ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 114, 2022-02-15 14:50

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

שרן השכל: אנחנו פותחים דיון בנושא חירום חשוב מאוד לעניין קצב בניית גני ילדים.

שרן השכל: פנו אליי בחודשים האחרונים, בשבועות האחרונים, מספר ראשי רשויות שנמצאים במצוקה אדירה.

שרן השכל: הם עוד כבר כמה חודשים מנסים להתארגן ולהבין איך הם מנהלים את עניין גני הילדים ברשויות שלהם.

שרן השכל: חלק מהרשויות נמצאות בפיתוח מטורף עם שכונות חדשות שנבנות, משפחות חלקן גם מרובות ילדים שמגיעות לתוך הערים, לתוך היישובים שלהם, יש דרישה לגני ילדים, ומה שאני מבינה מהם משרד החינוך טרם אישר להם בעצם את אותו תקציב או אישור ראשוני על מנת להתחיל בבנייה.

שרן השכל: הגענו לסיטואציה בה יש איזה שהוא סוג של מין קו אדום שהם אומרים חבר'ה, גם אם אני עכשיו מקבל את האישור ומתחיל את הבנייה עכשיו אני לא עומד בביקושים לספטמבר.

שרן השכל: זאת אומרת שבספט

שרן השכל: מבר אותם ראשי רשויות עלולים לפתוח את תחילת שנת הלימודים בלי גני ילדים, בלי היכולת שיש להם איזה שהוא גן ילדים, לילדים לא יהיה לאן ללכת ב-1 לספטמבר.

שרן השכל: עכשיו, מעבר לזה שזה דבר שנוגע לנו ככה בלב ובבטן הרכה כשמדובר באמת על ילדים קטנים כאן בוועדה הזו, אנחנו נקיים את הדיון הדחוף הזה כדי להבין איפה הנושא נמצא ולראות איך אנחנו פותרים את המצוקה האדירה הזו.

שרן השכל: לשם כך קודם כל אני רוצה לתת את ההזדמנות ל-מ.מ.מ לבוא ולהציג מספר נתונים ולאחר מכן אנחנו נציג את המצוקה ואת הבעיה העיקרית, אז בבקשה.

אסף וינינגר: תודה רבה כבוד יושבת הראש.

אסף וינינגר: אני אציג כאן בקצרה קודם כל רקע כללי על בינוי כיתות לימוד במערכת החינוך, איך זה נעשה, בינוי כיתות לימוד זה כולל גם כיתות גני ילדים וגם כיתות בתי ספר, ובסוף אני אתייחס לסוגייה התקציבית שדיברת עליה בשנת התקציב הנוכחית.

אסף וינינגר: ככה, למשרד החינוך יש לנו תקציב פיתוח שמיועד לבינוי כיתות, הרשויות הן אלה שמגדירות את הצרכים והתקציב מועבר לרשויות שהן בסופו של דבר אלה שאחראיות על הביצוע.

אסף וינינגר: אנחנו רואים כאן את התהליך, בהתחלה מינהל הפיתוח במשרד החינוך מקבל את צרכי הפיתוח מהרשויות המקומיות, לאחר מכן מתבצעת במינהל בדיקה פרטנית של הבקשות והתשובה שיכולה להינתן לרשויות המקומיות היא באחת מארבע הקטגוריות האלה, או הכרה בצורך לתקצוב בשנת התקציב הנוכחית, או הבאה, או הכרה עקרונית אבל ללא תקצוב בשנה הקרובה, או דחייה של הבקשה, או שייקבע דיון נוסף.

שרן השכל: כמה זמן בדרך כלל ממתינים בין קבלת הבקשה לבין הבדיקה הפרטנית?

אסף וינינגר: הבקשות אמורות להתקבל עד מרץ וכמה חודשים לאחר מכן, אני לא סגור בדיוק על החודש הן אמורות לקבל את התשובות, אם אני לא טועה זה בספטמבר, אבל אין לי את הנתון המדוייק.

אסף וינינגר: אז לאחר שניתנו התשובות ונקבעה הקטגוריה לכל בקשה, אז רק הבקשות שהן בקטגוריה א' של אלה שהוכרו בצורך לתקצוב, לאחר מכן בודקים האם מתקיימים תנאי הסף לזמינות לתקצוב, שזה זמינות של הקרקע, הפקה של הפרוגרמה ואישור תוכנית אדריכלית.

אסף וינינגר: ברגע שתנאי הסף האלה מתקיימים אז עוברים לשלב של דירוג הבקשות בהתאם לקריטריונים שמשרד החינוך קובע אותם ולאחר מכן ניתנים אישורי התקצוב.

אסף וינינגר: זהו.

אסף וינינגר: עכשיו, מינהל הפיתוח הוא פועל במסגרת של - - -

שרן השכל: שנייה, את זמינות הקרקע, הפקת פרוגרמה, אישור תוכנית, זה ברשות המקומית או זה במשרד החינוך?

אסף וינינגר: זה בשיתוף, זאת אומרת הרשות המקומית צריכה - - -

שרן השכל: עושים את זה בעצם ביחד, אוקיי.

אסף וינינגר: תהליך משותף.

שרן השכל: ואז ברגע שזה מאושר בעצם - - -

אסף וינינגר: אז בעצם אפשר לדרג את הבקשה לפי סדרי עדיפויות ולהתחיל את העניין של ההקצאות.

שרן השכל: אוקיי, מתי נותנים את ההקצאה?

שרן השכל: מה זה, ועדה שמתכנסת בעצם ונותנת את ההקצאות?

אסף וינינגר: יש ועדה שנותנת את ההקצאות.

שרן השכל: אחת לכמה זמן היא מתכנסת?

רימון סאבא: בדרך כלל שלוש פעמים בשנה, תלוי ב- - -

שרן השכל: ובאיזה חודשים?

רימון סאבא: תחילת שנה, אמצע שנה, סוף שנה, זה גם כמובן תלוי בקצב קבלת התקציב באוצר.

שרן השכל: אוקיי, והשנה היא התכנסה בשני המועדים האלו?

רימון סאבא: לא, אנחנו עוד לא במרץ, כאילו - - -

שרן השכל: היא התכנסה אז מה, רק בספטמבר?

רימון סאבא: התכנסנו בנובמבר ובדצמבר.

שרן השכל: וכמה בקשות אושרו בכל אחת מהם?

רימון סאבא: בנובמבר 1,500 כיתות, כ-1,500 כיתות - - -

שרן השכל: רגע, רק תאמר שם ותפקיד לפרוטוקול.

רימון סאבא: השם שלי זה רימון סאבא, אני מנהל התקציב בפיתוח במשרד החינוך.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: אז רגע, בנובמבר כמה אושרו?

רימון סאבא: כ-1,500 כיתות.

רימון סאבא: קיבלנו את זה מהאוצר כהקדמה לשנת 2022.

שרן השכל: אוקיי, ובדצמבר?

רימון סאבא: בדצמבר כ-60 ומשהו כיתות ניתנו כהשלמות לבנייה לגובה מה שאנחנו קוראים.

אלון טל: אני פשוט הייתי רוצה כדי לקבל פרופורציה, האם מספר הכיתות למספר התלמידים עולה ויורד, כלומר האם אנחנו רואים שהתשתית מצליחה לעמוד מול ה- - -

אסף וינינגר: תכף אני אכנס לזה, אני אדבר על הנתונים.

שרן השכל: זה תלוי באיזה רשות, איפה, יש רשויות שצומחות, יש רשויות שיש פחות ילדים.

אלון טל: הבנתי.

שרן השכל: כן, בבקשה, זהו?

אסף וינינגר: לא, נמשיך.

אסף וינינגר: ככה, מינהל הפיתוח הוא פועל במסגרת של תוכניות חומש, תוכנית החומש החדשה לשנים 2022-2026 נקבע שיוקמו 17 אלף כיתות בכל החומש, זאת אומרת 3,400 כיתות בממוצע לשנה, זה לא כולל את התוספת האופציונלית של 1,000 כיתות ליישובי המיעוטים אם המשרד יעמוד בתנאים שנקבעו שם בהחלטת הממשלה.

אסף וינינגר: אנחנו רואים שהמספר כיתות הזה הוא זהה למספר הכיתות בתוכנית החומש הקודמת, זאת אומרת לא היתה תוספת של כיתות בתוכנית החומש הקרובה, אבל בכל זאת מדובר במספרים שהם כפולים והמספרים שהיו בתוכניות החומש בעשור הקודם אז היה 8,650 ו-8,000.

אסף וינינגר: אפשר לעבור.

שרן השכל: עניין הכיתות וגני הילדים זה ביחד או שזה באישורים נפרדים?

אסף וינינגר: זה ביחד.

שרן השכל: כלומר כשאתם אומרים 1,500 כיתות שאושרו זה גם גני ילדים שאושרו.

אסף וינינגר: כן.

עלי סלאלחה: יש פילוח בקשר למיעוטים?

אסף וינינגר: כן, יש, מופיע.

עלי סלאלחה: לדרוזים למשל?

אסף וינינגר: מופיע, מופיע.

משה טור פז: וגם אני רוצה לשאול אותך שאלה שאני פשוט לא ראיתי בהמשך, האם יש לך נתון, קיבלת מהמשרד כמה כיתות נמצאות בקנה, כלומר הוכר צורך והן מחכות להרשאה?

אסף וינינגר: המשרד נתן לנו נתון שיש להם 5,000 כיתות שמחכות לתקצוב.

משה טור פז: זאת לא השאלה, אני יודע, זה לא בדיוק אותו דבר, יש הכרה בצורך זמין לתקצוב מתוקצב, השאלה היא, זה פשוט מופיע לך בהמשך, אבל אני רוצה שתתייחס, אם אין נתון אז אפשר להגיד, כמה הוכר צורך אבל עוד לא זמין לתקצוב?

שרן השכל: רימון, אתה יכול לענות לנו?

רימון סאבא: כן, בערך יש לנו 16 אלף כיתות מוכרות בצורך, זמינות 5,000, תעשה 16 מינוס 5, זה בערך 11 אלף.

