ועדת החוץ והביטחון, כנסת 24, פרוטוקול מספר 87, 2022-03-01 11:00

רם בן ברק: שלום חברים, אני פותח את הדיון.

רם בן ברק: אנחנו נמשיך מהמקום שבו הפסקנו.

רם בן ברק: משרד הפנים היה אמור לתת את הנתונים.

רם בן ברק: משרד הפנים, בבקשה.

חגית צור: שלום, אני מנהלת הלשכה של רשות האוכלוסין וההגירה במזרח ירושלים.

חגית צור: אני אציג את הנתונים כפי שנדרשנו על ידי הוועדה ואשיב לשאלות אם יהיו.

חגית צור: פירוט הנתונים משנת 2015 עד ה-5 ביולי 2021: מספר הבקשות לאיחוד משפחות של תושבי האזור שהוגשו, אושרו או סורבו מדי שנה.

חגית צור: בסך הכל הוגשו 6,628 תיקים.

חגית צור: מתוכם, אושרו 3,676 וסורבו 1,807.

חגית צור: היו עיכובים ב-183 תיקים, ואין עדיין החלטה בתיק ב-962 תיקים.

מוסי רז: אבל זה מ-2017 ועד מתי?

חגית צור: עד יולי 2021.

מוסי רז: אז זה לא 70 אחוז כמו שדווח כאן לפני יומיים.

מוסי רז: לפני יומיים דיווחת כאן ש-70 אחוז אושרו, ועכשיו את נותנת מספרים אחרים, שהם דומים יותר ל-55 אחוז.

חגית צור: הם יותר דומים ל-60-50 אחוז.

אוסאמה סעדי: זה בין 55 ל-56 אחוז, עשיתי חשבון.

חגית צור: כן, זה המספר המדויק יותר.

חגית צור: בסך הכל, נכון להיום יש כ-9,200 בני או בנות זוג תושבי האזור המחזיקים בהיתרי מת"ק מכוח איחוד משפחות, וכ-3,000 בני או בנות זוג תושבי האזור מחזיקים ברישיון ישיבת ארעי מסוג א/5 מכוח איחוד משפחות.

אוסאמה סעדי: חגית, לפני שנגיע ל-6 ביולי שזה יום הדין - בקשר למספרים האלה: 9,200 שמחזיקים בהיתרי מת"ק ו-3,000 עם רישיון א/5; אני מבקש פילוח של שנים.

אוסאמה סעדי: כמה שנים ה-3,000 האלה מחזיקים בא/5?

אוסאמה סעדי: ממתי הם מקבלים את זה?

אוסאמה סעדי: עשר שנים?

אוסאמה סעדי: 15 שנה?

אוסאמה סעדי: מאז 2003?

אוסאמה סעדי: תנו לנו פילוח.

אוסאמה סעדי: זה חשוב לנו לגבי הקבוצה הזאת שקיימת במאגר.

אוסאמה סעדי: אני יודע ואת יודעת שיש אנשים שהם כבר 15 שנה ו-20 שנה בהליכים.

אוסאמה סעדי: אלה - כבר בדקו אותם מלפני ולפנים.

רם בן ברק: אני אתייחס לזה עוד שנייה.

אוסאמה סעדי: לא, אבל לפחות שנקבל נתונים - פילוח של הקבוצות האלה.

אמילי חיה מואטי: אדוני יושב הראש, יש לי גם שאלה בנושא הזה, ברשותך.

אמילי חיה מואטי: אנחנו רוצות לדעת בבקשה כמה אנשים נמצאים במעמד ארעי של עשר שנים.

רם בן ברק: זה מה שאוסאמה ביקש.

אוסאמה סעדי: זה מה שביקשתי - פילוח לפי קבוצות.

אמילי חיה מואטי: מעולה.

אמילי חיה מואטי: ולגבי אזרחות לבני 60 פלוס: כמה בקשות הוגשו, כמה טופלו והיכן זה עומד מבחינתכם?

רם בן ברק: אוקי.

רם בן ברק: אני רוצה להתייחס לכל הקבוצה הזאת, של אנשים שנמצאים כאן שיש להם היתר מת"ק.

אוסאמה סעדי: השלב הראשון, אדוני יושב הראש, זה אישור מת"ק שמקבלים מהמינהל האזרחי.

