ארי: הדיון לא על סמי עופר.

מירב בן ארי: אני מאוקטובר באירוע הזה ואני רוצה לעבור למשרדים לשמוע את העמדות.

איציק עמיר: אני אתייחס בהמשך.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני רוצה לשמוע קודם כל את משרד הספורט.

מירב בן ארי: בבקשה, מי מדבר?

יואב רם: אני ממשרד הספורט.

מירב בן ארי: מה התפקיד שלך?

יואב רם: אני מנהל את מטה ראש מינהל הספורט.

יואב רם: כמו שכולם מכירים כבר, זה עלה לדעתי גם בדיון הקודם, המשרד שלנו יחד עם המשרד לבט"פ, יחד עם משרד המשפטים עושה כבר במשך תקופה ארוכה לאחר שקיימנו עבודת מטה מאוד מסודרת כולל השוואה בין-לאומית, בנצ'מרק מסודר וכו'.

יואב רם: אנחנו עורכים פגישות איטיות בין מנכ"לי המשרדים כמובן בדרגים מקצועיים וכו', אבל נוכחות של מנכ"לי המשרדים בכל הנוגע להמלצות שקיימות כבר שנים איך לנסות ולצמצם את האלימות במגרשים.

יואב רם: אנחנו פועלים בשלושה תחומים עיקריים.

יואב רם: אתחיל מהשניים הראשונים שהם יותר חשובים, ויש פה שני צדדים למטבע, צד אחד של אכיפה, שאיציק כמובן מייצג טוב מכולנו את החלק הזה גם בשיתוף הפרקליטות, שיתוף משרד המשפטים.

יואב רם: הצד השני זה צד ערכי-חינוכי שפה המשרד שלנו מוביל יותר ואנחנו מבקשים לעודד פרויקטים ותוכניות לצמצום האלימות, מתוך חינוך, מתוך חינוך לערכים, לערכי הספורט, מתוך קשר עם ארגוני אוהדים, מתוך תמיכה בפרויקטים שנועדו לקירוב לבבות עד כמה שזה אולי נשמע אידילי.

מירב בן ארי: זה לא כל כך רלוונטי למה שקורה במגרשים, אבל עזוב, זה שמעתי בפעם שעברה.

מירב בן ארי: היה לי כאן דיון ארוך באוקטובר.

מירב בן ארי: הזמן שלי קצר.

מירב בן ארי: באנו לפה לדעת מה אתם עושים כדי להוריד את האלימות במגרשי הספורט.

סימון דוידסון: רם, אתם הסתכלתם ולמדתם מה קורה בעולם?

יואב רם: כן, בהחלט.

מירב בן ארי: כן, כן, עזוב, אני כבר אחרי זה.

מירב בן ארי: הם כבר כמה חודשים, המנכ"לים.

מירב בן ארי: אני יודעת, אני בקשר עם שלושתם, לומדים מה קורה בעולם, משווים למדינות מערביות.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת מה הוא המתווה שאתם מביאים בפני הוועדה, של שלושת המשרדים.

יואב רם: אני אגיד את זה בקיצור כי כל הדברים נמצאים בתהליכים ועדיין לא הושלמו, אבל אנחנו בהחלט עובדים על כמה דברים.

יואב רם: דבר ראשון, אנחנו בתהליך ובדיון עם משרד הבט"פ לגבי הקמה מחדש של היחידה המשטרתית לטיפול באלימות בספורט.

יואב רם: זה נקודה אחת.

יואב רם: הנקודה השנייה היא נקודה שנוגעת לשיפור האכיפה.

מירב בן ארי: היחידה המשטרתית הזו שפורקה, באיזה שנה?

מירב בן ארי: תזכיר לי.

יואב רם: היא פורקה ב-2019.

גבי לסקי: אפשר לשאול למה היא פורקה?

מירב בן ארי: המשרד לביטחון פנים יתייחס לזה, בסדר?

מירב בן ארי: זה לא נקודה שלכם.

מירב בן ארי: זה תיכף יתייחסו.

מירב בן ארי: מה כמשרד ספורט אתם מובילים?

יואב רם: אנחנו מובילים כרגע תיקון חקיקה בחוק איסור אלימות בספורט שנוגע גם להרחבת הסמכויות של המשטרה בנוגע להרחקות וגם לבנות בסיס לטובת קנסות מנהלתיים.

גבי לסקי: של בודדים או של קבוצות?

יואב רם: בודדים.

יואב רם: השיטה של עונשים קולקטיביים לא עובדת בעולם, מתוך מה שאנחנו ראינו.

יואב רם: אנחנו באופן עקרוני נגדה.

גבי לסקי: אבל זה מה שעושים עם אמצעי העידוד.

גבי לסקי: זה הענשה קולקטיבית.

יואב רם: אני אתן לאיציק להגיב על זה.

מירב בן ארי: עוד פעם אתה חוזר למשטרה.

מירב בן ארי: הנושא של האלימות של בודדים, אני מניחה שמשרד המשפטים - - -

יואב רם: שוב, בסופו של דבר כשאת אומרת, אנחנו חוזרים למשטרה, אנחנו צריכים להבין, מדובר פה על שמירה על הסדר הציבורי והנושא הזה הוא בסמכות המשטרה.

יואב רם: למשרד הספורט אין אפשרות להפעיל פקחים, אין אפשרות להפעיל סדרנים, אין אפשרות להפעיל שוטרים.

יואב רם: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר שנמצא בסמכות המשטרה.

יואב רם: על מנת לאפשר למשטרה לעשות עבודה טובה יותר, אנחנו מתקנים את חוק איסור אלימות בספורט, כך שמצד אחד הסמכויות להרחקת אוהדים יורחבו, ומצד שני העבירות המנויות בחוק איסור אלימות בספורט יהפכו לעבירות של קנס מנהלי כמו שסימון נדמה לי ציין.

גבי לסקי: כבוד היושבת-ראש, אני יכולה לשאול משהו?

מירב בן ארי: כן, תיכף הוא יסיים.

מירב בן ארי: את תשאלי אותו, אל תדאגי.

גבי לסקי: כי סמכויות הרחקה יש למשטרה עם 15 יום בבית משפט.

מירב בן ארי: תסיים ואז חברת הכנסת לסקי תשאל.

יואב רם: האפשרות שתהיה להטיל קנסות מנהליים, למיטב שיפוטנו וידיעתנו גם מהעולם, היא אפשרות שגורמת להרתעה מאוד גדולה ואנחנו בהחלט מצפים שאפשר יהיה להשתמש בכלי הזה ברגע שתיקון החקיקה יושלם.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר, אז זה פחות נותן לי את מה שרציתי.

סימון דוידסון: מה קורה עם המצלמות?

מירב בן ארי: לא, רגע, זה לא קשור.

מירב בן ארי: המשרד לביטחון פנים, מי פותח?

אור רוזנמן: אני מיועמ"ש בט"פ.

אור רוזנמן: אני אגיד כמה מילים לגבי התיקונים המשפטיים והחקיקתיים שאנחנו עושים, ואחר כך אני אבקש מעמית להשלים את הנושא התקציבי של הקמת היחידה המשטרתית למניעת אלימות בספורט.

אור רוזנמן: כמו שבעצם נאמר פה, הנחת העבודה היום היא לנסות להעביר לפחות חלק מעבירות הספורט, מאכיפה שהיא אכיפה פלילית, שדורשת הגשת כתב אישום ותלויה הרבה פעמים גם בהחלטת בית המשפט, לאכיפה שהיא אכיפה מנהלית, קרי מתן קנסות מנהליים.

אור רוזנמן: במסגרת הזאת אנחנו עשינו בחודשים האחרונים עבודת מטה מאוד אינטנסיבית לנסות למפות את התופעות ואת הבעיות שגורמות את האלימות בספורט.

אור רוזנמן: מיפינו את חלקם ולראות איך אנחנו בעצם הופכים אותן לעבירות מנהליות שניתן יהיה לתת קנס בגינן.

אור רוזנמן: אנחנו כבר היום נמצאים מול שר המשפטים ומול משרד המשפטים כחלק בכלל ממגמה להעביר חלק מהעבירות לעבירות מנהליות, לבקש להוציא צו שיאפשר להפוך את הפריצה של אוהדים לשדה מגרש לעבירה מנהלתית כדי שיהיה אפשר לתת בעצם קנס מנהלי.

אור רוזנמן: היום אי אפשר לתת קנס מנהלי בגין הדבר הזה, וזה דבר שדורש כתב אישום.

גבי לסקי: יש עבירה כזו?

אור רוזנמן: יש עבירה בחוק הספורט – חוק איסור אלימות בספורט.

אור רוזנמן: אנחנו כן רוצים להפוך אותה לעבירה מנהלית.

אור רוזנמן: עבירות אחרות שזיהינו שהן בעייתיות, הן לא קבועות כעבירה בחוק איסור אלימות בספורט.

אור רוזנמן: אנחנו כרגע נמצאים עם משרד הספורט, תזכיר שאני מקווה שיפורסם ממש בימים הקרובים.

מירב בן ארי: יש התנגדות למישהו להפוך את זה לקנס מנהלי?

אור רוזנמן: לא.

אור רוזנמן: אנחנו כרגע באמת נמצאים בשלב הניסוחים.

סימון דוידסון: מה גובה הקנסות?

אור רוזנמן: כרגע מה שצריך לעשות זה קודם כל לתקן את חוק איסור אלימות בספורט, לקבוע עבירות כעבירות פליליות ורק לאחר מכן יהיה אפשר להפוך אותן לעבירות מנהליות.

מירב בן ארי: אבל הם לא מוגדרים היום בחוק איסור אלימות בספורט כעבירה פלילית?

אור רוזנמן: העבירות שאנחנו שוקלים להכניס לחוק איסור אלימות בספורט הן לא מוגדרות היום כעבירות פליליות.

מירב בן ארי: הבנתי, אז צריך להוסיף עבירות, כמו נגיד מה חשבתם?

אור רוזנמן: אנחנו בוחנים גם את הנושא של יידוי של זריקה של חפצים בכלל לתוך המגרש.

מירב בן ארי: יידוי של כיסאות.

אור רוזנמן: חפצים באופן כללי.

אור רוזנמן: זה משהו שאנחנו בוחנים אותו כרגע.

גבי לסקי: יופי, הולכים אחרי החוק הצבאי.

סימון דוידסון: גבי, זה בכל העולם ככה.

מירב בן ארי: מה לעשות, אם מישהו זורק כיסא, שהוא לא יקבל עונש?

מירב בן ארי: לא הבנתי.

גבי לסקי: יש עבירה של תקיפה.

גבי לסקי: אם זה פוגע במישהו, אז יש לי עבירה.

גבי לסקי: אם יש לי השחתת רכוש, יש לי השחתת רכוש.

גבי לסקי: למה אני צריכה עבירה כזאת?

סימון דוידסון: אבל למה בן אדם צריך לזרוק כיסא?

גבי לסקי: אז יש עבירה כזאת.

גבי לסקי: לא צריך להוסיף עבירות, זה מה שאני אומרת.

אור רוזנמן: אפשר לעשות שימוש בעבירות הכלליות שמנויות בחוק העונשין.

אור רוזנמן: המשמעות של זה היא הליך פלילי, להגיש כתב אישום, לפעמים לפתוח תיק פלילי לבן אדם וגם הליך שהוא הרבה יותר מסורבל וארוך.

אור רוזנמן: לפעמים אנחנו חושבים שיותר נכון פשוט לתת קנס מנהלי.

אור רוזנמן: הבעיה היא שכדי לתת קנס מנהלי אנחנו צריכים עבירות ספציפיות לספורט, לכן בשלב ראשון זה לקבוע אותן כעבירות בחוק איסור אלימות בספורט, והשלב השני באמת יהיה להפוך אותן לעבירות מנהלתיות שניתן לתת קנס בגינן.

גבי לסקי: אז אתם שואבים מחוק העונשין אל תוך חוק האלימות בספורט?

אור רוזנמן: אנחנו לא בדיוק שואבים, אנחנו מדייקים אותן לעבירות שהן עבירות שרלוונטיות לספורט.

אור רוזנמן: גם הן צריכות להיות מנוסחות בצורה שהיא תתאים אחר כך להפוך להיות עבירה מנהלית.

אור רוזנמן: היסוד העובדתי צריך להיות מאוד ברור, עבירות מאוד פשוטות.

אור רוזנמן: אנחנו כבר עושים את התיקון לחוק הספורט מתוך פרספקטיבה שניתן יהיה להפוך אותן לעבירות מנהליות.

סימון דוידסון: שאלה בנושא הזה.

סימון דוידסון: האם זה נוגע גם למה שקורה לפני ואחרי המשחק?

אור רוזנמן: העבירות בחוק הספורט הן עבירות שהן עבירות כלליות.

אור רוזנמן: הן תמיד סובבות סביב המגרש.

אור רוזנמן: זה תלוי בעבירה.

אור רוזנמן: פריצת אוהד לתוך המגרש היא רלוונטית לתוך המגרש.

אור רוזנמן: אנחנו בהחלט לוקחים בחשבון נגיד את נושא מכירת הכרטיסים הלא חוקית בספסרות.

אור רוזנמן: אנחנו כן מסתכלים גם על סביבות המגרש ועל האירועים שקודמים למשחק.

סימון דוידסון: אנחנו מדברים על אלימות.

אור רוזנמן: המשטרה עושה שימוש הרבה פעמים בכלי של הסדר מותנה.