אלון טל: אז בעולם מושלם יהיה לך עוד 11 אלף כיתות כדי להשלים את ה---

רימון סאבא: כן, אבל זה לא בדיוק ככה כי זה משהו דינאמי.

קריאה: אתה מתכוון לקטגוריה ב'.

רימון סאבא: כל הבדיקות האלה הן דינאמיות, המספרים האלה נכונים לשלוש שנים הבאות, זה תלוי בקצב התפתחות של הבנייה, שכונות חדשות, הסכמי גג וכדומה.

שרן השכל: כן, אוקיי, בבקשה.

אסף וינינגר: אלה הכיתות שהוכר הצורך בבנייה שלהן בקטגוריה א', אלה שהן הכרה בצורך לתקצוב, ואנחנו רואים שבסך הכל לאורך השנים יש עלייה, ב-2022 רואים קצת ירידה, אבל אני מניח שהנתונים הם עדיין לא סופיים והם דינאמיים, אז זה כנראה יכול עדיין להשתנות.

שרן השכל: אנחנו רואים שזה ממשיך להיות בעלייה, כלומר לא מצליחים לצמצם את הפער.

אסף וינינגר: כן.

אסף וינינגר: אגב, בחומש לפני זה המספרים היו נמוכים הרבה הרבה יותר, אם הייתי מראה כאן עשר שנים אז היו רואים גידול הרבה יותר משמעותי.

אסף וינינגר: כאן אנחנו יכולים לראות את הנתונים לגבי שנת 2022, ההכרה בצורך ברזולוציה של פיקוח ומגזר, לשאלתך, אז מה שאנחנו כן יכולים לראות כאן קבוצות שבולטות מעבר לחלקן באוכלוסיה זה במגזר היהודי החרדי - 33% מהכיתות שהוכר בצורך, והחינוך הערבי במזרח ירושלים - 9% שזה מחצית בערך מהכיתות שהוכר בצורך בחברה הערבית, הרבה הרבה מעבר לחלקם באוכלוסיה.

אלון טל: מה המשמעות של 33%?

אלון טל: לא הבנתי בדיוק, זה ה- - -

שרן השכל: הצורך, כמה כיתות צריך.

אסף וינינגר: זה ההכרה בצורך לתקצוב לפי מגזר ופיקוח.

אלון טל: יחסית למה ש- - -

אסף וינינגר: זה, יש 16 אלף כיתות שהוכר בצורך וזה ההתפלגות בעצם של ה-16 אלף כיתות.

אלון טל: מתוך הסך הכל.

אסף וינינגר: מתוך הסך הכל, כן.

עלי סלאלחה: אז איפה הדרוזים שם?

שרן השכל: אחוז אחד.

אסף וינינגר: אחוז אחד, זה בערך 160 כיתות, כי המספר הוא 1,600.

שרן השכל: כן, כן.

קריאה: האוכלוסיה היא מאוד יציבה.

עלי סלאלחה: למה אני אומר?

עלי סלאלחה: אני מבית ג'ן, בית ג'ן יש כל הגנים למשל הם בשכירות מתחת לבתים במצב קשה מאוד, ולמה?

עלי סלאלחה: אין אדמה לבנות עליה שהמועצה המקומית תעשה את ה- - -

אסף וינינגר: אז זו אחת הבעיות באמת שזה היה רק חלק מהכיתות הן זמינות לתקצוב וחלק מהכיתות הן לא זמינות, בין השאר בגלל בעיה של זמינות של קרקעות, עד כמה שאני יודע, אני מניח שמשרד החינוך- - -

עלי סלאלחה: איך פותרים את הבעיה הזו?

שרן השכל: שניה, הוא רק מציג את הנתונים, הוא לא פותר את הבעיות.

עלי סלאלחה: אני יודע.

שרן השכל: הוא מציג אותן.

עלי סלאלחה: אוקיי, מאה אחוז.

אסף וינינגר: אמשיך.

אסף וינינגר: כאן אנחנו יכולים לראות את ההתפלגות של כיתות שהבנייה שלהן תוקצבה בפועל בסופו של דבר בשנים 2017-2021 בחומש שעבר, אנחנו יכולים לראות, מדובר בקרוב ל-19 אלף כיתות לימוד לפי ההתפלגות שרואים אותה.

אסף וינינגר: מה שחשוב כאן להביא בחשבון זה שהשיעור של הכיתות שתוקצבו בשנים האלה מכלל הכיתות שהמשרד הכיר בצורך לבנות אותן באותן שנים, הוא בממוצע 27% בכל שנה.

אסף וינינגר: עכשיו, אנחנו פנינו למרכז השלטון המקומי וביקשנו לקבל את ההתייחסות שלהם לקשיים שיש בממשק הזה שבין הרשויות המקומיות לממשלה, משרד החינוך, משרד האוצר, אנחנו קיבלנו התייחסות מאוד מאוד מפורטת ממש"מ, תמצית שלה מופיעה במסמך שלנו שאפשר יהיה למצוא אותו באתר הכנסת לאחר הדיון.

אסף וינינגר: כמה נקודות מרכזיות שעלו מההתייחסות שלהם היא שהבינוי של משרד החינוך הוא מתוקצב בחסר ובסופו של דבר הוא תורם להגדלה של הפער בין מה שנדרש לבין מה שקיים.

אסף וינינגר: נקודה נוספת שהם טוענים זה שיש השטה של עלויות בנייה תוספתיות על הרשויות המקומיות, כלומר מה שהמשרד מתקצב זה לא בסופו של דבר מה שהרשויות צריכות לשים על כל פרוייקט, ובנוסף יש קשיים בהקצאת הרשאות לבנייה של המוסדות, זה כבר קשור לעניינים של הוועדות שדיברנו עליהן.

אסף וינינגר: עכשיו, התייחסות שאנחנו קיבלנו ממשרד החינוך, אז כן, כבר התייחסנו לעניין הזה של התקצוב של ה-1,500 כיתות והוועדה שאמורה להתכנס לאחר אישור של מנכ"לית המשרד, האישור של הקריטריונים עד כמה שאני מבין.

רימון סאבא: כן, זה לא 1,500, זה הוועדה הבאה עכשיו.

אסף וינינגר: לא, 1,500 זה מה שהיה בנובמבר והוועדה הבאה זה לאחר אישור המנכ"לית, כן.

רימון סאבא: אוטוטו, זה שבוע הבא.

אסף וינינגר: עכשיו, בהתייחסות של מרכז השלטון המקומי נכללה בקשה להסדיר את מועדי ההתכנסות של הוועדות שמאשרות את ההקצאות ולהגדיל את מספר הכיתות שאפשר לבנות על חשבון השנים הבאות.

אסף וינינגר: זהו.

אסף וינינגר: תודה רבה.

שרן השכל: אוקיי, תודה רבה על הדברים, אני רוצה להעלות מספר ראשי ערים שביקשו גם כן את זכות הדיבור כדי להציג, ואנחנו נעשה חבר כנסת, ראש עיר.

שרן השכל: אז אני קודם כל אעלה את ראש עיריית ראשון לציון.

שרן השכל: שלום, צהריים טובים ראש עיריית ראשון לציון, רז קינסטליך.

שרן השכל: אנחנו מבינים שגם אצלכם יש מצוקה לא קטנה בעניין הזה, אנחנו נשמח לשמוע.

רז קינסטליך: יש מצוקה לא לא קטנה, יש מצוקה ענקית.

רז קינסטליך: ראשון לציון חתומה על הסכם גג שמוסיף לעיר בערך כ-100 אלף תושבים, סדרי גודל זה כמו לבנות עוד שלוש-ארבע רשויות, ואחד הדברים שאנחנו הכי קשים לנו בכל הבינוי הזה ובכל ההתמודדות עם הנושא הזה זה אישור הבנייה של משרד החינוך.

רז קינסטליך: עד 2025, אני אתן לך דוגמה, בראשון לציון צריכים להיבנות כ-100 כיתות גן רק בצריפין, רק איפה שהתפנה בסיס צריפין, איפה שהבסיס היה הולכים להיבנות שם עוד דירות עבור כ-50 אלף תושבים, בעוד כ-40 כיתות גן ברחבי העיר מעבר לצריפין, ארבעה בתי ספר יסודיים ותיכון, גם בצריפין, עוד חמישה בתי ספר, שניים חינוך מיוחד במהלך כבר השנתיים הקרובות, עד היום אנחנו לא מצליחים לקבל את האישור לחינוך המיוחד.

רז קינסטליך: עכשיו, את יודעת מה הבעיה הגדולה, אני אסביר לך - - -

שרן השכל: רגע, אתם הגשתם את הבקשה בנובמבר או בספטמבר?

רז קינסטליך: הגשנו את הבקשה, מחכים לוועדות, זה היה בוועדה הקודמת וירד ועולה וירד, אנחנו כבר חודשים סביב הדבר הזה, מנסים לקבל את האישורים.

רז קינסטליך: את לא יודעת, אני אומר לך, נשבע לך, אחד הדברים הכי קשים בבינוי, אנחנו עיריית ראשון לציון נרתמה למשבר הדיור ובונה, באמת בונה 50 אלף תושבים במחנה צריפין והקושי הגדול נמצא פה, פה, ממש, אני אומר לך, אנחנו מתחננים לקבל את האישור לכיתות, נותנים לנו את זה בשלבים מאוד מאוחרים.

רז קינסטליך: זה לא הגיוני, הרי אנחנו מתואמים מול רמ"י, הרי רמ"י משווקים את הקרקעות, יודעים בדיוק כמה תושבים נכנסים, יודעים בערך, סתם, ה- plug number שאנחנו מדברים עליו על כל 100 תושבים - גן, מה אנחנו מבקשים?