מיכל רוזין: שלב ראשון שהופך להיות השלב הקבוע לשנים, לעשרות שנים.

אוסאמה סעדי: בדיוק, לעשרות שנים.

אוסאמה סעדי: לא, אני מסביר ליושב הראש.

מיכל רוזין: וזה האישור הביטחוני שבשמו לא נתנו אישורים מעבר.

מיכל רוזין: זה האישור הביטחוני.

רם בן ברק: תן לי לגמור את המשפט.

רם בן ברק: תראו, אנחנו נמצאים באירוע, שבו אנחנו אמורים לאשר מחדש את הוראת השעה באופן זמני, עד שיהיה חוק הגירה.

מיכל רוזין: לחוקק מחדש.

מיכל רוזין: החוק נפל.

מיכל רוזין: זה לא אישור מחדש.

רם בן ברק: לחוקק מחדש את הוראת השעה, עד אשר יחוקק חוק הגירה חדש במדינת ישראל.

רם בן ברק: אנחנו דנים בו, ויש על החוק הזה חילוקי דעות לגיטימיים וצודקים.

רם בן ברק: הכוונה שלי, במסגרת החקיקה שאנחנו מחוקקים עכשיו, לעשות את מירב המאמצים בשביל להסדיר את המצב של האנשים שנמצאים פה במסגרת ההוראה הקודמת, ועדיין אין להם את המעמד הנדרש בשביל לקבל את הזכויות.

רם בן ברק: ואנחנו נעשה את זה.

רם בן ברק: זאת אומרת, כפועל יוצא מהאישור שאנחנו עובדים עליו עכשיו, אנחנו ניכנס לתהליך מואץ של בדיקה, ואדם שאין לגביו עבירה ביטחונית - ישודרג מעמדו כך שיוכל לעבוד ולקבל שירותים במדינת ישראל.

רם בן ברק: זאת כוונתי.

מאיר פרוש: שהוא נמצא כרגע איפה?

רם בן ברק: כרגע בארץ.

מאיר פרוש: באופן חוקי או לא?

רם בן ברק: כולם באופן חוקי, עם אישור זמני.

רם בן ברק: מי שלא חוקי - אין עליו דיון.

רם בן ברק: כולם נמצאים פה בתוקף ומקבלים את האישור כל חצי שנה או כל שנה.

קריאה: זה רישיון הישיבה הארעי או שזה משהו אחר?

רם בן ברק: אלה אנשים שנמצאים פה.

קריאה: באיזה היתר?

מיכל רוזין: אישור מת"ק.

מיכל רוזין: רק ביטחוני.

רם בן ברק: שנכנסו לפה ונמצאים פה, מקבלים מחדש אישור ביטחוני.

רם בן ברק: אנחנו נקבל באמת את הנתונים: כמה נמצאים חמש שנים, עשר שנים ו-20 שנה, ונתחיל תהליך שמי שאין לגביו עילה ביטחונית יקבל את אישור התושבות שיאפשר לו גם לעבוד וגם לקבל שירותים.

מאיר פרוש: וגם להצביע.

אוסאמה סעדי: לא מצביעים, זו לא אזרחות.

אוסאמה סעדי: זו תושבות.

רם בן ברק: תושבות אבל לא אזרחות.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להבין, אדוני יושב הראש: אם הבנתי נכון, הכוונה שלך שיהיו בדיקות של הקבוצות לפי הפילוח, ומי שנמצא כאן ואין בעיה ביטחונית וכל זה, ישודרג מעמדו - מי שהיה במת"ק יקבל א/5 ומי שהיה בא/5 יקבל רישיון קבוע?

רם בן ברק: מבחינתי, כל מי שאין לגביו אמירה ביטחונית יקבל תושבות קבועה וגם יוכל לעבוד.

רם בן ברק: זאת הכוונה שלי.

מאיר פרוש: מה שהצהרת זו קונספציה שלך לבד?

מאיר פרוש: או שהיא מוסכמת על הצדדים השונים?

רם בן ברק: לא, אבל אני מקווה שאני אצליח.

מיכל רוזין: יש לי כמה שאלות: קודם כל, אני אשמח שתסבירי לנו את ההבדל בין עיכוב לבין אין החלטה בתיק.

מיכל רוזין: אלה נשמעות לי מילים נרדפות, עיכוב ואין החלטה בתיק.