אור רוזנמן: הסדר מותנה בעצם הוא אלטרנטיבה להליך פלילי.

אור רוזנמן: במקום להגיש כתב אישום, אז קוראים לחשוד, מגיעים איתו לאיזשהו סוג של הסדר.

אור רוזנמן: אנחנו רוצים לקבוע שם אפשרות להגיע בהסכמה להסדר של הרחקה למגרש משנתיים.

אור רוזנמן: זה נעשה בהסכמה.

אור רוזנמן: זה גם כלי שאמור להגדיל את אפשרויות האכיפה המנהליות, שזה בעצם המגמה הכללית.

אור רוזנמן: כרגע אנחנו באמת נמצאים בשלב הניסוח של תזכיר החוק.

אור רוזנמן: משרד המשפטים מעורב, אנחנו, משרד הספורט, ואני באמת מקווה שבימים הקרובים התזכיר הזה יפורסם.

סימון דוידסון: אני יכול לשאול אותך שאלה בבקשה?

אור רוזנמן: כן, בוודאי.

סימון דוידסון: האם נושא של אלימות מילולית, קריאות גזעניות קשות מאוד שלפעמים בתקופת גרמניה שלא אהבנו אותה, לא דיברו בצורה כזאת, האם זה חלק מהנושא של הקנסות?

סימון דוידסון: האם אפשר בכלל להכניס את זה משפטית?

מירב בן ארי: זה מוגדר כבר בחוק.

אור רוזנמן: עבירות מילוליות הן עבירות שיש להן מורכבות מכיוון שהן נוגעות בחופש הביטוי ולכן הן מטופלות תמיד ברמת הפרקליטות, הפרקליטות הזאת שבוחנת אותם, וכל דבר כזה צריך לבחון אותו, לכן הוא פחות מתאים להפוך להיות עבירה מנהלית.

אור רוזנמן: אני לא רוצה ששוטר יהיה זה שיפעיל את שיקול הדעת, מתי קריאה היא קריאה גזענית והוא נותן קנס בגינה.

אור רוזנמן: בית המשפט יכול להטיל קנס אבל משרד המשפטים, הפרקליטות למעשה בוודאי עוקבת אחרי הנושא הזה של קריאות גזעניות, מעמידה לדין.

סימון דוידסון: לא, מעמידה לדין את הקבוצה, קולקטיב.

סימון דוידסון: היא לא מעמידה פרטי, זה הבעיה.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים לשכוח מהעונשים הקולקטיבים, להוציא את זה מהעולם.

אור רוזנמן: מכיוון שזה באמת נושא שנמצא באחריות של הפרקליטות, אז אני לא - - -

מירב בן ארי: אנחנו נשמע את משרד המשפטים אבל לפני כן אני רוצה רק שתגיד לי על העניין של היחידה המשטרתית, או שעמית מתייחס?

אור רוזנמן: עמית יתייחס לזה.

מירב בן ארי: עמית, בבקשה.

עמית שפייזמן: שלום, אני ראש אגף בכיר משטרה באשכול התכנון והתקצוב של המשרד לביטחון פנים.

עמית שפייזמן: המשרד לביטחון פנים מייחס חשיבות רבה למאבק באלימות בספורט.

עמית שפייזמן: בעקבות כך היו מספר דיונים ברמת מנכ"לים וברמת אנשי מקצוע.

עמית שפייזמן: הושגה הסכמה לחידוש, בעצם הקמתה מחדש של יחידה משטרתית למאבק באלימות בספורט.

עמית שפייזמן: יש פה שיתוף פעולה עם מימון משותף.

עמית שפייזמן: העקרונות הושגו.

עמית שפייזמן: אנחנו בימים האלה מדייקים את הפרטים, את הניסוחים כדי להפעיל כמה שיותר מהר את היחידה הזו מחדש, מתוך הכרה בחשיבות העניין.

גבי לסקי: עם כל החשיבות, עמית, אז למה היא נסגרה?

מירב בן ארי: סליחה, זה לא עובד ככה.

מירב בן ארי: הוא יסיים ואחרי זה תשאלו.

מירב בן ארי: את שואלת כל הזמן.

מירב בן ארי: תני לי לסיים עם כל אחד ואני אתן לך, אל תדאגי.

עמית שפייזמן: לצערי, היחידה הזאת, ב-2020 הופסקה פעולתה.

מירב בן ארי: למה הפסיקו, בגלל תקציב, נכון?

עמית שפייזמן: היה מימון שהוא ברובו הגיע ממשרד הספורט.

עמית שפייזמן: בתקופת התקציב ההמשכי אי אפשר היה לטפל ולהסדיר את העניינים.

עמית שפייזמן: ברגע שתקציב המדינה הוסדר, המנכ"לים דיברו, אנשי המקצוע דיברו והגענו להסכמות.

עמית שפייזמן: כמו שאמרתי, יש דברים קטנים עוד לדייק אבל זה כבר הוסכם.

מירב בן ארי: מצאתם את התקציב להחזיר את היחידה המשטרתית.

מירב בן ארי: גם כשהייתי בבלומפילד דיברתם על זה, לדעתי, שזה פורק רק בגלל שלא היה תקציב ולא הייתה ממשלה.

עמית שפייזמן: גם הסכמות מקצועיות, הגענו אליהן.

עמית שפייזמן: תהיה תוכנית פעולה ליחידה הזאת, משותפת גם עם משרד הספורט, עם ההתייחסות המקצועית שלו, גם המשטרה עם ההתייחסות המקצועית שלה לאכיפה, ובליווי כמובן שלנו, של המשרד.

מירב בן ארי: החזרת היחידה המשטרתית לא דורשת תיקון חקיקה.

עמית שפייזמן: לא, לא.

מירב בן ארי: פשוט מצאתם את התקציב.

מירב בן ארי: מתי היא יכולה להתחיל לחזור?

עמית שפייזמן: אני לא רוצה להתייחס על לוח זמנים אבל הכוונה היא שכמה שיותר מהר, עניין של חודשים ספורים.

עמית שפייזמן: יכול להיות שיהיה פה גם תהליך הדרגתי.

עמית שפייזמן: נמצא פה איציק שכבר פועל בנושא.

מירב בן ארי: איציק, אתה תתייחס לזה בסוף, לדברים שמעלים כל המשרדים.

עמית שפייזמן: הרי המשטרה כן פועלת ועושה כמו שתואר פה, אבל יחידה ייעודית שזה יהיה תפקידה, תשפר את הטיפול ותפעל הרבה יותר ממוקד.

מירב בן ארי: זאת אומרת שמה שאנחנו רואים כאן זה קנסות מנהליים על עבירות שבעצם יהפכו להיות עבירות מנהליות ובגינן יקבלו קנס.

מירב בן ארי: אנחנו רואים כאן את החזרה של היחידה המשטרתית שלא נשארה בגלל תקציב, ואני שאלתי אז לגבי זה שבכניסה לאצטדיון לא יכנסו אותם חוליגנים שידוע שיש איתם, מה שנקרא, רצידיביזם בפעולה שלהם בתוך האצטדיונים.

מירב בן ארי: איך מונעים כניסה כמו באצטדיונים באנגליה, באוסטריה, בצרפת, של אנשים שיודעים שהם כבר הורחקו לצורך העניין?

מירב בן ארי: דיברנו על זה שתעשו עם זה משהו.

סימון דוידסון: זה משפט המשפטים צריך לאשר.

מירב בן ארי: רגע, שנייה, הוא יודע הכול.

מירב בן ארי: תאמין לי, המשרד לביטחון פנים מתכלל את האירוע.

עמית שפייזמן: יש פה שתי דרכים, אחת, פעילות משטרתית של לתפוס את הבן אדם.

עמית שפייזמן: הדרך להגיע לשם היא מן הסתם באמצעים אלקטרוניים באמצעות זיהוי פנים.

עמית שפייזמן: כיועץ ספורט מזדמן, יש קושי מאוד רב לזהות אנשים.

עמית שפייזמן: כרטיס כניסה לאירועי ספורט הוא בדרך כלל לא שמי.

מירב בן ארי: אבל בעולם יש מקומות שעשו את זה שמי.

עמית שפייזמן: זה יגידו משרד הספורט.

עמית שפייזמן: אני פחות מכיר.

עמית שפייזמן: אני יודע שבארץ כרגע זה לא בהכרח שמי, וגם אם הכרטיס הוא שמי, אפשר להעביר אותו בלי בעיה, לכן כדי לזהות אדם שידוע למשטרה שיש נגדו צו הרחקה או שהוא בעייתי, עלה הרעיון של שימוש בזיהוי פנים, וכאן כדי לממש את זה יש צורך בהסדרה משפטית.

סימון דוידסון: רק אני אציין שזה קיים בעולם.

מירב בן ארי: גם בבלומפילד יש את התוכנה.

מירב בן ארי: פשוט הם לא יכולים לעשות איתה כלום.

אור רוזנמן: אני רק אגיד משהו לגבי שימוש המשטרה במצלמות חכמות.

אור רוזנמן: לפני כמה חודשים פורסם תזכיר חוק מאוד מקיף שבעצם אמור לאפשר למשטרה את השימוש במצלמות חכמות.

אור רוזנמן: לתזכיר הזה כבר התקבלו הערות והוא נמצא בעבודה אינטנסיבית.

אור רוזנמן: אנחנו לא מדברים רק על מגרשים.

אור רוזנמן: זה אירוע שהוא אירוע גדול, הוא אירוע משמעותי.

אור רוזנמן: הוא יצטרך בקרה רבה ובדיקה רבה ואנחנו באמת מתייחסים אליו בכבוד ובאחריות הראויה.

אור רוזנמן: הוא תזכיר שכבר פורסם, כבר התקבלו הערות וכרגע נמצא בשלב הטמעת ההערות.

מירב בן ארי: עכשיו חבר הכנסת אחמד טיבי.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה גבירתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: משחק כדורגל אמור להיות חוויה שבה אדם יכול להגיע עם משפחתו, עם ילדיו, אבל לצערי הרב זה לא מתאפשר בחלק מהמגרשים.

אחמד טיבי: זה לא מתאפשר בגלל אלימות פיזית ואלימות מילולית, כך שזה הופך להיות חוויה לא חינוכית בלשון המעטה.

אחמד טיבי: אני מתנגד לכל אלימות של אוהדים במגרשי הכדורגל, גם אלימות מילולית, אגב, עם אלמנטים גזעניים באשר הם, וצריך למגר את האלימות הזאת ולטפל בה, של אוהדים, כדי להשאיר את חוויית המשחק חוויה ספורטיבית גרידא.

אחמד טיבי: מצד שני לצערי הרב אנחנו רואים אלימות מצד שוטרים, באמתלה של טיפול באלימות שלפעמים קיימת ולפעמים לא קיימת.

אחמד טיבי: אני הייתי עד לפני כמה שבועות בסכנין, איך היה קל מאוד לשוטרים לזרוק רימון הלם מול אוהדים, חלקם משפחות שיצאו מהמגרש בדוחא.

אחמד טיבי: אני מבין שדיברתם על מה שהיה אתמול בסמי עופר, אבל התמונות שאני מקבל, איך ששוטרים פוגעים באופן אלים ביותר באוהדים, חלקם נשארים שכובים ופצועים ביציע אחרי המגע עם שוטרים.

אחמד טיבי: אני קיבלתי, רבותיי, תמונה של רועי.

גבי לסקי: הנה, רועי פה.

גבי לסקי: זה מה שרציתי להגיד לכבוד היושבת-ראש.

אחמד טיבי: אני מדבר על רועי אחר בן 17.

אחמד טיבי: תיראי, זה התמונה שלו.

אחמד טיבי: הוא מפורק.

אחמד טיבי: פירקו לו את הצורה.

אחמד טיבי: רועי בלו כותב שהוא היה במשחק כדורגל של הפועל תל אביב בסמי עופר.

אחמד טיבי: "בסוף המשחק כשכל האוהדים יצאו מהאצטדיון", אבל הוא בן 17, תלמיד, "היה להט ועצבים כי השוטרים ממש דחפו את האוהדים החוצה.

אחמד טיבי: אני כבר הייתי מחוץ לאצטדיון, בטלפון, ומאחוריי בא גל של שוטרים ואוהדים והדבר היחידי ששמעתי זה את השוטרים צועקים ומקללים מאחוריי.

אחמד טיבי: לפני שהבנתי מה קורה, מישהו דחף אותי.

אחמד טיבי: הסתובבתי אחורה בבהלה.

אחמד טיבי: השוטרים התחילו לדחוף את האוהדים ושוטר ספציפי אחד שאת שמו לא אחשוף עכשיו, השכיב אותי על הרצפה, שם את הברך שלו על הצוואר שלי, אותה תנועה מסוכנת, ושבעה שוטרים נוספים פשוט הגיעו והתחילו לבעוט לי בפנים ובצלעות, לקלל אותי, לירוק עליי ולחנוק אותי מבלי שעשיתי שום דבר, בזמן שכולי שוכב על הרצפה, מתחנן שיפסיקו ואומר להם שאני לא עשיתי כלום ואני בסך הכול תלמיד וילד בן 17, אבל זה לא מעניין אותם, ובזמן שאני צורח לעזרה, הם מתעסקים מי בועט יותר חזק".

אחמד טיבי: דברים כאלה לא צריכים להתרחש במגרשי כדורגל.

אחמד טיבי: אגב, זה לא מקרה בודד כי קיבלתי סרטונים של מה שקרה אתמול.

אחמד טיבי: זה פשוט נורא.