רז קינסטליך: שרמ"י משווקים תנו לנו את האישור, נוכל לבנות את הגן ולסיים לבנות את הגן כשהתושבים נכנסים, הרי היום הבינוי באזורים החדשים זה על עתודות קרקע מאוד קטנות, אם פעם היו בונים גן בנפרד, זה היה שטח גן, בונים, מסיימים, תשעה חודשים היית מסיים את הבינוי, היום לא, היום אנחנו בונים גן ומעליו בונים מעונות יום ואפילו מעל המעונות יום גם יש לנו קומה שלישית שאנחנו עושים בתי כנסת, הבינוי לוקח הרבה הרבה יותר זמן והאישור של משרד החינוך מגיע בשלב מאוד מאוחר, אם את מתחילה בטעות לבנות לפני שקיבלת את האישור של משרד החינוך אז את נזרקת, את אפילו לא מקבלת את ההקצאה, עיריית ראשון עיר איתנה יכולה לספוג קצת איזה תהליך של זמן של מימון, אבל גם זה לא בסדר.

רז קינסטליך: אני אומר לך, שני בתי ספר לחינוך מיוחד עיריית ראשון לציון רוצה לבנות, לא בפאתי העיר, במרכז העיר באחת השכונות הטובות בעיר בשביל לתת גם לילדים את המענה, נשבע לך, הייתי בטוח שיהיה לנו שטיח אדום מפה ועד משרד החינוך, במקום זה אני נלחם על זה, קושי עצום, אני אומר לך.

רז קינסטליך: אני מדבר עם דמעות בעיניים על הנושא הזה, והעליתי את זה בפני השרה והעליתי את זה בפני כולם ושום דבר לא עוזר, רק שלא דפקנו על השולחן ברמ"י שאמרתי להם אני אעצור לכם את השיווקים אם לא יהיה לי את הפתרון אז קצת הדברים מתחילים לאשר לנו אותם, אבל שוב, זה רק בשכונות איפה שיש לנו שכונות חדשות, באזורים הישנים את יודעת, יש איזה תהליך של דור בא דור הולך, השכונות הישנות שלנו חוזרות להיות צעירות, מה שמאוד הזדקן חוזר להיות מאוד צעיר, שכונת רמז למשל אני חייב לבנות שם שני גנים, נלחם בשביל לקבל את האישור.

רז קינסטליך: למה להתעלל בנו ככה?

רז קינסטליך: באמת, למה?

רז קינסטליך: אין לי, אני לא מצליח להבין למה ולמה ראשי הרשויות צריכים להילחם בשביל לפתור את הנושא הזה, הרי ברור לך שאם עכשיו אנחנו נאכלס אלף תושבים ולא יהיה להם עשרה גנים למטה ובית ספר למי הם יבואו?

רז קינסטליך: הם לא באים אליך, הם לא באים לשרת החינוך, הם לא באים לאף אחד מהאוצר, הם באים פה מחוץ לדלת שלי ודופקים לי בדלת ואומרים לי 'תתבייש, איך יכול להיות שלא נערכת ושאתה לא זה', לך תסביר להם שאתה רודף אחרי האישורים האלה חודשים אם לא שנים על הדבר הזה.

רז קינסטליך: זהו, צריכים לחשוב על שינוי, איך משנים את הדרך, בטח לרשויות שחתומות על הסכם גג, בטח לרשויות שאנחנו יודעים מה רמ"י משווק, מה המדינה משווקת, מה כמות הדירות שמגיעה ולעשות תהליך מקוצר יותר, יעיל יותר, חכם יותר בשביל שלא נצטרך לשנע ילדים, היום יש לי ילדים שאני משנע אותם, משלם הסעות כי אין לי גן שבנוי מספיק בזמן ואי אפשר, וכל פעם אתה מגיע לפתיחת שנה, נשבע לך, אני אומר מודה אני כל פתיחת שנה שאנחנו מצליחים לפתוח, אנחנו מביאים יום לפני את הסייעות הגננות, כולם שוטפים את הגן אפילו בלי בדק בלי כלום רק בשביל לפתוח, בואו תראו איך זה קורה בראשון, בואו תראו מה זה עיר שנבנית, עיר חזקה גדולה שנבנית כמה היא סובלת מהדבר הזה, בואו, כמו מראה עיניים, אני מזמין את כל ועדת החינוך, מבטיח לכם אירוח מפנק בראשון לציון, לא רק על הנושא הזה, לראות עוד כמה נושאים שקשורים לחינוך.

שרן השכל: אנחנו עוד נשתמש בהזמנה הזאת, ראש העיר.

רז קינסטליך: זה רק מה שיש לי להגיד.

שרן השכל: בסדר גמור.

רז קינסטליך: דרך אגב, רושמים לי פה תוך כדי, זה לא עבר כבר בשתי ועדות.

רז קינסטליך: בעבר היה אפשרות לבנות לפני אישור של ההרשאה התקציבית, הפסיקו את זה, צריכים לחזור לאיך שהיה פעם דרך אגב.

שרן השכל: אוקיי, תודה רבה.

שרן השכל: יש לנו תשובה לעניין הזה?

שרן השכל: כלומר באמת יש פה עיר שהיא בהתפתחות ומדובר פה על מה זה, 140 רק גני ילדים, 140 גני ילדים, כאילו, עכשיו, הם אומרים, אתם יודעים מה, אתם צריכים עוד שנה-שנתיים תוכנית חומש, בסדר, רק תאשרו לנו כדי שלא תקחו לנו את זה בדיעבד, כלומר למה הרשות צריכה אחר כך לשלם על זה?

שרן השכל: מתי שהוא הם יצטרכו לבנות את זה, הרי לא תהיה שכונה שלמה בלי אותם גני ילדים.

רימון סאבא: בגדול אני מכיר את זה, אני היום בבוקר הייתי בקשר עם ראשל"צ דווקא, אחת הרשויות המסודרות.

רימון סאבא: תראי, אנחנו מתחילים בנקודה מתחת לאפס, יש מחסור מובנה, המחסור הקיים הוא 16 אלף שקל, אבל החומש אנחנו ביקשנו 28 אלף כיתות ולא 16 אלף כיתות.

רימון סאבא: עכשיו, מלכתחילה יש מחסור מובנה, צריך להבין את זה.

רימון סאבא: עכשיו, זה נקודה ראשונה, הנקודה השנייה בהסכמי גג כמעט התקציב מתפלג לשליש ושליש שליש, כאילו שליש הולך להסכמי גג שזה בערך 20-25-30 רשויות במדינה לעומת שני שליש שהוא הופך לכ-220 רשויות, אז זה לא מעט, כאילו היחס, כשליש לתקציב, קצת יותר מהשליש אפילו הולך לכ-20-30 רשויות, זה לא מעט.

רימון סאבא: עכשיו, אני מבין את ראש העיר, הוא צודק, אבל אני רוצה עוד לציין שבכל הנושא של התיעדוף בהסכמי גג אנחנו בודקים אצלנו במשרד החינוך רק את תנאי הסף, התיעדוף בין הרשויות נעשה על ידי ועדת דיור, שחלק ממנה זה רמ"י וזה משרד האוצר ולא אנחנו, והם מחליטים על פי שיקולים וקריטריונים קצת שונים.

שרן השכל: טוב, זה בסדר, אבל השאלה אם באמת, כלומר מתי שהוא תצטרכו לבנות את זה, אז בא אליכם עכשיו ראש רשות ואומר לכם אתם יודעים מה?

שרן השכל: יש מקום יותר דחוף?

שרן השכל: בסדר, שנה-שנתיים צמצמו את הפער בעפולה, בבית שמש, איפה שיש מצוקה קשה ודרסטית, אני אעמוד בזה שנה-שנתיים, אבל תנו לי להתחיל לבנות כדי שבעוד שלוש-ארבע שנים אני לא אגיע כשאין לי איפה לאכלס את הילדים, בסוף מה שיקרה זה כמו מה שעלי אמר בבית ג'ן, הוא יצטרך לאכלס אותם בתוך דירות.

רימון סאבא: אז אני אתייחס לזה, היה לנו לפני כמה שנים אופציה כזאת אלא שהיא לא נעשתה בצורה, איך אני אגיד את זה, היא לא נעשתה בצורה שהיא מתאימה לנהלים של החשבות, וזה הביא כאילו לאיזה שהוא העמסה על התזרים מזומנים שלנו, וגם לאיזה מצוקה בשלב מסויים, למה?

רימון סאבא: היו מחלקים מן מכתבים כאלה ממינהל הפיתוח, שבמכתב היו נותנים לו רישיון שייצא לבנות ואנחנו ניתן לך את המזומן אחר כך, כפי שראש העיר פה ביקש, ובמצב מסויים אתה מאבד שליטה, למה?

רימון סאבא: אתה לא יודע מתי הם באים לבקש את המזומן, הרשויות האלה בנו, ובאו לבקש את המזומן במכה אחת וזה הפיל לנו את כל התזרים במאות מיליונים.

רימון סאבא: עכשיו, יש פתרון, אנחנו חשבנו על זה המון, ויש פתרון, הפתרון הוא לעשות את זה באופן מסודר דרך המערכות שלנו, כאילו להוציא לא מכתבים, אלא מן סוג של התחייבויות שהמזומן שלה דחוי, הרשות תצטרך לשאת קצת את המזומן עליה, אלא מה, הם יכולים לצאת והם יכולים לבוא לחשבות והם יכולים לקבל תשלום.

משה טור פז: יש על זה הסכמה כבר?

משה טור פז: כי זה היה רק ב- - -

רימון סאבא: אני הצעתי את זה לפני כמעט חצי שנה וזה, אני לדעתי זה הפתרון הכי טוב, ואז אנחנו גם נוכל לנהל את התזרימים מול האוצר.

שרן השכל: רגע, הנוהל הזה אתם קבעתם אותו?

קריאה: הוא היה ועכשיו הם רוצים להחזיר.

רימון סאבא: לא, לא, הוא היה פעם באופן- - -

שרן השכל: באופן לא מובטח, היו שולחים לך מכתבים, היה פאדי, פתאום אני מאשר לך, יאללה, תתחיל לבנות.

שרן השכל: פה הם אומרים יהיה סוג של שטר התחייבות מטעם משרד החינוך.

רימון סאבא: צ'ק.