מיכל רוזין: מה זה אומר עיכוב?

מיכל רוזין: האם זה איזשהו עניין שונה?

מיכל רוזין: מה הסיבות?

מיכל רוזין: וגם למה יש עלייה שאני רואה במספרים מדי שנה.

מיכל רוזין: גם לגבי הסירובים: כמה בגלל מגבלת גיל, וכמה בגלל אי הוכחת מרכז חיים בישראל?

מיכל רוזין: היה פה בדיון האחרון חבר הכנסת דיכטר, והוא דיבר על איסור מתן מעמד למי ששוהה בישראל שלא כדין וכדומה, ומצד שני בוועדה מבקשים לדעת על הוכחת מרכז חיים בישראל.

מיכל רוזין: אז איך זה מסתדר, וכמה סורבו בעצם בגלל זה?

מיכל רוזין: עוד נושא שלא עלה בדיון הקודם וחשוב לי - אני הייתי רוצה לבקש את הפילוח המגדרי: כמה ממתינות מול ממתינים לאישור מעמד?

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שרבים מהשוהים פה ומחכים למעמד עם אישור מת"ק הן רבות - נשים, כי נשים מעתיקות את מקום מושבן למקום מושבו של הבעל והמשפחה שלו.

מיכל רוזין: לעומת זאת, הבעלים לא פעם נשארים לחיות ולעבוד בשטחים והמשפחה כאן בישראל.

מיכל רוזין: אז הבקשה שלי, שוב, היא פילוח מגדרי של אותם 12,000 או 15,000 - הכמות שאנחנו מדברים עליה שהם בעלי אישורי מת"ק וחיים פה בישראל, ועדיין סורבו או שיש עיכוב או שאין החלטה בתיק.

מיכל רוזין: יש לי הרבה שאלות אבל נתחיל מזה.

רם בן ברק: יש לכם את הנתונים עכשיו או שאתם צריכים זמן להביא אותם?

חגית צור: חלק מהנתונים קיימים.

חגית צור: נתחיל אולי בהסבר על ההבדל בין עיכוב לבין אין החלטה בתיק.

חגית צור: עיכוב זה שדה שהוא סוג של החלטה.

חגית צור: בדרך כלל העיכובים הם של גורמי ביטחון, כשיש הליכים במשטרה או שהשב"כ מבקש לעכב את הטיפול.

מיכל רוזין: אבל אלה אותם אנשים, שמקבלים מהשב"כ אישור שהייה מת"ק, אבל יש להם עיכוב לגבי ההליך?

חגית צור: תלוי באיזה שלב של ההליך הם נמצאים.

מיכל רוזין: השב"כ מופיע היום?

מיכל רוזין: מתי מגיע השב"כ?

רם בן ברק: היום.

מיכל רוזין: אז צריך לשמוע ממנו את ההסבר לזה, כי אם הוא נותן אישור ביטחוני לשהות בישראל, צריך להבין.

רם בן ברק: לפעמים הבדיקה לוקחת זמן.

מיכל רוזין: לא, אבל היא אומרת שעיכוב זו החלטה.

מיכל רוזין: לא עיכוב - לא הצליחו להגיע.

מיכל רוזין: אלה כבר החלטות.

מיכל רוזין: סוג ההחלטה - או עיכוב או שאין החלטה בתיק.

מיכל רוזין: אז העיכוב הוא כבר החלטה.

מיכל רוזין: אז אם יש החלטה בגלל ענייני ביטחון, למה נותנים לו מת"ק למשל?

חגית צור: שנייה רגע.

חגית צור: בדרך כלל כשיש עיכוב ואין היתר או משהו שהאדם מקבל כדי לשהות בישראל, זה לפני שמתקבלת החלטה בתיק.

חגית צור: אז יש עיכוב ואז הוא לא מקבל שום דבר.

חגית צור: לפעמים יש עיכובים שהם במהלך ההליך ואז כן מאריכים בינתיים את הא/5 או ההיתר שהאדם שוהה באמצעותו, ואז יש עיכוב עד שמתברר מה שמתברר - אם זה תיק פלילי או דבר כזה או אחר.

מיכל רוזין: אוקי, ואין החלטה בתיק?