אחמד טיבי: צריך לטפל באלימות של אוהדים אלימים אבל התשובה היא לא שוטרים אלימים כמו שהיה בחלק מהמגרשים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

סימון דוידסון: יש סרטון בכל הרשת.

סימון דוידסון: כולם ראו את זה.

מירב בן ארי: כולנו ראינו את הסרטון המזעזע הזה.

מירב בן ארי: כולנו נחשפנו אליו ולכן גם פתחתי עם זה, אבל אני לא מתעסקת עכשיו בזה כי יש לנו כאן אירוע שמתגלגל כבר חודשים.

מירב בן ארי: שאלות למשרד לביטחון פנים יש לכם?

מירב בן ארי: בבקשה סימון.

סימון דוידסון: דיברתם על הנושא של היחידה המשטרתית, החזרה שלה.

סימון דוידסון: אם סגרו אותה, כנראה שהייתה סיבה לסגור אותה.

מירב בן ארי: לא היה כסף כי זה היה תקציב המשכי.

מירב בן ארי: אני אחסוך לך, הייתי שם.

סימון דוידסון: זה נושא כספי, לא סגרו את זה בגלל הכסף?

מירב בן ארי: רק בגלל כסף.

מירב בן ארי: הייתה יחידה שזה ההתמחות שלה.

מירב בן ארי: מזל שיש לך קואליציה וממשלה שהצילה והחזירה את התקציב.

סימון דוידסון: זאת אומרת, מה שאני מבין ממה שאת אומרת ומהמשרד לביטחון פנים, היחידה הייתה מוצלחת, היו לה הישגים והיא עבדה בצורה טובה, ועכשיו מחזירים אותה כי יש לזה תקציב.

עמית שפייזמן: מחלוקות מקצועיות תמיד יש אבל את זה המשרדים יודעים לפתור.

עמית שפייזמן: הייתה בעיה תקציבית.

עמית שפייזמן: אי אפשר היה גם להמשיך עם זה.

עמית שפייזמן: ברגע שהתקציב מסתדר, נמשכו הפעולות, והנה, עובדה שהגענו גם להסדרה המחודשת.

מירב בן ארי: מצוין.

מירב בן ארי: משרד המשפטים, מי מדבר?

גבי לסקי: אני יכולה לשאול משהו לביטחון פנים?

מירב בן ארי: כן.

גבי לסקי: טוב, קודם כל שמחה לשמוע שיש התקדמויות גם בחקיקה.

גבי לסקי: אני עוד לא יודעת בדיוק מה אני חושבת אבל זה טוב שעוסקים בזה, שאכפת.

גבי לסקי: גם החוק נגד אלימות בספורט וגם הדיון פה מתמקד באוהדים.

גבי לסקי: אני רוצה לדעת מה המשרד לביטחון פנים עושה כדי למנוע אלימות משטרתית כלפי אוהדים, כלפי מי שלא צריך לחטוף?

גבי לסקי: גם מי שמבצע עבירה לא צריך לחטוף.

גבי לסקי: לא רועי שראינו את התמונה שלו ולא רועי ולוקה שנמצאים פה ולא אוהדים אחרים צריכים לקבל מכות מהמשטרה.

גבי לסקי: אני רוצה לדעת איך המשרד לביטחון פנים מתמודד עם השאלה של אלימות שוטרים כלפי אוהדים?

מירב בן ארי: אתה יכול להתייחס לשאלה.

אור רוזנמן: חשוב להגיד שכשאלימות שוטרים עולה כדי אישום פלילי, החקירה עוברת למח"ש.

אור רוזנמן: מח"ש, המחלקה לחקירת שוטרים היא זאת שמקבלת את התיק והיא זאת שבוחנת וגם מעמידה שוטרים לדין.

אור רוזנמן: למשטרה כמובן יש גם את הדין המשמעתי שלה.

אור רוזנמן: המשטרה יודעת להעמיד לדין משמעתי ויודעת גם לתת את הסנקציות העונשיות שהיא יודעת לתת.

אור רוזנמן: המשטרה מכירה את זה, היא מטפלת בנושא הזה, מח"ש מכירים את זה, מח"ש מטפלים בזה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים למשרד המשפטים.

מירב בן ארי: בבקשה, מי מציג?

אסף יונוביץ: שלום, אני מייעוץ וחקיקה פלילי.

אסף יונוביץ: אני אשמח להתייחס אחרי זה גם לדברים שחבר הכנסת דוידסון אמר על העבירות המנהליות וגם כל השאלות שיש לכם בעניין.

אסף יונוביץ: כרגע אני אשמח להפנות לליז מונטיליו בר לב שהיא נציגת מנכ"ל משרד המשפטים והיא בזום.

מירב בן ארי: בבקשה.

סימון דוידסון: רק שלא נשכח, אנחנו מדברים פה על אלימות בספורט, לא רק על אלימות של המשטרה.

מירב בן ארי: הדיון פה הוא לא על אלימות של משטרה.

מירב בן ארי: הדיון כאן הוא על אלימות במגרשים.

גבי לסקי: אבל יש לזה שני פנים.

מירב בן ארי: לא, אבל זה לא הדיון.

מירב בן ארי: אני עשיתי דיון לפני שבועיים על אלימות שוטרים.

מירב בן ארי: גבי הייתה שם.

מירב בן ארי: אני באירוע הזה של אלימות שוטרים לא מדחיקה.

מירב בן ארי: אני מטפלת.

מירב בן ארי: אני באופן אישי גם באירוע האחרון הייתי מעורבת עם חיים.

מירב בן ארי: אנחנו בקשר רצוף.

מירב בן ארי: אני לרגע לא חושבת שאין לנו בעיה.

מירב בן ארי: יש לנו בעיה וצריך לטפל בה, אבל יש לנו בעיה אמיתית במגרשים, שנשים, שמשפחות לא מגיעות יותר.

גבי לסקי: נכון.

מירב בן ארי: אז זה האירוע כאן.

מירב בן ארי: אני כינסתי באוקטובר, גבי.

מירב בן ארי: אמרו לי, תוך חודשיים.

מירב בן ארי: היום אני תיכף בתחילת מרץ.

מירב בן ארי: יושבים כאן ומתחילים לתת קצת ניצנים וזה חשוב לי.

מירב בן ארי: ליז, בדיון כזה חשוב את צריכה להיות כאן, לא בזום.

מירב בן ארי: אני מתנצלת.

מירב בן ארי: נגמר הקייטנה של הזום.

מירב בן ארי: הכנסת חזרה, שתדעו כל משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: תעבירו גם את המסר.

מירב בן ארי: הכנסת נפתחה לכלל הציבור הרחב אתמול ולכן מהיום והלאה משרדי ממשלה כולם מתייצבים.

מירב בן ארי: יש כאן ציבור, יש כאן אוהדים, יש כאן מנהלי קבוצות שצופים.

מירב בן ארי: צריך להיות כאן.

מירב בן ארי: כן, הפיזיות היא הרבה יותר נכונה.

מירב בן ארי: זה הערה שאת שם.

מירב בן ארי: אני אעיר את זה לכולם.

מירב בן ארי: כשאתם הולכים למשרדים, תעדכנו שהכנסת חזרה לשגרה.

מירב בן ארי: בבקשה.

בר לב: תודה רבה, אין בעיה, אני אעביר גם את המסר.

בר לב: אני לא אחזור על מה שאמרו משרד התרבות והמשרד לבט"פ.

בר לב: אנחנו כולנו עובדים בשיתוף פעולה ובאמת עתיד להיות מופץ תזכיר ממש בקרוב.

בר לב: אני כן אגיד ששר המשפטים רואה חשיבות גדולה מאוד בכל החיזוק של המנגנונים המנהליים גם בקנסות מנהליים ובאמת להטיל קנסות, גם בהארכת משכי ההרחקות.

בר לב: שני הדברים האלה מופיעים בתזכיר.

בר לב: יש לנו גם כוונה להביא לכנסת יחד עם תזכיר החוק טיוטת צו של עבירות מנהלתיות כדי לנסות להעביר את זה כמה שיותר ביחד כדי שברגע שהתיקון יכנס לתוקף, גם הקנסות המנהליים יכנסו לתוקף ויראו אימפקט בשטח כמה שיותר מהר, כי אנחנו מאוד מבינים את הדחיפות.

בר לב: גם לעניין המצלמות אני אגיד בקצרה שגם על זה יש לנו צוות עבודה.

בר לב: אנחנו מתכננים לפתור את זה גם מאוד בקרוב והכול יופיע בתזכיר, מה שדורש תיקון חקיקה כמו שחבריי אמרו לפניי.

מירב בן ארי: הייתי באצטדיון, ראיתי את התוכנה של צילומי הפנים.

מירב בן ארי: אני מדברת על מקרה קיצוני של חוליגן שזורק אבוקה, שמרביץ כמו שהרביצו לאותה צעירה נכה.

מירב בן ארי: למה אי אפשר להגיע אליו ולהרחיק אותו?

מירב בן ארי: תגידי לנו מה היום אפשר לעשות עם אותם לא אוהדים.

מירב בן ארי: אני אוהבת את האוהדים שיעשו שמח, אבל אם בפנים יש אנשים שנוקטים באלימות, מה אפשר לעשות איתם?

מירב בן ארי: הבנתי שיש לכם קצת התנגדויות במשרד.

מירב בן ארי: אולי מי שיושב כאן יפצח את זה.

בר לב: אולי עדיף שהמשרד לבט"פ יתייחס בקשר לתיקון הכללי שהוא רוצה לקדם בהיבטים של מצלמות וראיות.

מירב בן ארי: אני דווקא רוצה שאתם תתייחסו כי עשיתי קצת הכנה לדיון והבנתי שמי שמעכב זה משרד המשפטים, זה לא המשרד לבט"פ.

מירב בן ארי: שוב פעם, אני מדברת על מקרים של חוליגנים.

אור רוזנמן: עצם השימוש במצלמות שהן מצלמות שמזהות פנים - - -

מירב בן ארי: ויש אותן.

מירב בן ארי: אני הייתי בבלומפילד, ראיתי את המצלמות.

אור רוזנמן: הוא שימוש שהוא שימוש מאוד מורכב מבחינה משפטית בגלל הסיפור של הגנת הפרטיות וצנעת הפרט וכו', לכן זה משהו שהוא חלק מעבודת מטה מאוד גדולה, מתזכיר שכבר פורסם.

אור רוזנמן: אנחנו פועלים בכיוון הזה אבל מאוד בזהירות ובאחריות.

מירב בן ארי: ברגע שאדם נוקט באלימות, אתם לא יכולים להתעמת באירוע הזה?

מירב בן ארי: ברגע שהוא מרביץ למישהו אחר, הוא קצת איבד את הזכות שלו לפרטיות.

אור רוזנמן: לא, כרגע המשטרה לא עושה שימוש במצלמות לזיהוי פנים.

אור רוזנמן: אין שימוש עד להסדרת המערך החוקי של זה.

מירב בן ארי: אבל אתה מבין מה שקורה כאן.

מירב בן ארי: אני לא רוצה את הענישה הקולקטיבית הזאת על האוהדים.

מירב בן ארי: אני לא רוצה להעניש את כולם.

מירב בן ארי: דווקא גם גבי שהיא מהמתנגדים של הזיהוי תסכים איתי שאם יש אדם אחד שהוא חוליגן, שהוא עבריין, שזורק אבוקות, שמרביץ, צריך לטפל בו.

מירב בן ארי: אז מה קורה?

מירב בן ארי: אני מכניסה את כל השוטרים לאוהדים ועל הדרך אני דורסת ילד בן 17.

אור רוזנמן: השימוש במצלמות זיהוי פנים הוא מורכב כי מצלמה לא מצלמת רק עבריין, היא מצלמת את כולם.

מירב בן ארי: אני ראיתי את המצלמה, הייתי בבלומפילד.

מירב בן ארי: אתה יכול גם לעשות זום אין על אותו בן אדם.

סימון דוידסון: איפה הבעיה?

מירב בן ארי: יש בעיה מבחינת משרד המשפטים.

אור רוזנמן: זה לא משרד המשפטים.

אור רוזנמן: משרד המשפטים מכיר את התזכיר, מלווה את התזכיר.

אור רוזנמן: התזכיר כבר פורסם ויש הערות.

אור רוזנמן: ביחד עם משרד המשפטים עובדים כיום על ההערות של התזכיר.

אור רוזנמן: זה אירוע שהוא אירוע מורכב.

אור רוזנמן: הוא אירוע שהוא נוגע בזכויות מאוד יסודיות, מאוד בסיסיות ולכן אנחנו עושים אותו בצורה מאוד אחראית ושקולה.

מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שתביאו את זה כמה שיותר מהר.

מירב בן ארי: תביאו את זה גם לוועדה ונוכל לקדם את זה, אבל אני חושבת שבמדינה בשנת 2022 אפשר להיות יותר מדויקים בכל מה שקשור לעבריינים במגרש, ולא לדרוס את כל הקבוצה, ועל הדרך קורים לנו מקרים כמו שהיה אתמול בסמי עופר, שאני בטוחה שמי שמגיע עם קרשים ועם אלות ואוטובוס שמעלה עם המקלות האלה, הוא לא בא לעודד בשמחה, למרות שלא הבנתי כי המשחק אתמול לא היה אמור להגיע לזה, אבל עם כל זה אין סיבה שעל הדרך כל כך הרבה יחטפו, לכן כל כך חשוב לי העניין הזה של כן לבוא כשהוא נכנס למגרש, שזה יהיה שמי, שידעו שזה בן אדם שמורחק, שידעו שהוא בן אדם שלא מגיע כדי לעודד.