רימון סאבא: רק עם צ'ק.

שרן השכל: בדיוק, צ'ק דחוי לעוד שנה-שנתיים.

רימון סאבא: כן, אלא מה, שהצ'ק הזה יוצא מהמערכות שלנו, אם כבר, אם כל הניהול, קובעים שם את כל המזומנים למשך חמש-שש שנים קדימה.

שרן השכל: אז השאלה היא איפה זה עומד כרגע, כבר אושר אצלכם?

רימון סאבא: בעקרונית אנחנו צריכים חשבות, מינהל כלכלה, עקרונית זה מקובל על כולם.

שרן השכל: כלומר, קיימתם ישיבה, הדבר הזה מקובל?

רימון סאבא: כמה ישיבות, זה עוד לא הסתיים, אנחנו צריכים גם את האוצר פה בצד שלנו, ואנחנו הולכים להתחיל עם זה.

שרן השכל: אנחנו עוד מעט נעלה את האוצר.

רימון סאבא: כן, ואנחנו הולכים לעשות, אני מה שאני יודע שהולכים לעשות איזה פיילוט כזה על איזה 200-300 כיתות ולהמשיך הלאה.

רימון סאבא: עכשיו, כמובן צריך להבין, אי אפשר גם פה להתפרע, כאילו בסוף העוגה היא 3,000 כיתות לשנה, אתה לא יכול לחלק גם במכתבים האלה 10 אלף למשל, אז בסוף יבואו לבקש את המזומן, אז אי אפשר לעשות משקל חמש שקל, זה לא, יש גבול.

שרן השכל: לא, אבל אתם יכולים לתכנן, בחמש שנים הקרובות אנחנו יכולים לאשר ככה וככה וככה ואנחנו נחזיר את זה אחר כך בדיעבד.

רימון סאבא: כן, הוא צודק, כן, אם נעשה את זה באופן מושכל ומסודר זה כן יעזור לכמה רשויות, אני רק רוצה להתייחס ברשותך לעניין של הוועדות והחלוקה.

רימון סאבא: אנחנו לא סתם לא מקיימים את הוועדה ב-1 לינואר, כי זה בלתי אפשרי, אנחנו עד ה-15 לינואר ממתינים למדד תשומות הבנייה עד שנדע כמה עלות מטר, כאילו זה מתעדכן ב-15 לינואר, ובמקרים מאוד, לא מעט מקרים, מלא בקשות נופלות בין הכיסאות, רשויות שהם היו צריכים לחדש את הבקשה ולא מחדשים אותה והם בעצמם, אני חושב שאפילו ראשון היא אחת מהם לדעתי, היה להם איזה פרוייקט אחד או שניים שנפלו בין הכיסאות והיו רוצים שנמתין איזה שבוע-שבועיים לוועדה כי אחרת הפרוייקט הזה לא יגיע לוועדה, אז יש כאלה מקרים, תוסיפי על זה שהמדד מתפרסם ל-15 לינואר, תוסיפי על זה שאנחנו גם תלויים בתקציב של האוצר, אז כמעט זה לא יוצא שאנחנו יכולים לתקצב לפני סוף ינואר-אמצע פברואר.

רימון סאבא: ככה זה יוצא כל שנה.

שרן השכל: כלומר אמצע פברואר אתם מתכנסים עוד הפעם?

רימון סאבא: אנחנו שבוע הבא, זה היה צריך להיות אתמול.

שרן השכל: אוקיי, למה לא התכנסתם אתמול?

רימון סאבא: כי אנחנו, פתחו את הקריטריונים לכל מיני תיקונים שממתינים המון שנים, איזה חמש שנים לתקן, לעשות כמה תיקונים קטנים, ואנחנו בסוף, נראה לי שבוע הבא, יום שני הבא הוועדה תתכנס ותחלק את הכיתות.

שרן השכל: כמה כיתות יאושרו בפברואר?

רימון סאבא: 3,000 כיתות בפברואר ועוד 400 כיתות במהלך השנה.

רימון סאבא: עכשיו, צריך להבין, זה גם על חשבון שנה הבאה חלק.

שרן השכל: אוקיי, יש תיעדוף או עדיפות לבתי ספר מיוחדים לחינוך מיוחד?

רימון סאבא: כמובן, יש.

רימון סאבא: מקבלים בוסט של חמש נקודות שזה מקפיץ המון בתי ספר למעלה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: חבר הכנסת משה טור-פז, בבקשה.

משה טור פז: תודה גבירתי.

משה טור פז: טוב, אני חייבת לומר שהסיפור הזה של בינוי כיתות לימוד זה פחות או יותר כמו הפקקים במדינה, בסדר?

משה טור פז: כלומר כמה שבונים כבישים יש הרבה יותר מכוניות, אז כמה שבונים כיתות לימוד במשרד החינוך יש הרבה יותר צורך, כי אנחנו מדינה צעירה וגם זה שבנית נגיד בתל אביב לא פותר את הבעיה של גבעתיים ולהפך, כי גם אם עכשיו עיר מסויימת מזדקנת ואוכלוסיה עברה לעיר אחרת זה אי אפשר להעביר כיתות.

משה טור פז: כמו שלא סתם שאלתי קודם שאלת נתונים, הנתון המינימלי שאני מכיר של ה- over draftשל מדינת ישראל בכיתות לימוד הוא 16 אלף, אני גם שמעתי נתונים כפולים מזה, שיותר באזור ה-30 אלף, אבל מה שזה אומר, אם כל תוכנית החומש היא 17 אלף כיתות, כבר היום יש הכרה בצורך של 16 אלף, זה אומר שבתום החומש המדינה גומרת את החומש הקודם, זה המצב, יש גירעון מובנה בכל שנה במדינת ישראל של 3,000 עד 3,500 כיתות, מה המשמעות?

משה טור פז: זה לא רק רז קינסטליך בראשון, יש כאלה שבמקום זה שמים מבנה נייד, שזה לדיראון עולם, אחר כך הילדים לומדים בקרוואן עם כל המשמעויות של קרוואן, אחר כך לך תזיז אותו, בסוף הילדים נשארים שם מאה שנה, יש כאלה שמסיעים אותם, תוספת עלויות, יש תכנון שהוא תמיד לקוי כי אתה ב-over draft של חמש שנים, תארו לעצמכם משק בית שהוא במינוס חמש שנים, זה מדינת ישראל בבינוי כיתות לימוד.

משה טור פז: עכשיו, באופן אישי הייתי מנהל מינהל החינוך של ירושלים, כל שנה הייתי צריך 500 כיתות, כמה קיבלתי?

משה טור פז: 100, אז מה המשמעות?

משה טור פז: אותו דבר, אותו over draft, כלומר מינוס 400 לפתיחת שנה, מה אתה עושה?

משה טור פז: אז סיוט, ה-1 בספטמבר זה הסיוט של הרשויות המקומיות בישראל בגלל הנקודה הזו של בינוי כיתות לימוד.

משה טור פז: אני אוסיף לבעיה עוד שתי נקודות, הראשונה זה שערך כיתה ממוצע בהרשאה הוא מיליון שקל, אני נותן כאן ממש ממוצע, אבל אם אתה בונה שש כיתות אתה מקבל 6 מיליון, אם אתה מקבל 36 כיתות אתה מקבל 36 מיליון, כל אחד שמבין א' בבינוי יודע שיש לך תקורה על הבינוי שבשש כיתות היא הרבה יותר גירעונית, כלומר במילים פשוטות כשראש עיר בונה שש כיתות הוא בגירעון של 40%, הוא מוציא 8.4, כשהוא בונה 36 כיתות יש סיכוי שזה יכסה לו את הכל.

משה טור פז: במילים אחרות ההרשאות היום של משרד החינוך לא עומדות במדד תשומות הבנייה ובפערים, רוב ראשי הרשויות שבונים מוסיפים על חשבונם, לא אקסטרות, לא nice to have, לבסיס כדי לעמוד בבינוי; אז גם מה שניתן היום הוא גירעוני לכל הרשויות, וזה לא היה ככה לפני כמה שנים.

משה טור פז: נוסיף עוד נתון גבירתי, הרי הכנסנו ברפורמה מדהימה ב-1 לינואר את מעונות היום, כל הפערים שאנחנו מדברים עליהם, פקק תנועה של חומש, 16 אלף כיתות מינימום, אולי כפול, לא כולל בכלל את נושא מעונות היום שהשנה הולכים לבנות 200, אבל בוא נבין, כן?

משה טור פז: צריך, המספר שצריך הוא בערך פי 20, יש פתרונות.

משה טור פז: אני רק רוצה שנייה לפני הפתרונות, אני אציע שלושה כיוונים שכבר חלקם הוצגו כאן.

משה טור פז: א' - יש אתגר במשרד החינוך, המינהל שרימון בא ממנו עבר טלטלות וזעזועים גדולים בשנים האחרונות, הוחלפו שלושה ראשי מינהל בזמן מאוד קצר, זה גרם להרבה אובדן של ידע ארגוני ולכן יש קושי גדול במינהל הזה שרק עכשיו מתחיל להשתקם משנים קשות, אז צריך לומר, זה בזירה הניהולית.

משה טור פז: ב' - בסוף משרד החינוך בונה לפי הכסף שמשרד האוצר נותן לו.

משה טור פז: משרד האוצר בנושא בינוי כיתות לימוד מרעיב את מערכת החינוך כבר שנים רבות, מה שהוא נותן לשנה 3,500 כיתות, אמרתי, זה בסביבות רבע עד חמישית מהצורך של מדינת ישראל כדי להשלים, אנחנו יודעים את התחזיות הדמוגרפיות שלנו, אין פה הפתעות, זה אומר המצוקה שאנחנו רואים פה אם היא לא תשתנה היא תלך ותחריף.