חגית צור: אין החלטה בתיק זה לגבי תיקים שעדיין כנראה לא בדקו אותם.

חגית צור: יש תיקים שאין בהם החלטה משנים קודמות, בדרך כלל אלה בעיות טכניות.

גבי לסקי: אבל מ-2015 אין החלטות?

חגית צור: לגבי השנים הקודמות יותר, אם אין החלטה זה בדרך כלל שהלשכה לא עדכנה את ההחלטה בתיק או איזושהי תקלה טכנית.

חגית צור: זה לא משהו שהוא מהותי.

גבי לסקי: אלה מספרים מאוד גדולים.

גבי לסקי: מ-2015 עד 2018, זה כמעט 2,000 איש שכתוב שאין החלטה בתיק.

חגית צור: איפה 2,000?

גבי לסקי: לא, אני אומרת מ-2015 ועד 2018, נניח.

גבי לסקי: אה, סליחה, יש כ-200.

גבי לסקי: אז זה אומר שיש בעיה ופשוט לא עדכנו את ההחלטה?

חגית צור: סביר להניח.

חגית צור: או שהאדם זנח את הבקשה שלו או שהלשכה לא עדכנה את ההחלטה, או שפשוט צריך לטייב את זה.

אמילי חיה מואטי: במקרה שהנשים האלה הן נפגעות אלימות ו/או מתגרשות ומגורשות חזרה, מה היכולת שלהן לתבוע אפוטרופסות על הילדים?

חגית צור: אין לי תשובה על השאלה הזאת.

חגית צור: יש לי רק תשובה לגבי מצב שבו הליך מופסק.

חגית צור: אם נאמר שבני זוג מתגרשים, או שאישה מתאלמנת או שקורה מצב כזה, אז יש גם הליך של הפסקת הליך, ככה זה נקרא.

אמילי חיה מואטי: הפסקת הליך מתוקף העובדה שלאישה אין מעמד.

חגית צור: כן.

אמילי חיה מואטי: זה לא שהוחלט להפסיק את ההליך.

מיכל רוזין: ואז הילדים נשארים פה והיא מגורשת?

חגית צור: אז לא.

חגית צור: יש מה שנקרא הליך של הפסקת הליך, מתוקף העובדה שבני הזוג התגרשו או שבן הזוג נפטר.

חגית צור: במצב כזה יש תנאים להמשיך את אישור השהייה.

מיכל רוזין: אם יש לה ילדים ישראלים.

חגית צור: אם יש ילדים, כמה זמן הן בהליך.

חגית צור: יש שיקולים הומניטריים שלוקחים אותם בחשבון.

חגית צור: בדרך כלל זה נדון בוועדה הומניטרית.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: יש לכם את הנתונים שביקשו חבר הכנסת אוסאמה סעדי וחברת הכנסת אמילי מואטי, לגבי זמן השהייה של האנשים על פי הפילוחים השונים?

מיכל רוזין: וגם פילוח מגדרי.

חגית צור: את זה אנחנו נצטרך להוציא בהמשך.

גבי לסקי: לא, זה חשוב כי בנושא הביטחוני נשים לא מעורבות כמעט.

אמילי חיה מואטי: וגם על פי החלטת האו"ם 1325.

אוסאמה סעדי: אין, בלי כמעט.

אוסאמה סעדי: גם לפי הנתונים אין.

רם בן ברק: יש לכם את הנתונים לגבי הפילוח של הגילאים?

חגית צור: כן, לגבי גילאי 50.

חגית צור: פילוח לפי שנים נצטרך להוציא בהקשר של מה שנשאל כאן, אבל אני יכולה להציג לכם את הנתונים.

חגית צור: אחרי שפורסם הנוהל הזמני לטיפול במתן מעמד לבני זוג, מה שעשינו זה לקחת את מספר הבקשות שעתידות להיות משודרגות, של בני 50 פלוס שנמצאים מעל חמש שנים בהליך.

חגית צור: את זה יש לנו להציג פה.

חגית צור: המספר שיצא זה 1,457 מקרים של אנשים ששוהים מעל חמש שנים בהיתרי מת"ק והם מעל גיל 50.

חגית צור: עד כה, מאז פרסום הנוהל שודרגו כ-130 בקשות נכון ל-23 בפברואר.

חגית צור: 130 תושבים קיבלו מעמד ארעי בעקבות הנוהל הזמני.