מירב בן ארי: הוא מגיע כדי לעשות בלגאן, והבלגאן הזה פוגע באחרים.

מירב בן ארי: בעיניי צוות החשיבה שלכם צריך להיות ממוקד.

אור רוזנמן: כן אני יכול להגיד שהתיקונים שאנחנו בוחנים הם תיקונים שנועדו באמת לתת את האכיפה האינדיבידואלית, לא אכיפה קולקטיבית.

מירב בן ארי: ומה לגבי מה שדיברנו על ענישה של הקבוצה שהייתה צריכה לשלם על הנזק של האוהדים?

אור רוזנמן: איציק יתייחס לגבי העבודה שלהם - - -

מירב בן ארי: איציק, אתה תייחס לזה כי אז משה חוגג דיבר על זה שהוא היה צריך לשלם קנס על התפרעויות של כל האוהדים.

סימון דוידסון: אבל זה מה שקורה, יש קנסות קולקטיבים לאגודה.

מירב בן ארי: בואו נתחיל לחשוב באינדיבידואל ופחות בכל הקבוצה, זה מה שאני אומרת.

מירב בן ארי: למה שכל האוהדים ישלמו?

מירב בן ארי: אני בטוחה שגם האוהדים, והנה לקחתי כדוגמה את גבי, לא רוצים את האנשים האלימים האלה בתוכם.

מירב בן ארי: גם אם חלק יגבו את זה כי מתחיל בלגאן, אבל בסוף אתה רוצה להגיע למגרש, לעודד, לשמוח עם הקבוצה שלך ולא לחטוף מכות.

מירב בן ארי: אני חושבת שהחשיבה כאינדיבידואל חייבת להיות יותר משמעותית.

מירב בן ארי: יש לכם עוד התייחסויות?

אסף יונוביץ: משהו קצר.

אסף יונוביץ: כל הדברים שלכם, גם שלך, יושבת-הראש, גם של חבר הכנסת דוידסון, הקשבנו בקשב רב ואנחנו ממש יכולים להזדהות מהמקום שלנו בייעוץ וחקיקה.

אסף יונוביץ: שמענו את הדברים שלכם גם בדיונים הקודמים.

אסף יונוביץ: רציתי שני דברים לעניין העבירות המנהליות שאתה העלית, חבר הכנסת דוידסון, רק לחדד וטיפה להבהיר.

אסף יונוביץ: זרקת פה את המספר 10,000 שקל קנס.

אסף יונוביץ: צריך להגיד שקנס מנהלי הוא צריך מצד אחד באמת להרתיע.

אסף יונוביץ: הוא צריך להיות לא נמוך מדי ולא גבוה מדי.

אסף יונוביץ: אם הקנס יהיה גבוה מידי, אנשים פשוט יבחרו באפיק של לבקש להישפט.

אסף יונוביץ: עכשיו אם בן אדם על איסור כניסה לשדה המשחק יקבל 10,000 שקל, אז הוא יגיד, טוב, אני מעדיף ללכת להישפט, ואנחנו לא רוצים.

אסף יונוביץ: אנחנו צריכים למצוא באיזון מאוד עדין וחשיבה מאוד עמוקה את הקנס הנכון, שגם אנשים ישלמו אותו וגם ירתיע.

אסף יונוביץ: זה לגבי זה.

אסף יונוביץ: נקודה נוספת שרציתי לומר לך, שאלת על קטטות בכלל ועל הקטטה שהייתה בין מכבי להפועל לפני שבוע, למה אין איזה קנסות מנהליים.

אסף יונוביץ: יש פה עוד עניין, שעבירות מנהליות, אם אנחנו נקבע על עבירת אלימות קשה, מבחינה ציבורית אפילו, במראית עין נקבע על זה קנס, זה משהו שהוא מאוד בעייתי.

אסף יונוביץ: ההליך המתאים לדבר הזה זה לתפוס את כל האנשים וכתב אישום.

אסף יונוביץ: זה מה שאמור להיות.

אסף יונוביץ: עבירות מנהלתיות מתאימות לעבירות של הסדר, עבירות שקשורות לסדר בחברה, לכל מיני דברים כאלה ולא לעבירות אלימות פליליות במהותן כמו קטטה אלימה, אלימות קשה.

סימון דוידסון: אני אגיב.

סימון דוידסון: בוא ניקח את הסיטואציה שהייתה ביום ראשון בדרבי.

סימון דוידסון: היו שם בסביבות 80 איש שניסו להרוג אחד את השני.

אסף יונוביץ: אתה מדבר על המכות לפני המשחק.

סימון דוידסון: נכון.

סימון דוידסון: תארו לכם שאת כל ה-80 איש האלו, אתם הייתם מצלמים אותם, ואותם 80 איש בכניסה גם לכדורסל וגם לכדורגל היה זיהוי של אותם אנשים שלא יכולים להיכנס, אני מבטיח לכם שמתוך ה-80 אנשים האלו היו אלו שזרקו אבוקות ואלו שמעלימים, כי בסוף מדובר על מאות בודדות שלאנשים שהורסים את כל הכדורגל הישראלי.

סימון דוידסון: צריכים לקחת את זה בחשבון.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני עוברת לפרקליטות.

מירב בן ארי: יעל, סגנית בכירה לפרקליט מחוז.

יעל לויה פינק: בוקר טוב.

מירב בן ארי: איך את קשורה לכדורגל?

מירב בן ארי: כי את סגנית מחוז דרום פלילי.

מירב בן ארי: כדורגל לדעתי זה בכל הארץ.

יעל לויה פינק: אני רפרנטית, ואני יכולה לענות לכם באופן כללי שאנחנו מגישים כתבי אישום ומתייחסים לנושא במלוא הרצינות, אבל תמיד אצלנו המבחן הוא ראייתי בסופו של דבר וברגע שיש ראיות, אז אנחנו מגישים כתבי אישום, בין אם על ידי חוק העונשין במקרים הרלוונטיים, ובין לפי חוק איסור אלימות בספורט.

יעל לויה פינק: רק ב-5 בפברואר במחוז שלנו, במשחק האחרון בין הפועל באר שבע למכבי נתניה היה יידוי של אבן על אוטובוס אחרי המשחק, על האוהדים של מכבי נתניה, והוגש כתב אישום שעשה שימוש במקרה הזה בחוק העונשין בסעיף 332/א שהוא סעיף של עשר שנות מאסר וחבלה במזיד, זאת אומרת, לא תמיד גם אם חוק האלימות בספורט לא נותן לנו את הכלים, אנחנו משתמשים בחוק העונשין.

יעל לויה פינק: כמו תמיד, המבחן הוא ראייתי וכשיש זריקה של אבוקות ולא ניתן לזהות את מי שזרק, אז אנחנו לא נוכל להגיש כתב אישום.

יעל לויה פינק: ראיות זה כל הסיפור מבחינת הפרקליטות, כמו בכל עבירה פלילית אחרת, וההתייחסות היא לעולם תהיה אינדיבידואלית ולא כללית.

מירב בן ארי: כן, ברור.

יעל לויה פינק: בדרך כלל התיקים שמגיעים על זריקת אבוקות ודברים בסגנון הזה, ואלימות כללית במגרשים, דברים שמטופלים במלוא הרצינות כמו כל עבירה פלילית אחרת.

יעל לויה פינק: אם לא מוגש כתב אישום, זה בגלל שאין מספיק ראיות.

מירב בן ארי: אותו אחד שזרק את האבן, כדוגמה, יש לכם את הראיות עליו?

יעל לויה פינק: יש לי את כתב האישום מול העיניים.

יעל לויה פינק: זה מהשבוע האחרון.

יעל לויה פינק: למרות שהוא היה קטין, זו הייתה חתיכת אבן ולכן במקרה הזה גם הגשנו את התיק במעצר.

מירב בן ארי: ואיפה עכשיו הקטין עם חתיכת האבן שזרק?

מירב בן ארי: פיזית הוא במעצר בית?

יעל לויה פינק: אני לא יודעת.

יעל לויה פינק: אני יודעת שכתב האישום הוגש ב-5 בפברואר.

יעל לויה פינק: בגלל שהוא קטין, מצד אחד זה עבירה מאוד חמורה בגלל שהאבן הזאת שהיא שברה חלון של אוטובוס, גם יכלה לפגוע ולהרוג, אז הוא כן הוגש במעצר.

יעל לויה פינק: אני מניחה מההיכרות שלי עם תיקים של קטינים, שבדרך כלל לא מחזיקים במעצר עד תום ההליכים, אבל זה ניחוש מושכל.

יעל לויה פינק: אני לא יודעת.

מירב בן ארי: את לא יודעת איפה הוא, כי גם זה לא אחריותך.

יעל לויה פינק: יש לי כאן 50 תיקים - - -

מירב בן ארי: הוא לא במעצר בית ומחר בבוקר הוא יכנס למשחק של הפועל באר שבע.

מירב בן ארי: מישהו יודע את זה?

מירב בן ארי: לא, אף אחד לא יודע.

יעל לויה פינק: מירב, אני מסכימה איתך.

יעל לויה פינק: מה שקורה זה שהליך פלילי הוא מתנהל בבית משפט והפרקליטות מבקשת מעצר עד תום ההליכים.

יעל לויה פינק: יש הליך שלם שמתנהל מול שופט מעצרים.

מירב בן ארי: כן, אבל לא יתנו לו מעצר עד תום ההליכים כי למקרים של סחר באמל"ח אין לנו מעצר עד תום ההליכים.

איציק עמיר: יש לו הרחקה.

מירב בן ארי: הנה, רגע, יש לנו תוספת של איציק ששולט בפרטים.

מירב בן ארי: בגלל זה הוא נמצא כאן בוועדה ולא המפכ"ל.

מירב בן ארי: כן, איפה הבחור הזה עכשיו?

איציק עמיר: הבחור הזה במעצר בית ויש לו הרחקה מכל האצטדיונים.

מירב בן ארי: בארץ.

איציק עמיר: כן.

איציק עמיר: ההרחקה היא במקביל להליך של כתב האישום.

מירב בן ארי: אתם ביקשתם הרחקה לכמה זמן?

איציק עמיר: עד שההליך יסתיים.

מירב בן ארי: אז ברגע שהוא נעצר גם ביקשתם להגיש כתב אישום, גם באותו רגע עוד לפני כתב האישום שהפרקליטות הגישה, יש לו צו הרחקה.

איציק עמיר: כן, ובמידה והוא ישוחרר ממעצר הבית, אז ילכו עם בקשה להרחקה לתקופה של שנה, שנתיים עד שההליך יסתיים.

מירב בן ארי: נגיד קוראים לו א"ב, הוא עכשיו נכנס לאצטדיון בדוחא, מישהו יודע?

איציק עמיר: אז כמו הדוגמה שנתתי לכם, אני אתן דוגמה גם מהכדורסל בראשון.

איציק עמיר: התמונות של המורחקים מועברים לכל השוטרים שעובדים, לפלאפון.

איציק עמיר: הם מקבלים תמונה.

סימון דוידסון: נו, אז מה?

סימון דוידסון: עומדים שם שוטרים ומסתכלים על תמונות?

איציק עמיר: שוטר, בסוף יש לך שלושה-ארבעה אנשים כאלה, אז אתה נותן לאנשי צוות של ניהול האירוע את התמונות שלהם.

איציק עמיר: אותו שוטר זיהה מזה, ואני אומר לך שמזהים.

סימון דוידסון: הרי בעולם אותו מורחק צריך להיות בתחנת משטרה לפני המשחק.

איציק עמיר: נכון.

איציק עמיר: אותו מורחק צריך להתייצב בתחנת משטרה, ואני אתייחס פה בהמשך לעניין של ההתייצבות.

איציק עמיר: במידה והוא לא מתייצב, אז אתה מקבל את ההתראה לטלפון.

סימון דוידסון: אז הוא כן צריך להתייצב.

איציק עמיר: כן, הוא צריך להתייצב, להיות שעה לפני המשחק עד שעה אחרי המשחק בתחנה.

מירב בן ארי: טוב, לפחות עשית לנו סדר.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את הנהלת בתי המשפט, עו"ד חנית בכר, בבקשה.

מירב בן ארי: לאחר מכן אני אשמע את גלעד ניצן מארגון "היציע".

חנית אברהם בכר: שלום, בוקר טוב, נדרשנו לדיון רק אתמול בערב.

חנית אברהם בכר: לא זומנו בטעות כנראה.

חנית אברהם בכר: הצלחתי היום בבוקר להתכונן ולאסוף מידע.

חנית אברהם בכר: קודם כל נשאלנו לגבי הכשרות.

חנית אברהם בכר: לגבי תחום ההכשרות בנושא אלימות בספורט, אנחנו יכולים לומר שהתחום הזה כמובן נמצא על סדר-היום של המרכז להכשרה והשתלמות שופטים.

חנית אברהם בכר: יש השתלמות שהיא השתלמות ייעודית לנושא של אלימות בספורט.

חנית אברהם בכר: בשנת 2017 נערך יום עיון מיוחד בנושא של אלימות בספורט.

חנית אברהם בכר: לקחו בו חלק כ-80 שופטים, שהמטרה היא להעמיק את המודעות ואת הידע ולהעניק כלים נוספים להתמודדות עם סוגיות בתחום.

חנית אברהם בכר: ההכשרה הזאת כוללת התייחסות לענישה, להרחקה, בכלל כל הכלים של חוק איסור אלימות בספורט, להיבטים סוציאליים.