משה טור פז: כמה פתרונות, קודם כל צריך להגדיל את תקציב הרשאות הכיתות חד משמעית, בנוסף, גבירתי יושבת הראש הזכרת כבר, אני הייתי השבוע כמו כל שבוע בכמה רשויות מקומיות, אומר לי ראש עירייה מוצלח רציני, אשכול 9, הוד השרון, אמיר כוכבי, אומר כך: תקשיב, אני מוכן לתת הלוואה למדינה, אני חייב בשנים הקרובות עשרות כיתות, אני יודע לתכנן את זה, המשרד לא יודע לתת לי הרשאות על זה, אני אבנה, רק תתחייבו שתחזירו לי כשיהיה לכם, אותו דבר, הרי זה מה שרז קינסטליך אמר לנו כאן, אני אבנה, אין לי ברירה, אני צריך לתת שירות לתושבים, רק תתחייבו לי המדינה, מה קורה היום?

משה טור פז: מי שבונה לפני הזמן בלי אישור לא מקבל את הכסף.

משה טור פז: עכשיו, ב-2018 היה חלון הזדמנויות של איזה זמן קצר שהמדינה נתנה את המכתבים 2017-2018, הנוהל הזה נפסק כי האוצר בא למשרד החינוך אמר לו רגע רגע, אתה מתחייב על דברים ואין לי איך לכסות אותך, אז המשרד הפסיק אבל זה לא אשמתם, הם רוצים לתת מענה, אז קודם כל צריך לאפשר לרשויות האיתנות בישראל, יש בערך 50-60 כאלה, לבנות על החשבון שהמדינה תתחייב להם וזה יוריד את הלחץ וייתן לרשויות החלשות יותר יותר הרשאות, זה אחד.

משה טור פז: שתיים - אין ספק כאן גבירתי, כבר אמרת עוד פתרון נוסף, עירוב שימושים.

משה טור פז: היום יש מצב לא נורמלי שבערים הגדולות אנחנו בונים בית ספר של שתי קומות וגן ילדים של קומה אחת כשמסביב גורדי שחקים.

משה טור פז: עכשיו, כבר היום מותר בשטח חום לבנות למשל דיור להשכרה, מותר לבנות מעונות, אבל משרד החינוך לא מרשה, גם ה-מ.מ.מ התייחסו לזה.

משה טור פז: אני אומר כאן, צריך לשנות מדיניות במשרד החינוך ולהעמיק את עירוב השימושים, כשאתה בא לניו יורק ואתה בא לביקור בבית ספר רוב בתי הספר בניו יורק כל החדשים יושבים בבניינים רבי קומות, קומה אחת עד שתיים כניסה מצד אחד בית ספר עם חצר, מהצד השני מופרד לחלוטין אין מפגש, התושבים, הרי רוב האנשים לא בבית בין שמונה לארבע, הרעש עם כל הכבוד עושים חלונות כפולים, ככה בונים בערים עמוסות בעולם, במשרד החינוך עדיין מתעקשים על בינוי בתי ספר בתפיסה של מגרש חום רק לבית ספר או רק לגן ילדים, אין לנו את הפריווילגיה הזאת, אין לנו את הקרקע הזו.

משה טור פז: אני אומר כאן, במשרד השיכון כבר מוכנים לעשות את נושא עירוב השימושים, היום מותר לבנות להשכרה, לדעתי אפשר גם לשנות את התקנות ולאפשר בעתיד גם דירות למכירה, אין ברירה, צריך לשנות את הדבר הזה כי עירוב שימושים זה העתיד של כולנו, גם גני ילדים, גם בתי ספר יצטרכו לשבת ברבי קומות, אני אומר לך גבירתי, עיריית תל אביב כבר עושה פיילוט כזה כי היא תמיד חושבת קדימה, עיריית ירושלים בימים אלה כבר חושבת גם על פיילוט דומה, לדעתי כל הערים העמוסות בישראל יצטרכו לעבור למצב של עירוב שימושים.

משה טור פז: אז אני חושב גבירתי שהפתרונות הם בעצם שלושה עיקריים, לאפשר לרשויות האיתנות להשלים כסף למדינה, אבל יאשרו להם על חשבון העתיד לבנות, הגדלת התקציב, אין מנוס מזה, לא תהיה ברירה, ועירוב שימושים שיזרים עוד כסף לרשויות, כלומר בסוף מגרש כזה שעשית בו גם בית ספר וגם דיור מכניס כסף, מהכסף הזה חלקו יממן את הבנייה של בתי הספר או גני הילדים, זה מה שנקרא מטלת יזם, ושוב, יש כל מיני דרכים לעשות את זה, אבל בסוף אלה הפתרונות.

משה טור פז: תודה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: ככה, אני רוצה לתת את ההזדמנות לראש עיריית דימונה, בני ביטון.

שרן השכל: או עליזה בלוך מבית שמש.

שרן השכל: אוקיי הם עדיין לא איתנו בזום, אז בינתיים עמיחי דרורי, מרכז שלטון מקומי, שלום.

עמיחי דרורי: שלום וברכה ותודה על ההזדמנות.

עמיחי דרורי: אני דבר ראשון רוצה להצטרף למה שנאמר כאן קודם לכן על ידי חבר הכנסת טור-פז לגבי א' ההרעבה של משרד האוצר את מערכת החינוך, משרד האוצר למעשה השיקול הבלעדי שלו לתקצוב כיתות לימוד הוא רק השיקול הכספי, אין שום התייחסות לגבי הצורך, כאשר במאמר מוסגר אני בא ושם את זה על השולחן, אם יש לממשלה תוכניות להפחתת הצפיפות בכיתות הלימוד בכלל אין לנו על מה לדבר, ככה שאי אפשר יהיה להתהדר בהפחתנו את הצפיפות עם תמונת מצב כזו, זה לחלוטין לא תואם את המצב בשטח.

עמיחי דרורי: כמו כן מצטרף לאמירות לגבי מתן האפשרות לרשויות החזקות לממן על חשבון שנים עתידיות וכמובן לגבי פערי המימון של העלויות שהרשויות צריכות לשים מעבר לתפריט המאוד מאוד בסיסי שמתוקצב על ידי משרדי החינוך והאוצר.

עמיחי דרורי: אני רוצה להוסיף עוד נקודה, התייחס מר קינסטליך לכך שהוא צריך למעשה לבוא ולעשות סחר מכר תמיד מול הגורמים המפתחים, כאשר הרשויות המקומיות נכנסות תחת האלונקה הלאומית, מפתחות עוד ועוד ועוד יחידות דיור, בונות בהיקפים גדולים מאוד, אבל לגבי גני הילדים צריכים להתווכח על כל גן ילדים, הדבר הזה הוא דבר לא תקין, אי אפשר להתנהל באופן הזה, מה היה קיים בעבר?

עמיחי דרורי: בעבר היה קיים תקן מפתחות ברורים, שמחייבים מפתח שמגדיר על כל גידול בכך וכך דירות למגורים אנחנו נבנה כך וכך כיתות לימוד וגני ילדים.

עמיחי דרורי: הדבר הזה היה קיים בעבר במסגרת תקן שנקרא 'תקן ברודט', צריך לעגן תקן ברור ושקוף לנושא הזה גם כעת, הדבר הזה הוא יפה גם לבנייה חדשה וגם לגבי התחדשות עירונית, שאנחנו בעולם ובסיטואציה שבה היא צפויה לצבור תאוצה מאוד מאוד משמעותית בשנים הקרובות.

עמיחי דרורי: בקשר למה שצויין לגבי עירוב השימושים יש סיטואציה נוספת, שהרשויות המקומיות כאשר הן רוצות לבנות בעירוב שימושים לא מקבלות את מלוא השיפוי ממשרדי החינוך והאוצר, הדבר הזה הוא למעשה חלם, צריך להסדיר את זה, גם ברמה תכנונית וגם ברמה הפיננסית שרשויות שעד רבא רוצות לקדם בנייה בעירוב שימושים לא ייפגעו מכך כספית.

עמיחי דרורי: יש לנו באמת, העברנו את הכל בדו"ח מאוד מאוד מסודר ומפורט.

עמיחי דרורי: דבר נוסף לגבי מועדי הבינוי, הרשויות המקומיות נקלעות לבעיה שקודם כל למעשה הן נדרשות לבנייה למגורים, מעכבים להם את בניית מוסדות החינוך והדבר הזה יוצר אכלוס טרם בניית מוסדות החינוך, צריך לשנות את ברירת המחדל, קודם כל צריך במקביל להליכי השיווק וכולי צריכים לקדם את בניית מוסדות החינוך, ככה שבעת האכלוס כבר מוסדות החינוך יהיו קיימים, לא סביר שתהיינה שכונות חדשות כשלמעשה במשך שנתיים ושלוש מניידים את התושבים לשכונות אחרות.

עמיחי דרורי: דבר אחרון שאני רוצה להתייחס אליו, זה הצורך בעדכון תעריפים תדיר והחלת חובות על הרשויות המקומיות, ועדת התעריפים של משרד החינוך שמאשרת עדכונים בתעריף למטר רבוע בנוי שבו מתוקצבות הרשויות מתכנסת למיטב ידיעתנו בתדירות מאוד נמוכה, אחת למספר שנים, מה המשמעות?

עמיחי דרורי: המשמעות של תעריפי בינוי לא כוללים מרכיבי עלות משמעותיים בתעריף הנורמטיבי, או לחילופין שהתעריפים של מרכיבי העלות לא מעודכנים לאור המצב בפועל, ומי שוב נושא בפערי העלויות המשמעותיים?

עמיחי דרורי: - הרשויות המקומיות.

עמיחי דרורי: דבר נוסף, גם אם מכילים שינויים בתקנות התכנון והבנייה לפעמים לא באים לידי ביטוי במסגרת עדכון התעריף, כלומר מחייבים במסגרת התקנות שינוי כזה או אחר אבל את התעריף לא מעדכנים, שוב, מסתמכים על מה?

עמיחי דרורי: על הכיס התקציבי הלא עמוק והרזה של רשויות מקומיות לספוג את זה פעם אחר פעם.