חנית אברהם בכר: יש פאנל של שופטים בנושא של אתגרי אכיפה, טריבונלים פנימיים ביחס לבתי המשפט.

חנית אברהם בכר: נושא חשוב שצריך לציין בהקשר של ההכשרות, זה שכפועל יוצא של כל הצורך בהכשרה בתחום של האלימות, התחיל המרכז להכשרה והשתלמות שופטים לערוך הכשרה בנושא כללי של אלימות.

מירב בן ארי: זה לא מעניין אותי, אני אגיד לך את האמת.

מירב בן ארי: היה לנו כאן דיון בדיון הקודם, שבו אמרנו ששופט שכל היום מתעסק באונס ורצח, שמגיע אליו כזה חוליגן שזרק אבוקה, הוא אומר, אוקיי, נו, זה אבוקה, זה לא שהוא אנס מישהו עכשיו.

מירב בן ארי: מה שאנחנו ביקשנו, ששופטים שמתעסקים עם אוהדים שעוברים על החוקים במגרש, יבינו מה הם חוקי המגרש.

מירב בן ארי: זה מה שביקשנו, לא שהוא יתעסק באלימות.

מירב בן ארי: יש הבדל בין אלימות של חלילה אונס, רצח, תקיפה לבין זריקת אבוקה, ומי שמבין ספורט יודע לשפוט את מי שבא מולו.

מירב בן ארי: מי שזורק אבן על אוטובוס, זה זריקת אבן לכל דבר.

מירב בן ארי: זה מה שרצינו לדעת.

חנית אברהם בכר: אני מסכימה לגמרי, אבל כמובן שכל הנושא של אלימות בא לידי ביטוי גם ביום העיון הספציפי הזה.

חנית אברהם בכר: תוכנן יום עיון כזה רק לאחרונה, ויש ימי עיון נוספים שעוסקים בתחום של האלימות, והאלימות בספורט מקבל גם התייחסות ספציפית.

חנית אברהם בכר: יש יום עיון שעוסק באלימות בספורט, בחינוך, בבריאות.

חנית אברהם בכר: נכון שהדיון הזה הוא באמת עוסק באלימות בספורט, אבל האלימות מבחינת השופטים ומבחינת הכלים שלהם, לצערי יש באמת מגוון רחב של סוגי אלימות כיום והמרכז להשתלמות שופטים מנסה לתת את המענה לכל הסוגים של ההשתלמויות.

מירב בן ארי: זה חשוב מאוד ששופט יבין את חומרת העבירה של אותו אדם שנשפט בפניו, ופשוט לא ישווה את זה לעבירות אחרות, אבל אם את אומרת שיש, אנחנו מבקשים לשים לב לזה, בטח כשתצא התוכנית של המשרדים לאור, שתהיו שותפים, כי אחת הבעיות המרכזיות שלנו עם בתי המשפט זה שכשכבר מביאים את אותו עבריין ואז הוא משתחרר וחוזר, לכן התפקיד שלכם קריטי בשרשרת המזון הזאת.

חנית אברהם בכר: רק עוד שני משפטים בהקשר הזה.

חנית אברהם בכר: המכתב שלך מסוף הדיון הקודם והקריאה שלך באמת לנושא של הכשרות למתן כלים נוספים מעולם הספורט, זה הועבר למנהלת המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים, באמת להוספת התכנים הנוספים, והם יראו מה הם יכולים עוד לעשות.

חנית אברהם בכר: אני אציין שמבדיקה שערכתי במהלך הדיון עם מספר שופטים, אז באמת נעשה שימוש נרחב בבקשות לצווי הרחקה או הגבלה מכוח חוק איסור לאלימות בספורט.

חנית אברהם בכר: ביום ראשון שעבר לדוגמה היו 15 בקשות כאלה לאחר הדרבי האחרון.

מירב בן ארי: אז את אומרת שיש עלייה.

חנית אברהם בכר: כן, מורגשת עלייה.

חנית אברהם בכר: מספר שופטים ממחוזות שונים, תל אביב ממש ציינו את זה, שממש נעשה שימוש בכלי הזה.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר, תודה רבה.

מירב בן ארי: גלעד, בבקשה.

מירב בן ארי: אחרי זה ניקולס לב, מנכ"ל הליגות לכדורגל.

גלעד ניצן: אהלן, אני מארגון "היציע".

מירב בן ארי: מה זה ארגון "היציע"?

גלעד ניצן: ארגון שמקדם את האינטרסים של אוהדי הכדורגל והכדורסל בישראל, וחלק מהאינטרסים זה כמובן שלא תהיה אלימות במגרשים, כולל אלימות של אוהדים.

גלעד ניצן: כבר 17 שנים שאנחנו מרגישים את השטח יום-יום.

גלעד ניצן: אנחנו יודעים בדיוק מה הכי מפריע לאוהדים, וכן מפריע להם גם הקומץ של האוהדים שיש בכל קהל, שמתנהג באלימות, אבל דבר שהכי מפריע להם זה האלימות המשטרתית.

גלעד ניצן: אני יודע שכבר דיברו על זה פה, אבל בתור נציג האוהדים אני חייב קודם כל להתייחס למה שהכי מפריע לאוהדים.

גלעד ניצן: נציג המשטרה פה דיבר על ציוד העידוד.

גלעד ניצן: חלק מהדברים שהוא אמר, אני לא יכול לדעת אם הם נכונים או לא, אז נאמין לו, אבל חלק מהדברים אני יודע בוודאות שהם לא נכונים.

גלעד ניצן: הוא אמר שבמשחקים שבהם לא אישרו ציוד עידוד, לפני חודשיים היה חודש של כל הקהלים הגדולים בישראל.

גלעד ניצן: לא אישרו להם ציוד עידוד לבערך חודש.

גלעד ניצן: במשחקים האלה הוא אמר שלא היה אבוקות והשלכת חפצים, ואז בגלל זה הם החזירו ונתנו להם שוב להכניס ציוד עידוד.

גלעד ניצן: זה עובדתית לא נכון.

גלעד ניצן: דיברתם פה על מודיעין וסייבר.

גלעד ניצן: לא צריך מודיעין וסייבר בשביל זה, צריך חיבור לאינטרנט ולהיכנס לתקצירים של המשחקים בערוץ הספורט וספורט 1.

גלעד ניצן: רואים שם את המשחקים האלה ויש לי רשימה מסודרת באקסל, אני יכול לשלוח לכם.

גלעד ניצן: רואים במשחקים האלה אבוקות והשלכת חפצים, אתם יודעים למה?

גלעד ניצן: כי אין קשר בין ציוד עידוד לאבוקות והשלכת חפצים.

גלעד ניצן: אין שום קשר ועובדה שבמשחקים שלא היה בהם ציוד עידוד, היה יותר אבוקות ויותר השלכת חפצים, כי הקומץ של החוליגנים עשה דווקא בגלל העונש של המשטרה, וזה לא אמצעי מניעה בטיחותי, זה עונש.

גלעד ניצן: זה לא מניעה בטיחותי כי עובדה שעדיין עושים את זה יותר כשאין ציוד עידוד.

גלעד ניצן: גם צריך רק קצת להפעיל הגיון בריא.

גלעד ניצן: זה שיש דגלים ושלט על גדר, לא מונע ממני לזרוק שום דבר.

גלעד ניצן: זה לא באמת מסתיר אותי הדברים האלה.

גלעד ניצן: מישהו מנפנף בדגל, אני לא אחכה לזווית הנכונה בדיוק שהדגל יסתיר אותי ואז אזרוק משהו.

גלעד ניצן: זה לא עובד ככה.

גלעד ניצן: זה דבר אחד.

גלעד ניצן: הדבר השני שהוא אמר, הוא דיבר על שני האנשים שעיכבו אותם מחוץ לסמי עופר.

גלעד ניצן: אני לא זוכר מה בדיוק הוא אמר.

גלעד ניצן: הוא אמר שהם עשו משהו לשוטרים, ירקו, דחפו או משהו כזה, אז לפחות לגבי אחד מהם זה לא נכון, וזה רועי בלו שאני רציתי להקריא את העדות שלו אבל אחמד טיבי כבר עשה את זה בשבילי, אז זה שני דברים לא נכונים.

גלעד ניצן: מניעת ציוד עידוד, לא רק שזה לא אפקטיבי כמו שהסברתי, כי עובדה שעדיין זורקים אבוקות וחפצים גם כשאין ציוד עידוד, זה גם פשוט לא מוסרי.

גלעד ניצן: זה נראה לי נורא אינטואיטיבי ש-30,000 איש או 50,000, בפוטנציאל זה גם יכול להיות כמה מאות אלפי איש במקרה של מכבי תל אביב, מכבי חיפה, צריכים להיענש בגלל ש-20 איש זרקו אבוקה.

גלעד ניצן: הוא גם ציין את מספר האבוקות.

גלעד ניצן: הוא אמר, במשחק אחד 30 ומשהו, במשחק אחר 11.

גלעד ניצן: ביחד זה 50.

גלעד ניצן: נגיד שזה 50 איש שונים ונגיד שזה גם לא אותם 50 איש שהלכו מכות מחוץ לדרבי.

גלעד ניצן: נגיד שזה 100 אנשים שונים.

גלעד ניצן: תוסיפי לזה עוד 100, קחו.

גלעד ניצן: 200 איש, בגלל זה 100,000 איש צריכים להיענש.

גלעד ניצן: אינטואיטיבית זה פשוט לא הגיוני וגם הוכחתי הרגע שזה גם לא אפקטיבי.

גלעד ניצן: מילא, זה היה אפקטיבי אבל זה גם לא זה.

גלעד ניצן: סימון, דיברת מקודם על אנגליה, על איך מיגרו שם את האלימות.

גלעד ניצן: אתה יודע מה אין באנגליה?

גלעד ניצן: אין שוטרים ביציעים.

גלעד ניצן: יש חברות אבטחה של סדרנים, ייעודיות לכדורגל, שיודעות להתמודד עם חוליגניות בכדורגל.

מירב בן ארי: זה חשוב כי גם אצלנו הוציאו את השוטרים החוצה, אתה יודע את זה.

גלעד ניצן: נכון.

מירב בן ארי: אין שוטרים במגרשים ברוב המשחקים.

גלעד ניצן: זה נכון על הנייר בלבד.

מירב בן ארי: בוא נחדד, מה שקורה באנגליה יושם גם פה.

מירב בן ארי: כבר כמה שנים אין שוטרים?

גלעד ניצן: לא, מירב, בתור מישהו שהולך למשחקים אני אומר לך שזה נכון רק על הנייר.

גלעד ניצן: ב-2008 עבר החוק למניעת אלימות בספורט בעקבות מקרים של גם אלימות משטרתית.

גלעד ניצן: השיא היה שזרקו רימון של גז מדמיע על אוהדי הפועל בטדי, ואחת המסקנות הייתה ששוטרים צריכים להיות בחוץ ככוח למקרה שיקרה באמת איזה אירוע קיצוני בפנים.

מירב בן ארי: כן, לכן שאלתי מה הם עשו בסמי עופר.

גלעד ניצן: לגבי סמי עופר אני לא יודע באמת למה הסדרנים קראו להם.

גלעד ניצן: אני לא מדבר על אירוע ספציפי.

גלעד ניצן: אני רק יודע בתור מי שנמצא במגרשים המון, וגם יש פה עוד אוהדים שנמצאים במגרשים כל שבוע, שהם תמיד בתוך המגרשים.

גלעד ניצן: זה לא נכון שהם בחוץ.

גלעד ניצן: כנראה הרף של מה נחשב אירוע חמור שבגללו הם צריכים להיכנס, הוא כל כך נמוך שגורם לזה שהם תמיד בפנים.

גלעד ניצן: יש קורלציה פשוטה.

גלעד ניצן: ככל שיש יותר שוטרים ביציעים יותר זמן, יש יותר מקרי אלימות.

גלעד ניצן: זה קורלציה ברורה.

גלעד ניצן: זה ככה היה באנגליה וזה ככה היה בישראל אחרי 2008 כשהם באמת כמה שנים היו מחוץ ליציעים, היה פחות מקרי אלימות ביציעים.

גלעד ניצן: זה מה שהיה.

גלעד ניצן: יש לנו גם פתרונות, אגב.

גלעד ניצן: אפשר גם לא רק לדבר מעל הראש של האוהדים אלא גם לשאול אותם איך אפשר לפתור את הבעיה.

גלעד ניצן: משרד הספורט דיבר מקודם על פרויקטים קהילתיים.

גלעד ניצן: הייתי רוצה לשאול ברצינות, לא בקטע מתריס.

גלעד ניצן: אני מאוד רוצה לשאול, בין 2014 ל-2018 היה מבחן תמיכה של משרד הספורט לעמותות אוהדים שפועלות כנגד אלימות, שזה פתרון שאנחנו מאמינים בו, וגם אנחנו בקשרים עם ארגונים אירופאיים מאנגליה, גרמניה והרבה מדינות, ואנחנו יודעים ששם זה עבד, בעיקר בגרמניה.

גלעד ניצן: ב-2016 הם אמרו שצריך לעשות תיקון למבחן כי יש איתו בעיה, אוקיי, לגיטימי.

גלעד ניצן: הם המשיכו איתו עוד שנתיים.

גלעד ניצן: מאז הפסיקו איתו ב-2018.

גלעד ניצן: ב-2019 שאלנו אתכם למה זה יופסק.