עמיחי דרורי: צריך להבטיח כינוס תדיר של ועדות תעריפים אחת לשנה לכל היותר, אפילו פעמיים בשנה כדי להצמיד את התעריפים לעלויות שחלות בפועל ולבטל את פערי המימון האלה וגם להגדיר מפורשות שכל שינוי של תקנות התכנון והבנייה כמו כל חובה ממשלתית אחרת שחלות על בינוי מוסדות חינוך יהיה כרוך בעדכון של התעריף הנורמטיבי למטר רבוע בנוי, זה כאמור, זה ההתייחסות שלי בנוסף לכל מה שנאמר עד עתה, תודה.

שרן השכל: תודה רבה, תודה רבה עמיחי דרורי, ואני רוצה להעלות את דוקטור עליזה בלוך, ראשת העיר של בית שמש, שלום עליזה, מה שלומך?

עליזה בלוך: אז שלום, צהריים טובים ותודה על הפגישה החשובה, אני חושבת שזה נושא שהוא לגמרי לגמרי בדמנו.

עליזה בלוך: אני עיר שיולדת שלוש כיתות בשבוע, המשמעות של מיקצב הבינוי אצלנו הוא משהו מאוד מאוד מטריד מבחינת ניהול הרשות.

עליזה בלוך: אני רוצה להתייחס לשלושה סעיפים, לסעיף של הכרה בצורך, מי מגדיר את ההכרה בצורך ומתי מגדירים את ההכרה בצורך?

עליזה בלוך: כשיושב רגולטור לתחום כל כך דינאמי כמו עיר בירושלים והוא מחליט מתי הכרה בצורך, אז יש פה ארבעה סעיפים שמבחינתי מאוד משמעותיים, כדי להביא הכרה בצורך אני צריכה לייצר כסף לתכנון, לתהליכים שלמים שאני לא יודעת לעשות את זה עצמאית כלכלית, מה שמראש מכניס את העיר לגירעון, אוטומטית עיר שאין לה כסף לעשות את זה לא יכולה להשיג את זה, הדבר השני הכרה בצורך מגיעה כשהשכונה מתאכלסת, גרים שם אנשים ואז סופרים מי נמצא ואז אפשר להתחיל לדבר על הכרה בצורך בהרשאה.

שרן השכל: רגע, זה בגלל שאין לכם הסכמי גג?

עליזה בלוך: יש לי הסכמי גג.

שרן השכל: ועדיין עם הסכמי הגג אתם עדיין צריכים קודם אכלוס ורק אז להתחיל את הבנייה?

עליזה בלוך: ורק אז לקבל את הכסף של ההרשאה כדי להתחיל את הבנייה, זה אומר ששכונה כמו רמה ד' שלי שמאוכלסת כבר שנה וחצי עכשיו אני מקבלת את ההרשאות, עכשיו אני בונה, המשמעות היא שתי אפשרויות, או שהנחנו קרוואן, לדוגמה אני הנחתי עשרות קרוואנים ברמה ד', שכונה חדשה שנבנתה באלף השלישי, או שאני מסיעה לתוך העיר בעלויות מטורפות.

עליזה בלוך: שני המצבים האלה הם לא סבירים בכלל, ולכן צריך להגיד, יודעים מי הולך לגור כאן, יודעים שזה שכונות צעירות.

עליזה בלוך: אני מסכימה עם עמיחי שאמר דברים מדהימים לפניי, בעיניי מוסדות הציבור ובעיקר גני הילדים צריכים להיבנות לפני הדירות, להניח את גני הילדים, לשים אותם במקום, כשתושב מגיע זה לא ילד בבית ספר שעולה על אוטובוס ואתה שולח אותו, אתה מראש מנטרל את המשפחה בזה שאתה צריך שההורים ייסעו או שהם ילמדו בקרוואנים, אני בשכונת המשקפיים רק עכשיו מאפשרת כניסה לגבי ילדים אחרי שהשכונה מאוכלסת שלוש שנים, זה לא סביר, בד' עכשיו אנחנו בונים בשביל שאולי ייכנסו בשנה הבאה, בה' כבר יש לי תושבים ואני עוד לא התחלתי לבנות, זה לא מצב סביר.

עליזה בלוך: הסוגייה השנייה באמת זה פערי התקצוב.

עליזה בלוך: יש לנו שני סוגי פערי תקצוב, אחד פער תקצוב בהתאמה של השטח, התקצוב של המדינה לא מתכתב בכלל לא עם עלויות הפיתוח, לא עלויות רשות העתיקות, לא עלויות של קירות תמך, בחלק מהמקרים אני על גן ילדים צריכה לתת כסף יותר מהעלות של הגן עצמו, מה שאני לא מסוגלת לעשות באופן עצמאי, ולכן בחלק מהמקרים אני במצב יותר קיצוני שיש הרשאות שקיבלתי ואני לא יודעת להשתמש בהם, כי העלויות של הפיתוח מסביב הן יקרות מדיי.

עליזה בלוך: הדבר השני זה התאמה בין התקצוב ליכולת להשתמש בו באמת, יש עליות מחירים לאורך כל הדרך, קבלנים לפעמים כדאי להם להפר איתי הסכם ולא לעשות את זה, כי הפער לא שווה להם בכסף שהם צריכים להוציא.

עליזה בלוך: עכשיו, במיוחד כשמדובר על גני ילדים שזה יחסית פרויקטים קטנים הטווח רווחים שלהם מאוד קטן ואנחנו מפסידים סיפור גדול על העניין הזה.

עליזה בלוך: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, מכיוון שהשטחים החומים הולכים ומתמעטים אצלנו, מאוד קשה לנצל נכון את השטחים לכל הצרכים הציבוריים, גם לגני ילדים וגם לטיפות חלב וגם לדירות וגם לבתי כנסת ומקוואות וכל מה שמסביב לזה.

עליזה בלוך: בחלק מהמקרים אני מסוגלת לבנות בית כנסת מעל גן ילדים או טיפת חלב או משהו מהסוג הזה.

עליזה בלוך: היכולת של המדינה לתת לי תקצוב שמסוגל להתכתב עם עוד משהו כרגע לא קיימת, המשמעות היא שאם אני רוצה להשתמש בכספי מדינה, אני חייבת מבנה של קומה אחת בלבד שתופסת שטחים חומים רבים מדיי, לא כלכלי ולא נכון מבחינת מיקסום של השטח.

עליזה בלוך: אם אנחנו רוצים לדבר על ריבוי שימושים מתחת לדירות, או בנוסף לעוד מבנה שיקום מעל - חייבת להיות איזו שהיא הבנה של המציאות, הכללים האלה שנבנו לדעתי לפני המון שנים לא מתאימים למציאות הדינאמית שאנחנו מנהלים היום, אז אנחנו גם מאטים את קצב הבנייה וגם לא משתמשים נכון בכספי ציבור, ובעיניי יש פה החמצה גדולה, כל הדברים האלה ביחד מבחינתנו אלה לא החלטות לאיזה ועדות שייבנו לתוכנית חומש, מבחינתי זה היום יום הקיומי שלי בשביל לפתוח את ה-1 לספטמבר ברמה נסבלת, סביר זה כבר אני יודעת לא יהיה, ברמה נסבלת אני צריכה לפתוח מעל 80 גנים בספטמבר הקרוב.

שרן השכל: וואו, מטורף, מטורף, יותר מכל השכונה שרז בונה בצריפין.

קריאה: 180 גנים.

שרן השכל: וואו, וואו.

שרן השכל: תודה רבה לך ראש העיר, דוקטור עליזה בלוך מבית שמש, באמת מסירה בפנייך את הכובע על העבודה הלא פשוטה והמאתגרת שעומדת בפנייך.

שרן השכל: אנחנו גם כן נתייחס לדברים האלו.

שרן השכל: אני רוצה לתת לחבר הכנסת עלי סלאלחה גם כן את זכות הדיבור, בבקשה, עלי.

עלי סלאלחה: טוב, חברים, שמעתי, ראיתי, אספתי נתונים, וזה מצער שלא מתכננים ולא נותנים push לכל מה שצריך או במיוחד לילדים, לבתי ספר, לגנים, ואני אתייחס לחברה הדרוזית והחברה הערבית.

עלי סלאלחה: עשיתי איזה שהוא בדק בית ומתברר שלכפרים הדרוזים חסרים 160 חדרי לימוד, איפה אנחנו לוקחים את זה?

עלי סלאלחה: אנחנו לוקחים את זה מתחת לבתים, בתנאים שהם לא תנאים, שאין לילד את המרווח, אין לילד את המעוף, אין לילד כל הדברים, יחד עם זאת אין את החנייה, יחד עם זאת המורה והמנהל צריכים לעבוד קשה מאוד מאוד מאוד, וזה לא עניין של תקופה קצרה שאנחנו בצרה כפי שאמרה ראש העיר, זה מאז קום המדינה מצטבר ומצטבר ומצטבר, היות והחסמים שאנחנו ואני באופן אישי מדבר עליהם כל הזמן, אף אחד לא בא לקראת החברה הלא יהודית בנושא הזה, אני מדבר על הדרוזים, לפתור את הבעיה.

עלי סלאלחה: אז תוכניות המתאר שלנו לא הורחבו, ואם כן הורחבו לאחרונה אנחנו מידשדשים, היום היה לנו דיון בוועדה ליישובי הדרוזים, אין כסף באמת לגמור את תכנון, ואם וייתנו כסף אז יש אלף ואחד חסמים וגורמים אחרים כמו שמורת טבע, כמו הירוקים, כמו כל מיני גופים שלא מאפשרים.

עלי סלאלחה: אני רק רוצה להגיד לכם חברים שזה דבר מתסכל, אני מתוסכל מזמן אבל אני לא רוצה שהבן שלי, אני לא רוצה שהנכד שלי יהיה מתוסכל, אני חושב הגיע הזמן לתת ולעשות שוויון מלא לחברה הדרוזית, שאני לא אוהב להגיד אחים לנשק וברית חיים וברית דמים ושכבנו מארבים וסיכלנו את זה, ובית ג'ן יש בה אחוז הכי גדול בחללי צה"ל, אני לא אוהב את זה, אני עשיתי שלוש שנים וחצי דרך אגב צבא, חצי שנה קבע דפוק קראו לו אחרי מלחמת יום כיפור, קראו לו ככה, לא נתנו לנו כסף, אבל אתה יודע מה, בכיף, אני לא רוצה לבכות על חלב שנשפך.