גלעד ניצן: עניתם לנו שזה עדיין בבדיקה.

גלעד ניצן: מאז לא קרה כלום.

גלעד ניצן: זה כנראה בבדיקה כבר שלוש שנים.

גלעד ניצן: זה פתרונות שאנחנו מאמינים בהם.

גלעד ניצן: יש עוד פתרונות שאנחנו מכירים.

גלעד ניצן: נתתי ניירות עמדה לסימון ולגבי.

גלעד ניצן: אחראי קשר לאוהדים, מישהו מתוך האוהדים עצמם שעובד בין המועדון, המשטרה והאוהדים, מחבר את המשולש הזה.

גלעד ניצן: זה עובד נהדר בשבדיה ובגרמניה וזה פתרונות שאנחנו מאמינים בהם, מתוך הקהילה עצמה ולא רק מקלות של המשטרה.

גלעד ניצן: על זה המציאו את המשפט, כשיש לך פטיש, כל בעיה זה מסמר.

גלעד ניצן: זה בדיוק מה שהמשטרה עושה.

גלעד ניצן: בגלל זה היא לא צריכה להיות באצטדיון.

גלעד ניצן: ככל שהם יהיו יותר באצטדיון, יהיו יותר מקרי אלימות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רצית להתייחס?

ערן איתן: אני ראש מטה מנכ"ל הספורט.

ערן איתן: קודם כל רק להתחבר לדברים שפתחתי איתם, אז אני חושב שיש פה הזדמנות שלא הייתה בעבר, ושלושת המנכ"לים ושלושת השרים מאוד רתומים למהלך הזה והם נפגשים באופן תדיר, אז זה חשוב לי גם להגיד.

ערן איתן: שניים, אני מתחבר לזה שיש פה שני ערוצים מקבילים, זה האכיפה והמניעה-החינוך.

ערן איתן: בנושא של מבחני התמיכה אנחנו בעצם עכשיו מחדשים את מבחן התמיכה בנושא הזה.

ערן איתן: אני באופן אישי גם מאוד מאמין בזה.

ערן איתן: אני חושב שזה חייב לבוא במקביל.

ערן איתן: יש פה עוד צורך שאני חושב שהוא גם קשור למה שאמרת, שזה חיזוק הקשר, אותם נציגי קשרי אוהדים בתוך קבוצות ליגת העל, שבסוף מחזקים את הקשר בין ההנהלה לבין האיגודים.

ערן איתן: האתגר במבחן שדיברת הוא שהרבה מאוד אוהדים הם אוהדים בודדים והם לא מייצגים ארגון, לכן אין הרבה ארגוני אוהדים ממוסדים שאפשר גם לתמוך בהם.

ערן איתן: יש יחסית מעט בשתי קבוצות הליגות הבכירות, כדורסל, כדורגל, וזה מאתגר גם ברמה של איך לתמוך בגופים שהם הרבה פעמים בודדים.

גלעד ניצן: אני יכול להוסיף על זה.

גלעד ניצן: קודם כל אנחנו בארגון "היציע" מאגדים את כל עמותות האוהדים בישראל.

מירב בן ארי: בסדר, אז אתם תדברו אחרי זה.

גלעד ניצן: הוא אמר שאין מספיק עמותות אוהדים בליגה הבכירה וזה נכון, אבל ועדת זליכה של ועדת הספורט המליצה לחייב מועדון בליגת העל כחלק מהרישיון שלהם שיהיה להם עמותות אוהדים.

גלעד ניצן: משרד הספורט אימץ את זה.

מירב בן ארי: למרות שאתה לא יכול לחייב אנשים להיכנס לקבוצה.

גלעד ניצן: למה לא? זה קיים באירופה.

גלעד ניצן: דיברתם על פתרונות מאירופה.

מירב בן ארי: לא כל מה שקיים באירופה צריך להיות פה.

מירב בן ארי: אני אומרת לך בתור אחת שהיא עשר שנים מגיעה מהעולם של המגזר השלישי.

מירב בן ארי: כדי להקים עמותה צריך אנשים שרוצים להיות - - -

גלעד ניצן: אנחנו יודעים איך להקים את עמותות האוהדים.

גלעד ניצן: זה לא כזה מסובך.

מירב בן ארי: אם יקומו עמותות - - -

גלעד ניצן: אי אפשר להגיד "אם יקומו".

גלעד ניצן: צריך גם לעודד אותם שיקומו.

מירב בן ארי: תאמין לי, דיברת יותר מכולם, דיברת לעניין וקיבלת גם תשובה בדיוק על מה ששאלת.

מירב בן ארי: מי שירצה לפתוח עמותה, מה שנקרא סעיף 46 לפי הכללים של המדינה, מוזמן, יעשה זאת עם הארגון שלו, ולפחות אתה יודע עכשיו שתקציב התמיכות חזר.

מירב בן ארי: ניקולס, מנכ"ל ליגות הכדורגל.

מירב בן ארי: אחרי זה אלעד שולמן, גם אוהד כדורגל שביקש.

ניקולס לב: צוהריים טובים, קודם כל תודה יושבת-הראש בן ארי על קיום הדיון החשוב הזה.

ניקולס לב: אני חושב שמעבר לדיון מה שחשוב באמת בסופו של דבר זה לקדם את החקיקה שציינו גם במשרד הספורט וגם במשרד המשפטים ובמשרד הבט"פ שאנחנו מקדמים יחד איתם לקנסות מנהליים, להרחקת אוהדים על ידי קצין משטרה, וכל נושא השימוש במצלמות וזיהוי ביומטרי, וזה מתחבר גם למה שאומרים האוהדים.

ניקולס לב: בסופו של דבר בכל שבוע מגיעים למגרשי הכדורגל 60,000–70,000 צופים, רובם המוחלט באים לעודד את הקבוצה וליהנות, ויש מיעוט מזערי, יכול להיות שזה סדר-גודל של 0.1%–0.2% מהקהל שהם עבריינים והם באים להתפרע ולהפריע, ואותם צריך לתפוס ולהעניש בחומרה, אבל כדי לעשות את זה צריך את החקיקה ואתם צריכים לעזור פה ולקדם את החקיקה הזאת.

ניקולס לב: רק ככה נוכל להתקדם.

ניקולס לב: מהצד השני יש כמובן את בתי המשפט שביותר מדי מקרים עד שהחקיקה הזאת תושלם, מקלים יותר מידי בעונשים של אלה שמובאים בפני שופט.

ניקולס לב: נציגת הנהלת בתי המשפט לדעתי לכל הפחות לא דייקה לגבי כמה השופטים כן מכירים את הנושא הזה.

ניקולס לב: הייתה רק הדרכה אחת לפני חמש וחצי שנים בנושא ספורט, לשופטים, ומאז אנחנו רודפים אחריהם עם רעיונות מכל הסוגים, בין אם זה בתי משפט לספורט, בין אם זה ששופטים מסוימים יהיו מומחים לנושא ובפניהם יובאו אותם אוהדים מתפרעים או עבריינים לצורך העניין, ומעט מזה קרה אם בכלל, לצערי הרב.

ניקולס לב: אני קורא עוד פעם מפה לחברי הכנסת שיושבים כאן באולם, פשוט לקדם את החקיקה הזאת כמה שיותר מהר כדי שנוכל להוציא את אותם עבריינים שהם מיעוט שולי, ובלעדיהם האווירה במגרשים היא נהדרת והיא אולי מהטובות בעולם, בניגוד למה שהצטייר פה על ידי חלק מהדוברים, ורק כך נוכל לטפל באלימות.

ניקולס לב: דבר אחרון כמובן לגבי מה שקרה אתמול בסמי עופר.

ניקולס לב: אנחנו נבדוק יחד עם המשטרה ואם היו פה דברים לא תקינים, כמובן שהם יטופלו.

סימון דוידסון: ניקולס, אני חייב להגיד לך מילה.

סימון דוידסון: הדיונים שאנחנו עושים בנושא הזה, מה שמקדמים הוא מאוד חשוב לבעלי הקבוצות גם בפן הכלכלי וגם הפן הניהולי.

סימון דוידסון: לי צורם שאין פה נציג קבוצה אחת.

סימון דוידסון: אין פה בעלים או נציג של בעלים אחד במדינת ישראל, מינהלת הליגה, בדיון הזה בכנסת וגם בדיון הקודם, אז תעביר את זה ממני לבעלי הקבוצות, שאם רוצים לקדם יחד איתנו את הנושא הזה, שיהיו חלק מהעניין ויבואו גם לכנסת.

ניקולס לב: אז קודם כל חבר הכנסת דוידסון, תודה רבה גם שאתה מאמץ את אותן המלצות שלנו לגבי קנסות מנהליים והרחקת אוהדים וכן הלאה.

ניקולס לב: לגבי הבקשה שלך, למעשה מינהלת הליגות היא גוף שמייצג את הקבוצות, אז אני רוצה עצמי כמייצג את כל 30 המועדונים המקצועניים במדינת ישראל.

סימון דוידסון: אוקיי, זו דעתי.

סימון דוידסון: תודה.

מירב בן ארי: אתה זה שמצייץ בטוויטר מ"היציע", אז בדיוק כתבת הפוך ממה שאמרתי.

מירב בן ארי: במקרה שלחו לי את זה.

מירב בן ארי: הדבר האחרון שאמרתי זה שצריך כאן ענישה קולקטיבית.

גלעד ניצן: זה לא אני כתבתי.

מירב בן ארי: אז תתקן.

מירב בן ארי: אני חושבת שהייתי מספיק ברורה ומספיק מדויקת בדיון הזה על ענישה אינדיבידואלית, אבל בסדר, הכול טוב.

מירב בן ארי: פשוט שולחים לי את זה תוך כדי.

מירב בן ארי: חשבתי שקרה משהו עם המלחמה.

מירב בן ארי: אלעד, אוהד כדורגל, הוא גם בזום.

מירב בן ארי: לאחר מכן גיא ענבר מהתאחדות לכדורגל שגם ביקש.

מירב בן ארי: אלעד שולמן, בבקשה.

אלעד שולמן: תודה.

אלעד שולמן: אוהד כדורגל שרוף, נמצא במגרשים כל שבוע כמה פעמים, הולך אחרי הקבוצה שלי בבית, בחוץ.

אלעד שולמן: מילה על כמה דברים שאמרו.

אלעד שולמן: אני מתחבר להמון דברים שאמרו.

אלעד שולמן: שבוע שעבר הייתי במשחקים בליגת האלופות ובקונפרס ליג בצרפת, באיטליה, בהולנד.

אלעד שולמן: הפעלת פירוטכניקה מאסיבית הייתה שם, מאות אבוקות שהיו בקהל בתמיכת, בעידוד המשטרה.

אלעד שולמן: זאת לא בהכרח הבעיה.

אלעד שולמן: יש אפשרות לעשות את זה בעולם בצורה מאוד יפה.

אלעד שולמן: אם משתמשים בזה באלימות אז כמובן שזה בעייתי, אבל ניתן ואפשר לעשות את זה בצורה מוסדרת.

אלעד שולמן: יש לי בן בן 10, אני לוקח אותו למשחקי הבית.

אלעד שולמן: אני לא מסוגל לקחת אותו למשחקי חוץ, בטח לא לגדולים, כי אני יודע שאם משהו יקרה לשערה בראש שלו, אז אני אסיים או במיון או במעצר, ויש המון אלימות גם של אוהדים.

אלעד שולמן: אני התחלתי את כל המעשים שלי באזור בשביל לנסות לעזור להקטין את זה.

אלעד שולמן: אני אתחבר גם למה שאמר גלעד.

אלעד שולמן: גלעד אמר המון דברים נכונים לפניי.

אלעד שולמן: אני חושב שהפתרון צריך לבוא בשיתוף של הכנסת, המשטרה, ארגוני האוהדים, האוהדים עצמם, הקבוצות כמובן, סימון אמר את זה, וצריכים ביחד להגיע לפתרון.

אלעד שולמן: לטעמי זה צריך להיות שיתוף או פתרון בצורה של מקל וגזר, להגביר את היצירתיות של האוהדים, לתת להם כלים.

אלעד שולמן: רציתי גם לדבר עם סימון על זה.

אלעד שולמן: הוא התייחס לזה בוועדת המשנה לתקצוב ספורט, אז איזשהו פתרון של מקל וגזר.

אלעד שולמן: מה שאמרו קודם לגבי המשטרה, לצערי אני רואה את זה כל שבוע במגרשים, אלימות לפעמים מאוד קשה הרבה פעמים כלפי ילדים, שגוררים אותם כמו סמרטוטים, שבועטים בהם על הרצפה, אנשים שלא עשו שום דבר כדי לזכות בזה.

אלעד שולמן: צריך באמת להגן עליהם במגרשים, ולצערי זה הפך להיות ניגוח בהם.

אלעד שולמן: כמו שאמרו, קובץ של 100, 200, 300, לא משנה, 1,000 איש שפוגע במאות אלפי אנשים כל שבוע במגרשים זה פשוט לא הגיוני, אז צריך להילחם גם באוהדים שעושים את הבעיה הזאת וגם במשטרה שהיא חלק גם מהפתרון וגם מהבעיה.

אלעד שולמן: יש המון אנשים כמוני שישמחו מהצד של האוהדים לעזור, לחבר, בין אם זה את הקבוצות, בין אם את ארגוני האוהדים ולתת כל מה שאפשר בשביל שבסופו של דבר יהיה כדורגל עם קהל.

אלעד שולמן: אין כדורגל בלי קהל.