רימון סאבא: היום אתה אומר בכיף, אני מת לשמוע אותך אז באמצע השטח.

עלי סלאלחה: נכון.

עלי סלאלחה: ולכן, מפה אני מרים את הקול שלי, את הצעקה שלי ואני מבקש מכל מי ששומע אותנו, גם היום בוועדה השמענו את קולנו, לדחוף ולתת push, לעשות שינוי לטובת החברה הטובה, הנחמדה, היפה של החברה הדרוזית, ואם ונצליח ביחד אני חושב בממשלה הזו אז עשינו את שלנו.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני רוצה לתת ככה לסיון שוסטרמן את ההזדמנות לומר מספר מילים.

סיון שוסטרמן: שלום ותודה על ההזמדנות הזו, אני סיון שוסטרמן דניאל, אני אמא של סיני ויעלה, אני גרה במתחם הנביאים בראש העין.

סיון שוסטרמן: אני באה בעצם לספר לכם כיצד עיכוב בניית הגנים משפיע על חיי היום יום של הילדים שלי, כיצד זה משפיע על ההתפתחות שלהם, וכיצד אם לא נפעל מהר כנראה ישפיע גם על העתיד שלהם.

סיון שוסטרמן: בעצם אכלסו אותנו שמונה גנים, בית ספר ממלכתי דתי, סליחה, בתוך בית ספר גנים של הממלכתי הדתי, הממלכתי וחינוך מיוחד, שלושה גנים של חינוך מיוחד בתוך כיתות של בית ספר, כיתות שיועדו לילדים בגילאי יסודי ולא ילדים בגילאי שלוש, ארבע וחמש, מה זה אומר בפועל?

סיון שוסטרמן: שבגן של הבן שלי אין שירותים, השירותים נמצאים בסוף המסדרון, בגן של הבן שלי אין חצר ייעודית, הוא יוצא רק ארבע-חמש פעמים בשבוע לחצר של הגן השכן ובגן של הבן שלי, אין לו מרחב, אין לו מרחב נשימה, זה פשוט כיתה כמו שאנחנו מכירים בבית הספר.

סיון שוסטרמן: מה שזה אומר, איך הוא יוצא לשירותים על מנת להתפנות, הוא צריך לבקש אישור ושמישהו ילווה אותו, לא תמיד נמצא איש צוות שיכול ללוות אותו או את החברים שלו בעצם לשירותים, זה גורם להרבה ילדים להתאפק, אם הם מצליחים הם מתאפקים, אם לא הם פשוט מפספסים, מה שפוגע בטווח המיידי בתחושת המסוגלות שלהם, בתחושת העצמאות שלהם, בביטחון שלהם.

סיון שוסטרמן: מבחינת החצר אני פשוט ישבתי והקשבתי בקשב רב לדיון הקודם ודיברו על ההשלכות של הקורונה, הבן שלי ישב קרוב לחודש וחצי בבית מפאת בידודים אם לא יותר, ולכאורה בשבועיים האחרונים הוא חזר לגן, אבל עדיין - - -

שרן השכל: סיון, אתם בשכונות החדשות של ראש העין?

סיון שוסטרמן: כן.

סיון שוסטרמן: הוא חזר לגן ולכאורה עדיין הוא לא מקבל את ההזדמנות שלו לצאת החוצה, להתגלש במגלשה, להתנדנד בנדנדה, יש להם חצר מאוד מאוד קטנה שאני חושבת שהיא משהו כמו שני מטר על שלוש מטר, והם יוצאים אליה ארבעה גנים.

סיון שוסטרמן: נמצאת איתי פה גם לי-אור, שהיא גם אמא בשכונה, אם היא רוצה לדבר.

שרן השכל: אז רק ממש בדקה כי אנחנו נצטרך לנעול עוד מעט את הדיון.

לי-אור סטבסקי: שמעתי את מה שאמרו פה לפני כן וחשוב לי לחדד את הנקודה, דיברתם בוועדה לפני כן על החוסר בפסיכולוגים ופסיכיאטרים, ואני חושבת שהילדים שלנו שכרגע נמצאים בגנים האלה בתוך הכיתות בית ספר שלקחו מהם את העצמאות ולקחו מהם את המרחב, והכניסו אותם ודחסו אותם לתוך מקום מאוד מאוד קטן שלא מתאים לצרכים של ילדים בגיל הרך, בסופו של יום הילדים שלנו יזדקקו לפסיכיאטרים, לפסיכולוגים שיעזרו להם להשלים את הפער הזה למה שחסר להם בעצם.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים הבאמת חשובים וכואבים, אני יודעת שאתן בסוף חיות את המצוקה הזו, אנחנו כאן דנים בוועדות ובסוף מי שחווה את זה - זה האזרח שנמצא שם בקצה השרשרת, ובסוף זה הילדים הקטנים, וכמו שאמרתי בפתיחת הוועדה שזה הנקודה הרכה אצלנו חברי הוועדה, הילדים הקטנים.

שרן השכל: אני רוצה להעלות ב-zoom את מוחמד חלאילה, רפרנט חינוך באגף התקציבים במשרד האוצר.

שרן השכל: שלום, צהריים טובים מוחמד, מה שלומך?

מוחמד חלאילה: שלום.

שרן השכל: יש לנו כאן מספר שאלות שעלו לעניין האוצר.

שרן השכל: השאלה הראשונה והחשובה ביותר היא יש כאן כפי שחבר הכנסת משה טור-פז גם הסביר את זה בצורה באמת מבריקה, שאנחנו נמצאים בגירעון מובנה, ובכל שנה בסכומים ובמספר כיתות בינוי שאנחנו מאשרים היום - לא רק שאנחנו לא מצמצמים את הפער אלא הפער ממשיך לגדול, אוקיי?

שרן השכל: השאלה היא פה האם משרד האוצר ייכנס במכה אחת, ייתן את אותו boost להשלמת הפערים על מנת שבשנים הבאות נוכל באמת רק להשלים את אותם פערי הגדילה האלו, ובסופו של דבר אתה יודע, עם כל מה שאנחנו באים ואומרים למשרד החינוך השאלה היא שאלה תקציבית, האם הדבר הזה יינתן?

שרן השכל: הדבר השני שחוזר ועולה כאן הוא העניין שאוקיי, אז יש לנו כרגע סוג של משבר, יש לנו איזו שהיא בעיה כרגע בלשחרר תקציב, חבר'ה, יש פה רשויות שהן רשויות חזקות שאומרים לך אני יכול להוריד לך מאות אם לא אלפים של כיתות בינוי מבחינת הפער הזה בחמש שנים הקרובות, לתת לך הלוואה, עכשיו, ההלוואה הזו בעצם תינתן לאוצר ולאחר מכן היא כמובן תצטרך לחזור אליהם בעוד מספר שנים, ברור ומובן מאליו שדבר צריך להיעשות בצורה מחושבת ובצורה מושכלת וכולי, אבל את הפער הזה שחייבים לצמצם אנחנו חייבים בצורה כזו או אחרת למצוא לזה פתרון, כלומר היום יש ילדים פשוט אין להם גן, אני לא רוצה אפילו לדבר על מקרה, אני לא אצביע נקודתית, אבל ממש כאילו לפני מספר חודשים במבנה יביל, הקרוואנים האלו, נהרג ילד, ממש נהרג ילד.

שרן השכל: עכשיו, זה מצוקה קשה, כל ראשי הרשויות חווים את זה, אנחנו חייבים למצוא לזה פתרון, אז השאלה היא מה אתם באוצר מתכננים לעניין שני הדברים האלו.

מוחמד חלאילה: טוב, אני אתייחס קודם כל לניתוח של חבר הכנסת טור-פז, למרות שאנחנו בדרך כלל מסכימים, פה הניתוח היה קצת לא מדוייק.

מוחמד חלאילה: לגבי כמות הילדים שנולדים במערכת החינוך ונחלק אותם בכמות תלמידים בכיתה, אז אנחנו נוכל להגיע לסדר גודל של בין 2,000 ל-2,500 כיתות בשנה של תלמידים שנולדים, תלמידים חדשים למערכת, שמערכת החינוך מתוקצבת בכל שנה בכ-3,400 כיתות חדשות.

משה טור פז: מוחמד, רגע, אבל מוחמד, הרי אנחנו מאותו הכפר, תסלח לי, זה נתון של צמיחה דמוגרפית, אבל כמו שאתה יודע וכמו שאמרתי קודם, לכן הערתי את ההערה, אם ילד עבר ממג'דל שאמס לעין קיניא אז זה לא עוזר שבנית לו במג'דל שאמס, הוא עכשיו בעין קיניא, את הכיתה אי אפשר להעביר, לכן תזוזות דמוגרפיות זה לא רק צמיחה אלא זה גם תזוזה, וזה הסיפור.

מוחמד חלאילה: הפיתוח הוא לא מוחלט, אין לנו צורך של 30 אלף כיתות כרגע, וגם אם אנחנו מדיי מעבים הרשויות המקומיות - - -

שרן השכל: מה הצורך שאתם מזהים כרגע?

שרן השכל: כלומר מה החוסר שיש כרגע?

מוחמד חלאילה: החוסר נאמר על ידי משרד החינוך, על ידי רימון בישיבה, הוא כיום מוערך בכ-16 אלף כיתות לימוד - - על 17 אלף כיתות לימוד.

מוחמד חלאילה: אני אתייחס לסוגיה השנייה של הקדמת מימון של רשויות מקומיות או הלוואות מרשויות מקומיות למדינה, הנושא הזה נבחן בכל מיני ועדות ובהרכבים שונים, בסופו של דבר האמירה שרשויות מקומיות ייתנו הלוואה למדינה בניגוד לחוק יסודות התקציב שאומר שרק החשב הכללי מוסמך ללוות כסף, היא אמירה בלתי בטיחותית, אנחנו לא יכולים לעשות את זה, למרות שאנחנו חשבנו גם שזה יכול להיות פתרון הגיוני.