מירב בן ארי: תודה אלעד.

מירב בן ארי: גיא ענבר מהתאחדות לכדורגל גם ביקש לדבר.

מירב בן ארי: שלא יהיה ספק שכל אוהד שפנה אלינו וביקש לדבר מול הוועדה, אפשרנו לו, שתדעו.

מירב בן ארי: בכל דיון שיתעסק באלימות במגרשי הכדורגל, אוהדים שרוצים לדבר, כותבים לוועדה ואנחנו נותנים להם.

מירב בן ארי: האוהדים הם חלק מהפתרון, הם לא הבעיה.

מירב בן ארי: גיא, בבקשה.

גיא ענבר: קודם כל בוקר טוב, תודה רבה, דיון חשוב מאוד.

גיא ענבר: לצערי לא הראשון ואני גם די מוכן להתנבא שהוא גם לא יהיה האחרון.

גיא ענבר: אני לא ארחיב על כל הסוגיות והנקודות שעלו פה.

גיא ענבר: אני חושב שהרוב מוכר, ידוע.

גיא ענבר: ההתאחדות ביחד גם עם המינהלת וגם כמובן משרדי הממשלה פועלים לקדם את הנושא כמה שיותר מהר.

גיא ענבר: אני חושב שכולנו רוצים להעביר את התקנות כמה שיותר מהר.

גיא ענבר: כן ביקשתי לדבר כדי להזהיר בנושא חשוב מאוד שלדעתי זה נראה כאילו מחפשים את המפתח מתחת לפנס.

גיא ענבר: צר לי שרוב הדיון פה נוגע למשחקי ליגת העל.

גיא ענבר: אני מבקש להזהיר ולחדד, חברת הכנסת בן ארי, עיקר האלימות במגרשים לא מתרחשת שם.

מירב בן ארי: אבל זה לא האירוע.

מירב בן ארי: האירוע יהיה לכל המגרשים ולכל הליגות.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים כי היה את האירוע אתמול בסמי עופר, אבל רלוונטי להכול.

גיא ענבר: מירב, זה ברור לי.

גיא ענבר: אמר את זה גם יו"ר ההתאחדות בדיון האחרון שלך.

גיא ענבר: רוב האלימות מתרחשת בליגות הנמוכות ובמשחקי הנוער.

מירב בן ארי: נכון.

גיא ענבר: חבר הכנסת דוידסון אמר קודם, הזהיר שלא רחוק היום שיקרה אסון.

גיא ענבר: כמי שמכיר טוב את חבר הכנסת דוידסון, אני יודע שהוא איש שהספורט זורם בעורקים ובוורידים שלו, ואין לי ספק שהוא מדבר מדם ליבו ולא מפופוליזם ריק מתוכן, ואני אומר לכם ואמר את זה גם יו"ר ההתאחדות בדיון הקודם, הסיכוי שיקרה אסון הוא קודם כל שם.

גיא ענבר: אנחנו שמחים לראות אתכם מבקרים בבלומפילד, בסמי עופר, בטדי, אבל כמו שכנסת ישראל בחרה להילחם, ואני נותן פה משל ונמשל ואני מקווה שהוא יובן כמו שצריך.

גיא ענבר: כמו שכנסת ישראל החליטה להילחם בצרכנות הזנות בישראל, היא ביקרה בתחנה המרכזית והיא הלכה לחצר האחורית, גם פה אני קורא לכם לטפל בנושא הזה.

מירב בן ארי: בתור אחת שהתעסקה בחוק של איסור אפליית צרכני זנות, זה השוואה לא טובה.

מירב בן ארי: אנחנו נבוא לכל מקום שיזמינו אותנו, כולל ליגה ג', ב', לאומית.

מירב בן ארי: הבנתי אותך, הנקודה שלך ברורה, טוב שהעלית אותה.

מירב בן ארי: ההחלטות ייושמו על כל מגרשי הכדורגל והכדורסל ובכלל מגרשי הספורט.

מירב בן ארי: כל מי שירצה, הוועדה כאן מוכנה לשמוע תמיד.

מירב בן ארי: תודה.

גיא ענבר: תודה לכם.

מירב בן ארי: עכשיו אני עוברת לסיכום של איציק, גבי וסימון, ואני צריכה להתכנס לסיכום של הדיון.

מירב בן ארי: בבקשה.

איציק עמיר: קודם כל רק להתייחס למה שאמר האוהד מבחינת צעד מניעתי.

איציק עמיר: קבוצה שלא הפסיקה את האבוקות, ציוד העידוד לא חזר כל עוד האבוקות המשיכו.

איציק עמיר: אני יכול להגיד שכן יש הידברות.

איציק עמיר: מי שמגיש את הטופס ציוד עידוד זה נציג האוהדים.

איציק עמיר: נציג האוהדים שגם בשטח הוא חותם על ציוד העידוד, זה איש הקשר איתנו.

איציק עמיר: לדוגמה, בבאר שבע שרצו לעשות את הצעד מניעתי, באו האוהדים ועשו שיח ובסופו של דבר עם השיח הזה לא היה צעד מניעתי ולא היה אבוקה עד היום, זאת אומרת שהיה קשר טוב אל מול פיקוד התחנה ונציג האוהדים של באר שבע.

איציק עמיר: אנחנו מברכים על זה.

איציק עמיר: אם יבוא נציג אוהדים של כל קבוצה ויתחייב שלא יהיה את התופעות האלה, הכול בסדר.

איציק עמיר: ראינו את זה, אגב, בדרבי של הכדורסל שאתם גם התפלאתם איך הכנסנו.

איציק עמיר: מתוך השיח הזה.

איציק עמיר: זה היה שיח שאותו מפקד מרחב חשב שיש לו אמון איתם.

איציק עמיר: לגבי הנושא של אבוקות בעולם, אין כזה דבר.

איציק עמיר: אין אישור לאבוקות בעולם.

איציק עמיר: לא מאושר באופ"א.

איציק עמיר: יש אישור לזיקוקים, מה שמותר בחוק.

איציק עמיר: אני כבר אומר, כל מי שירצה לעשות זיקוקים במגרשי הכדורגל, ועשינו את זה, מאושר.

איציק עמיר: רק צריך שזה יהיה שימוש כחוק, זאת אומרת שהזיקוקים האלה מאושרים בחוק, שיש מפעיל מוסמך שיכול להפעיל את זה, ויש אישור של משרד הכלכלה וכמובן כיבוי אש.

איציק עמיר: עשינו את זה בנתניה, היה זיקוקים, היה הכול.

איציק עמיר: בסופו של דבר זה עלויות.

איציק עמיר: בסופו של דבר הם לא כל כך בעד העניין.

איציק עמיר: אנחנו מבחינתנו מוכנים.

איציק עמיר: לגבי הנושא של היחידה, אז אני מתייחס.

איציק עמיר: המתווה המצומצם שאושר הוא 11 תקנים.

מירב בן ארי: מה היה לפני כן?

איציק עמיר: היה 33, אבל אני מברך על זה.

איציק עמיר: הרי היא בכלל בוטלה.

איציק עמיר: אני חושב שזה יהיה תחילת הדרך ויכול להיות שזה יהיה אפקטיבי אפילו יותר כי כן היה דברים.

איציק עמיר: אם שאלת אם היחידה עבדה כמו שצריך, אז היה לא מעט דברים לשיפור ואני אומר את זה פה.

איציק עמיר: אנחנו טיפלנו גם במתווה של היחידה כדי להסיק מסקנות ולקחים ולראות איך אנחנו הופכים ליותר אפקטיביים בעניין הזה, ואני מקווה שזה יצלח.

איציק עמיר: אנחנו כרגע בישורת האחרונה.

איציק עמיר: נכון לעכשיו מהדיון שלך עד עכשיו המשכנו בקטע של חוליה של שלושה אנשים להשתמש במשאבים הקיימים עם מלוא המרץ על התהליכים, ואני מקווה שזה יכנס.

איציק עמיר: לנושא של עבירות מנהליות, אז נגעו בזה.

איציק עמיר: אין לי ספק שהקנסות, גם כפי שאמרת, ישפיעו ויהיו אפקטיביים, בסופו של דבר כשאתה נותן מענה מיידי לתופעה, ואנחנו נתחיל עם העבירות שיאושרו ולאחר מכן נמשיך עם זה וגם נעשה איכשהו פיין טיונינג, שיפור ולראות איך אנחנו כן מרחיבים או מצמצמים במידה ויצטרך בעניין הזה.

איציק עמיר: גם נכנס תיקון חקיקה בשלב ב' לכל מיני דברים שעלו בחוק איסור אלימות בספורט, של בעלי תפקידים, של סוג של הכשרות, כל מיני דברים שאנחנו חושבים שצריך להכניס, שכן ישפרו.

איציק עמיר: אני רק רוצה לציין, 1,500 אירועי ספורט בארץ בשבוע, זאת אומרת יש בערך 700 משחקי כדורגל, 1,100 משחקי כדורסל, 450 כדוריד/כדורעף, וספורט מוטורי שאנחנו לא מדברים עליו אבל הוא משמעותי מאוד.

איציק עמיר: רוב האירועים האלה, ניהול אזרחי נטו.

איציק עמיר: רק ב-40 אירועים זה היבטים של כוח שיטור שנוכח במקום, לכן ברגע שהניהול האזרחי, שאגב מתחיל להיות מקצועי ואנחנו כן מתחילים לראות שבסופו של דבר הם מיישמים את כל מה שאנחנו רוצים.

איציק עמיר: אם אנחנו ניתן את המעטפת הזאת בצורה הטובה ביותר והמיטבית עם כל המכלול שאנחנו מדברים, זה ייקח אותנו לכיוונים אחרים.

איציק עמיר: מה שכן, אנחנו התחלנו עם נושא של שער גילוי אמל"ח.

איציק עמיר: יש שער, מגנומטר שלמעשה לא ניתן לעבור אותו.

איציק עמיר: אי אפשר להכניס, לא אבוקה, לא רימון, שום דבר.

איציק עמיר: כרגע אנחנו בהתחלת התקשרות מול גרמניה להביא את השער הזה.

איציק עמיר: ברגע שאנחנו נשים אותו, זה יהיה שובר שוויון.

איציק עמיר: בהיבט הזה הוא יכול לבדוק 1,000 אנשים בשעה ואנחנו נוכל להכניס אותו ביציעים הנפיצים ששם זורקים את האבוקות, וכל מי שיכנס יעבור שיקוף.

איציק עמיר: אגב, לא רואים דמות של בן אדם, רואים דמות של אוותר, ואז למעשה בעניין של הפרטיות רואים דמות של אוותר.

איציק עמיר: אני מקווה שזה יגיע כמה שיותר מהר וכמה שיותר יאושר.

איציק עמיר: אנחנו בתהליך עם העניין הזה ואני כן חושב שזה ישפיע.

איציק עמיר: אני יכול, אגב, לנייד אותו מיציע ליציע במידה ואני אחשוב לעשות את הצורך.

איציק עמיר: כמובן היבטים, שיש לנו בעיה בחיפושים בנשים, בילדים, בכל מיני מקומות שעושים את זה מוצנעים ויש קושי לחפש על גוף מבחינת שלא יגידו הטרדה או כל דבר אחר, אז השער הזה ייתן פתרון לעניין הזה.

מירב בן ארי: מה אתה אומר על מה שהוא דיבר על ששוטרים נמצאים בתוך המגרשים?

איציק עמיר: אם תסתכלו בשידורים של הכדורגל, לא רואים את השוטרים.

איציק עמיר: בבלומפילד גם כשאת היית, לא ראית את השוטרים בעין, וגם היום תסתכלו, השוטרים נמצאים בקרנות, בתוך המבואות בפנים ככוח אגרוף למתן התערבות, זאת אומרת שיש לנו עכשיו 340 שוטרים שכרגע עושים תנועה , עושים מניעה מצבית.

איציק עמיר: השוטרים של המענה הם נותנים מענה למנהל האירוע שהוא מנהל אירוע.

איציק עמיר: ברגע שהוא מאבד שליטה או שהוא מרגיש שהוא צריך סיוע, שהוא לא יכול להתמודד איתו כי יש לו 500 סדרנים.

איציק עמיר: יש לו כוח התערבות מיומן, בוא תטפל.

איציק עמיר: אם הוא מגיע למצב שהוא אומר, חבר'ה, אני או לא שולט או אני לא יכול לטפל, הוא מבקש סיוע, הכוח המשטרתי נכנס רק בשלב הזה.

מירב בן ארי: צריך מאוד לחדד את זה גם למנהלי האירוע, שההתערבות של המשטרה צריכה להיות ממש ברגעים של איבוד שליטה ולא במשהו שהוא מרגיש לא נוח או לא נעים.

מירב בן ארי: אגב, אני ראיתי גם את הסדרנים.

מירב בן ארי: נכון, יש את אלה עם הווסטים הכתומים שהם קצת מבוגרים וקשה להם, אבל היו שם גם חבר'ה, סדרנים רציניים מאוד שנראים מאוד בכושר, שהם אמורים.

מירב בן ארי: המשטרה צריכה להיות ממש המקרה האחרון שבו האירוע יוצא משליטה.

מירב בן ארי: שמים שם 300 סדרנים, גם קלים יותר, גם מה שנקרא, לוחמים יותר.

מירב בן ארי: זה מה שצריך להיות.

מירב בן ארי: גם כשאתה יוצא מהדיון פה להנחות, המשטרה צריכה להיכנס ככוח התערבות אחרון.