מוחמד חלאילה: מה שכן, מאחר והיה מספר דיונים שהיו בחודש האחרון עם ראשי השלטון המקומיים, התקבלו החלטות להגדלת כמות הכיתות שהם מחולקים בפעימה הקרובה בוועדת הקצאות הקרובה, לרבות הקדמת סחר מכל אחת מהשנים הקרובות שאמורה לתת מענה לכמעט 90% מהכיתות שזה כרגע במשרד החינוך.

מוחמד חלאילה: אז אנחנו מדביקים את הפער לפחות של מה שאמור להיות מתוקצב כרגע, גם אם אנחנו מתקצבים עכשיו 20 אלף כיתות, בסופו של דבר יש קצב גם של בנייה שהרשויות המקומיות יכולות לקחת זמן.

מוחמד חלאילה: סתם לדוגמה ניקח את בית שמש, דוקטור עליזה בלוך היתה פה בישיבה והציגה את הדברים, עיריית בית שמש קיבלה כמעט מיליארד שקל בחמש שנים הקרובות, מתוכם חצי מיליארד שקל לא מנוצלים, זה לא כי עיריית בית שמש לא רוצה לבנות או כי אין לה צרכים, יש קצב בנייה שהוא מוגבל בסופו של דבר, שהרשויות המקומיות לא יכולות - - -

שרן השכל: אבל איך אתה מתייחס לעניין שהם אמרו שעד שבעצם לא מאכלסים אתם לא מאשרים להם את זה?

שרן השכל: כלומר היא כבר יודעת שבשכונה הזו בעוד כשנה-שנתיים למעשה יאכלסו אותה המשפחות מרובות ילדים, ואתם לא מאשרים עד שלמעשה אתם רואים את המשפחות במקומות האלו.

שרן השכל: האם יש מנגנון שאיתו אתם יכולים במקרים חריגים, תקשיבו, זה לא בהרבה מקומות, לדעתי זה קיים בבית שמש, בעפולה, בביתר עילית אני מניחה, כלומר מקומות כאלו שבאמת יש התפתחות מטורפת ומשפחות מרובות ילדים שמגיעות, זה לא איזה סוד וזה לא איזה הפתעה, אז לאשר בעצם לפני האכלוס.

מוחמד חלאילה: עיריית בית שמש תוקצבה בחמש שנים האחרונות במיליארד שקל.

שרן השכל: אבל אם חצי מיליארד לא מתוקצב יכול להיות שזה בגלל עניין האכלוס?

משה טור פז: מוחמד, הרי אתה יודע שעיריית ירושלים לקחה לפני שש שנים הלוואה של מיליארד שקל כדי לבנות אלף כיתות, בסדר?

משה טור פז: כי היא הבינה שאין דרך אחרת, היא קיבלה על זה אישור כידוע לך מהחשב, אז כולנו מבינים שיש פה פקק, בסוף מה שאתה אומר על שני פתרונות יש כאן שני פתרונות, האחד להגדיל תקציב והשני לבנות, לקחת הלוואה על חשבון העתיד, הרי יש בעיה, אתה לא כופר בבעיה, יש פה רשויות רבות שלא, אין להן הרשאות בזמן לבנות והפער לא הולך ונסגר, כשאתה אומר שיש בתוכנית החומש 17 אלף כיתות אבל הגירעון הוא 16 אתה יודע שהגירעון הזה הולך וגדל, הוא לא קטן.

שרן השכל: כן, אנחנו גם מהנתונים שה-מ.מ.מ הציג פה אנחנו רואים שבכל שנה הפער גדל, כלומר אנחנו לא מצמצמים אותו, אנחנו אולי בקושי עונים בעצם לביקושים עצמם, הפערים הם נשארים אותם פערים, והשאלה היא אם יש תוכנית רצינית לצמצום אותו הפער, כי מה שיש כרגע לא עומד שם.

קריאה: נכון.

אסף וינינגר: כן, אני אוסיף על זה אם אפשר.

שרן השכל: רק בדקה כי אני צריכה לנעול.

אסף וינינגר: בתחילת העשור בשנת 2011 נתוני ההכרה בצורך היו, הצביעו על בסביבות 4,000 כיתות והיום אנחנו על - - -

קריאה: 16 אלף, הפער גדל.

שרן השכל: הפערים לא מצטמצמים.

שרן השכל: כמה היו הפערים לפני ארבע שנים?

מוחמד חלאילה: אני לא מבין את הנתון, הנתון לא גדל מ-4,000 ל-16 אלף, אנחנו נמצאים באותו רצף של - - -

רימון סאבא: לפני ארבע שנים היה משהו כמו 9,000-10,000.

שרן השכל: 9,000 או 10,000, והיום?

רימון סאבא: היום זה 16 אלף.

שרן השכל: אוקיי, הפער גודל, לא מצליחים לצמצם.

שרן השכל: טוב, אני מתנצלת, אני פשוט חייבת לנעול, כי המליאה נפתחת, ולכן אני רוצה להספיק לסכם לפני שאנחנו נועלים את הישיבה.

שרן השכל: תראו, אנחנו נהיה חייבים לקיים על זה דיון נוסף, בטח שאחרי הישיבה שלכם כי אנחנו רוצים לדעת גם מי אתם מאשרים, מה אתם לא מאשרים ולדעת שאנשי החינוך המיוחד, בתי הספר לחינוך המיוחד מקבלים גם את הטיפול הראוי כי זה בראש מעייננו, אנחנו מבינים את המצוקה האדירה, עוד יותר גדולה של אותם הורים, ולכן קודם כל הוועדה קובעת כי יש לכנס את הוועדה לאישור מבנים באופן מיידי, אנחנו מבקשים לקבל עדכון גם על קיום הישיבה וגם על תוצאות הישיבה, כמה אושרו, איפה אושרו, לאן גנים, בתי ספר, מחוזות, מגזרים, לקבל את הפילוח הזה, אוקיי?

שרן השכל: זה דבר ראשון.

שרן השכל: הוועדה קובעת כי יש לאשר נוהל לאישור מראש לרשויות חזקות להחזרת תקציבים בדיעבד על בינוי, צריך לקיים על זה דיון, זו החלטה של הוועדה כי הדבר הזה נדרש על מנת לצמצם את אותם פערים, בין אם זה הלוואה שאותה אנחנו מחזירים.

שרן השכל: יש להכין תוכנית חומש אמיתית לצמצום אותם פערים בבינוי, אין לי בעיה שזו תהיה ההלוואה מהרשויות החזקות שהן ייתנו את אותה הלוואה לאוצר, בחמש שנים הקרובות האוצר יחזיר להם את הכסף, אנחנו רוצים לראות את התוכנית לצמצום הפערים בבינוי.

שרן השכל: יש לקבוע נוהל לעירוב שימושים.

שרן השכל: אנחנו חייבים להתחיל לבנות לגובה, כאשר תקציב הבינוי המיועד למבנה הגן או הכיתה לא ייפגע, גם כאשר יש עירוב מבנים אין ספק שאנחנו חייבים להתקדם, זה עניין סביבתי גם, זה עניין עירוני, אין דרך אחרת, תמצאו את הנוהל לעשות את זה.

שרן השכל: הוועדה קובעת כי יש לתקן את קריטריון האכלוס, ולמצוא במקרים חריגים בערים שנמצאות בתנופת פיתוח חריגה קריטריון אלטרנטיבי שיהווה חלופה, על מנת שיוכלו לקבל את התקצוב לפני האכלוס.

שרן השכל: זה גם כן, אנחנו גם אומרים כי יש לקבוע מנגנון תקצוב משותף לסוג של קריית שירות עירונית לאזרח שתוכל לאפשר תקצוב משותף של משרד הבריאות, קופות חולים, משרד חינוך, ביטוח לאומי, משרד התחבורה, משרד הפנים, התרבות והספורט, במידה ויש צורך, אין שום סיבה שלא.

שרן השכל: תתחילו לייעל את המשאבים ולבנות את זה בצורה יותר נכונה.

שרן השכל: הדבר האחרון הוא, אני מבקשת ממשרד החינוך, יש פה מכתב שקיבלנו ממרכז השלטון המקומי, מאוד מאוד מפורט ומאוד מאוד ברור האמת היא והייתי רוצה לקבל תשובה לכל אחת מהנקודות שאותם הם הציגו בעצם במכתב הזה.

שרן השכל: אנחנו נכנס דיון נוסף, לדעתי גם לפני הפגרה, כדי לשמוע מה היה בוועדה ולראות איך אנחנו מתקדמים עם העניין הזה, חבר'ה, זה נמצא בדחיפות של הוועדה, תבינו את זה, אנחנו מבקשים מכם לפעול.

שרן השכל: אני מתנצלת אבל אני חייבת לנעול כי בעוד שישים שניות יושב ראש הכנסת פותח את המליאה.

רימון סאבא: חברת הכנסת, שתי נקודות שהזכרת בסיכום שכנראה שלא עברו, העניין של הבנייה לגובה כבר נמצא, אנחנו מיישמים את זה.

שרן השכל: אז אני מבקשת שלדיון הבא תביאו לנו את הנוהל שבעצם מאפשר את זה.

רימון סאבא: העניין של הקריטריון אכלוס לא הובן פה, אין לנו כזה קריטריון, אנחנו כן - - -

שרן השכל: אז אנחנו מבקשים לחשוב על משהו אלטרנטיבי במקרים חריגים, לא בכל עיר, אבל מקרים חריגים, בית שמש, עפולה שאנחנו - - -

רימון סאבא: אבל זה לא קיים בכלל קריטריון האכלוס הזה, אני פעם ראשונה - - -

שרן השכל: אז אנחנו נמשיך את הדיון הזה בעוד מספר שבועות, שבועיים שלוש, תודה רבה לכל מי שהגיע, תודה רבה לכל הנוכחים, תודה רבה משרד החינוך, אוצר, חברי הכנסת, הישיבה נעולה.