מירב בן ארי: ברור שאם זורקים כיסאות וזורקים קרשים, אני יכולה להבין את זה.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שבאים ואומרים שהמשטרה כן נמצאת.

איציק עמיר: זה בדיוק המסר שעובר.

איציק עמיר: יש מנהלי אירועים, שכרגע מתחיל קטטה, הוא מבקש סיוע של המשטרה, אנחנו אומרים לו, אתה יכול להתמודד עם זה, תעלה את ההתערבות שלך והיא תתמודד.

איציק עמיר: גם יש נוהל מסודר של העברת מקל, באיזה שלבים זה קורה ואיך זה קורה.

איציק עמיר: העניין הוא סדור.

איציק עמיר: כמובן אנחנו נחדד את כל הדברים ונרענן אותם.

איציק עמיר: שאלת לגבי ענישה על הקבוצה, אז זה יותר לעניין של המינהלת, כי יש את בית הדין של ההתאחדות ושם זה חונה בכובע שלהם.

איציק עמיר: אני כן רוצה לפרגן על שיתוף הפעולה של כל המשרדים.

איציק עמיר: שלושת המנכ"לים כאחד, מגויסים.

איציק עמיר: ראיתי תהליך מובנה, חשיבה, רצון כן להיות בתוך התהליך עצמו, ושיתוף הפעולה הוא ברמה יומית הן של וואטסאפים בינינו, יומיים, והן של תהליכים סדורים וישיבות סדורות, וכמובן הוועדה שלך, ואני מזמין כל אחד גם לסיור שהיית.

איציק עמיר: אין יותר טוב ממראה עיניים.

איציק עמיר: מי שרוצה להצטרף לביקור, החל מהערכת המצב לכל התהליך עצמו, מוזמן.

איציק עמיר: את כל הדברים שאני אומר פה ניתן לראות בעיניים.

איציק עמיר: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: גבי, ממש בדקה.

גבי לסקי: תודה רבה.

גבי לסקי: טוב, דיון חשוב.

גבי לסקי: מה שאני חייבת לומר, שלא יהיה פתרון לאלימות בספורט ללא האוהדים.

גבי לסקי: אני שומעת על שיתוף הפעולה של שלושת המנכ"לים וזה מבורך, אבל זה לא יכול להיות שזה יהיה מעל הראש של האוהדים.

גבי לסקי: אם אין שולחנות עגולים, שם שומעים את האוהדים, את הבעיות שלהם, את ההצעות שלהם.

גבי לסקי: הרי הם אלה שחיים את השטח.

גבי לסקי: לא יכול להיות שגם חקיקה תיעשה רק אחרי שסיימתם.

גבי לסקי: זה יבוא להערות הציבור ואז תדברו איתם.

גבי לסקי: אתם חייבים לדבר עם האוהדים עכשיו, לפני שהדברים יוצאים החוצה.

גבי לסקי: דבר שני, חלק גדול מהדיון התמקד בסנקציות כנגד אוהדים.

גבי לסקי: יש שני צדדים פה.

גבי לסקי: כפי שאמרתי בהתחלה, המשטרה באה להגן על האוהדים, לא על הכיסאות, לא על שום דבר.

גבי לסקי: באים להגן על האוהדים.

גבי לסקי: לא יכול להיות אפילו סמנטית שהכוח של המשטרה ייקרא כוח אגרוף.

גבי לסקי: זה צריך להיות כוח עזר, כוח מגן, אבל אם אתם כבר הסוויץ' של האירוע הזה, כוח אגרוף, זה בגלל שאתם רוצים להשתמש באגרוף.

גבי לסקי: אני לא שמעתי מאף אחד מה קורה עם שוטרים שהם פועלים בניגוד לסמכות שלהם ועושים שימוש באלימות כלפי אוהדים גם מחוץ לאצטדיונים.

גבי לסקי: דבר אחרון, נכון, אני אוהדת את הפועל אבל זה לא קשור לאירוע של אתמול.

גבי לסקי: אני חושבת שצריך לתת הגנה לכל האוהדים בכל הקבוצות, לא משנה מה הצבע.

גבי לסקי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה גבי.

מירב בן ארי: סימון, בבקשה.

סימון דוידסון: טוב, קודם כל בפן האישי אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה, מירב.

סימון דוידסון: אני יודע שהייתי נודניק אבל בסוף זה יצא לטובה.

סימון דוידסון: ערן, אל תכעסו עליי כל כך במשרד.

סימון דוידסון: זה התפקיד שלי בכנסת.

סימון דוידסון: זה מה שאני צריך לעשות בכל הדיונים שאני עושה.

סימון דוידסון: זה האג'נדה שלי ואתם יודעים את זה.

סימון דוידסון: בסוף כולנו ביחד נלך לדברים טובים.

סימון דוידסון: משרד המשפטים, אני רוצה רק שתסתכל עליי.

סימון דוידסון: המשפט שאמרתי בתחילת הוועדה הוא לא איזה פופוליזם.

סימון דוידסון: אני יודע מה קורה במגרשים.

סימון דוידסון: אני לא יודע אם אתם הולכים למגרשים, אבל הנושא הזה של ללכת למגרש כאילו זה מלחמה, והפחד הזה חייב להיפסק כמה שיותר מהר, כי לצערי רק אחרי שקורים מקרה נוראי במדינה הזאת, רצח או הרוגים, משהו נוראי, אז פתאום כולם מתעוררים.

סימון דוידסון: אתם צריכים להזדרז בנושא של הקנסות המנהליים, להזדרז בנושא של המצלמות.

סימון דוידסון: אין דרך אחרת, לא חירות האדם ולא חירות החופש.

סימון דוידסון: אין דרך אחרת מאשר למנוע מהחוליגנים האלו להיכנס למגרשים, אלא אם כן ימציאו את זה.

סימון דוידסון: אני מקווה שהדברים ילכו מהר.

סימון דוידסון: אני כל הזמן אציק למירב כדי שנעשה דיון נוסף.

סימון דוידסון: אני מקווה שהעונה הבאה תיפתח אחרת לגמרי מבחינת המדינה.

סימון דוידסון: תודה.

מירב בן ארי: תודה סימון.

איציק עמיר: מירב, שכחתי משהו קטן, ברשותך.

איציק עמיר: הנושא של השיפוט, אנחנו נתקלים, רק דוגמה של שופט שעלה על זריקת אבוקות, הוא רשם שהוא לא ראה בזה משהו מסוכן, ודוגמאות של אירועים אחרונים מהקטטות גם של הדרבי שעלו להרחקות, קיבלו 20 יום, 90 יום על אירועים חמורים.

איציק עמיר: בסופו של דבר כשבן אדם נכלא הולך למעצר, אותו קצין משטרה יכול לתת לו 30, אבל הוא עולה לשופט כדי שיהיה הארכה יותר משמעותית.

גבי לסקי: לא, לא, הוא יכול לתת 15.

איציק עמיר: 30.

איציק עמיר: קצין משטרה בדרגת מפקח ומעלה, הרחקה 30 יום.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: כן, רצית להתייחס לעניין עם האוהדים?

ערן איתן: רק להתייחס לשיתוף האוהדים שהעלתה חברת הכנסת.

ערן איתן: ארגוני האוהדים ישבו גם בתוך ועדת ההיגוי, חשוב להגיד את זה.

ערן איתן: אנחנו עשינו ועדת היגוי מאוד משמעותית.

מירב בן ארי: כן, אני ידעתי, לא רציתי להפריע.

מירב בן ארי: לא כל ארגוני האוהדים מדברים אחד עם השני.

ערן איתן: אני רוצה לסיכום מבחינתנו לחזק גם את הדיון הזה כי הוא דיון מקצועי גם בדרך שבה הוא נעשה.

ערן איתן: אני חושב שזה מאוד משמעותי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: גם למען הסר ספק, גם כשהחוק יגיע לכאן, כל ארגון אוהדים שירצה, יוכל לבוא לדיונים בוועדה.

מירב בן ארי: זה בדיוק התפקיד של הכנסת.

מירב בן ארי: זה שיש תזכיר חוק ויצא להערות הציבור, וגם אם ספציפית הארגון שלך לא ראה או חבר'ה אחרים לא ראו, בשביל זה יש ועדה בכנסת.

מירב בן ארי: בגלל זה השיח פתוח, בגלל זה שהוא שקוף.

מירב בן ארי: זה לא ועדה סגורה.

מירב בן ארי: אם יהיו הערות, אנחנו נשב.

מירב בן ארי: אני הבאתי חוק.

מירב בן ארי: לפני חודש הוא נכנס א', יצא ד' כי הגיעו הערות של ארגוני הנשים, חוק שעסק בערכות אונס.

מירב בן ארי: זה בדיוק התפקיד של הכנסת, לכן גם גבי יכולה להיות רגועה וגם אתם.

מירב בן ארי: כמו שאתם רואים, יש כאן שיח פתוח.

מירב בן ארי: אם יהיו הערות, לא מסתפקים בהערות הציבור.

מירב בן ארי: זה בדיוק הסיבה שזה יגיע לכנסת ונשמע את כולם.

מירב בן ארי: עכשיו אני אגיד בקצרה לסיכום.

מירב בן ארי: הדיון הזה הוא דיון המשך.

מירב בן ארי: ראיתי כאן כמה דברים שלא שמעתי בפעם הקודמת, כמו היחידה המשטרתית שהיא באמת סתם פורקה מטעמים תקציביים.

מירב בן ארי: היא תחזור עכשיו.

מירב בן ארי: אולי גם זה טוב שזה פורום מצומצם יותר, שהוא יהיה איכותי יותר ורלוונטי יותר.

מירב בן ארי: אני חושבת שקנסות זה אירוע, אני רואה את זה גם בנושאים אחרים של פשיעה שאנחנו מתעסקים.

מירב בן ארי: אני חושבת שקנס, לא 10,000 שקל לקנס, הגיוני שבן אדם מבין את הטעות שלו, בדיוק כמו שהוא מדבר בטלפון, בדיוק כמו שהוא עושה כל עבירה מנהלית אחרת, זה הדרך לטפל, וכמובן שבמקרים קשים של עבריינות, של אלימות, של תקיפה, של ונדאליזם זה דבר שצריך להיות ככתב אישום פלילי וללכת לבית משפט שיקבל את הענישה הפלילית מעבר להרחקה.

מירב בן ארי: אני כל הזמן מקשיבה לכם.

מירב בן ארי: מעטים הרגעים שנכנסתי לטלפון, אבל בגלל שראיתי את העליהום, אז עצרתי רק כדי להבין.

מירב בן ארי: שלא תתבלבלו, הוועדה הזאת היא ועדה שנועדה גם למשרדים, גם למשטרה וגם לאוהדים.

מירב בן ארי: אמרתי את זה גם בדיון הקודם.

מירב בן ארי: אף אחד לא ילך פה על הראש של אף אחד כי המטרה היא שבסופו של דבר נלך למגרש ונהנה.

מירב בן ארי: סיפרתי שגם בילדותי אהדנו את מכבי נתניה, אז אבא שלי לקח אותי בשבת למגרש.

מירב בן ארי: היום אבות לא לוקחים את הבנות שלהם, גם לא את הבנים הקטנים שלהם.

מירב בן ארי: לא הולכים.

מירב בן ארי: המטרה היא בשיתוף, להגיע להבנה שגם אוהדים הכי "שרופים" לא רוצים לבוא ולחטוף מכות מאוהדים אחרים וגם לא מהמשטרה.

מירב בן ארי: רוצים לבוא לראות כדורגל או כדורסל או טניס.

מירב בן ארי: אנחנו נקיים כמובן דיון המשך.

מירב בן ארי: אני כל הזמן עוקבת אחריכם עקב בצד אגודל.

מירב בן ארי: אתם מתקדמים ליחידה משטרתית, לקנסות מנהליים, להליכים שישנו את המצב במגרשי הספורט.

מירב בן ארי: אתם תבואו לפה ותדווחו כל הזמן לוועדה.

מירב בן ארי: ככה אני אדרבן אתכם להיפגש.

מירב בן ארי: הבנתי שאתם נפגשים ואני יודעת ששלושת המנכ"לים, יש לי קשר מעולה עם דוידי, עם תומר, בטח עם רז.

מירב בן ארי: אני יודעת שאתם עובדים ביחד, ביחד עם הארגונים החברתיים, ביחד עם להחזיר גם את התקנה של אותן עמותות שכן רוצות לקבל סיוע.

מירב בן ארי: כל הדברים האלה כשמתנהלים בשקיפות, אתם יכולים לחזור הביתה ולהגיד, כן יש דברים שאנחנו עושים.

מירב בן ארי: המשטרה תחזור ותגיד, יש דברים שאנחנו צריכים לקחת מהוועדה, וזה בדיוק המטרה של הדיון הציבורי.

מירב בן ארי: אני אמשיך לעקוב מתוך מטרה שמגרשי הספורט יחזרו, כי הם היו ככה פעם, מקום שנעים להיות בו, שטוב.

מירב בן ארי: אוהדים זה דבר מבורך, אמרתי את זה בהתחלה.

מירב בן ארי: השמחה וההתלהבות היא חלק בלתי נפרד מהמגרש, אבל ונדאליזם ואלימות וגזענות לא צריכה להיות במגרשים ואנחנו צריכים ככנסת לעשות מה שאפשר כדי להילחם בה.

מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהגיע לדיון, משרדי הממשלה, המשטרה, ארגוני האוהדים.

מירב בן ארי: תודה רבה, הישיבה נעולה.