רם בן ברק: אוקי.

רם בן ברק: עוד משהו?

מיכל רוזין: הוכחת מרכז חיים.

מיכל רוזין: היא לא ענתה לי לגבי הוכחת מרכז חיים.

גבי לסקי: לא, היא גם נתנה לך נתונים חלקיים.

רם בן ברק: מה לגבי השאלה של חברת הכנסת רוזין על מרכז החיים?

חגית צור: אני בודקת לגבי נושא מרכז החיים מכלל הסירובים.

רם בן ברק: טוב, יביאו לך את התשובות.

מיכל רוזין: כן, זאת שאלה חשובה.

מוסי רז: אני רוצה לשאול עוד מספר שאלות, אם יש את התשובות.

מוסי רז: ראשית, מה מספר אלה שסורבו מסיבות ביטחוניות?

מוסי רז: כלומר, אם יש נתון על הדבר הזה, כי השאלות הטכניות מעניינות, נחמדות, אבל אני חושב שזה הכי חשוב.

מוסי רז: סיבות ביטחוניות שלהם או של קרובי משפחה.

מוסי רז: שנית, האם יש קטינים במספר הזה שדובר עליו?

חגית צור: אין קטינים במספר שאני מסרתי.

חגית צור: לגבי קטינים יש שני סוגים של קטינים: יש קטינים שאחד ההורים שלהם הוא תושב והם נולדו בישראל.

חגית צור: אלה מגישים בקשות על פי תקנה 12 לחוק הכניסה.

חגית צור: מדי שנה מוגשות בין 2,000 ל-2,500 בקשות לרישומי ילדים שאחד ההורים הוא תושב.

מיכל רוזין: זה בעיקר תושבי מזרח ירושלים?

חגית צור: כן.

גבי לסקי: רגע, למה מישהו שנולד פה צריך להגיש בקשה מיוחדת?

גבי לסקי: זה סעיף 12 לחוק הכניסה?

חגית צור: כן, לתקנות הכניסה לישראל.

מוסי רז: והנתונים שמסרת כוללים גם איחוד משפחות עם תושבי מזרח ירושלים וגם עם אזרחי ישראל?

חגית צור: הנתונים שהקראתי עד עכשיו אלה נתונים של כל הארץ.

רם בן ברק: לתושבי ירושלים יש מעמד קבע.

מוסי רז: ויש לך נתונים לגבי ירושלים המזרחית?

חגית צור: ירושלים המזרחית בדרך כלל יוצאת כ-50 אחוז מהכמות הארצית.

רם בן ברק: בסדר, בכלל חצי אנחנו מדברים על ירושלים בסוף.

מוסי רז: אוקי.

מוסי רז: יש לך תשובה לגבי השאלה הביטחונית?

מוסי רז: כמה נפסלו ממניעים ביטחוניים?

גבי לסקי: אני רוצה לדייק את השאלה בשאלת המשך לזה: מה שחבר הכנסת מוסי רז שאל זו שאלה מאוד חשובה, לגבי האם הסירובים הם על נושא ביטחוני, אבל זה גם מאוד חשוב לדעת אם נניח יש אנשים שיש להם מניעה משטרתית לכניסה לישראל בגלל שב"ח, כשבאו לעבוד.

גבי לסקי: גם הפירוט הזה מאוד חשוב, כדי שלא יגידו לי שהמניעה היא משהו ביטחוני אלא מה עילת המניעה ממש, כדי שנוכל באמת לקבל תמונה מלאה.

גבי לסקי: שנית, יש הרבה אנשים שיש להם מניעות בגלל דברים שאחרים עשו.

מוסי רז: לכן אמרתי: כולל של בני משפחה.

גבי לסקי: והאם יש עילות אחרות?

גבי לסקי: חובות, אני לא יודעת מה.

גבי לסקי: באמת, נורא חשוב לנו לדעת מה הפילוח של העילות לסירובים, ומבחינה ביטחונית מה העילה הקונקרטית לסירוב הביטחוני.

חגית צור: העילות עצמן לא מפורטות במערכות המחשוב שלנו.

חגית צור: אני רק אחזור על מה שנאמר ביום ראשון לגבי שהייה בלתי חוקית: היא איננה עילה לסירוב בקשה בבקשות למתן מעמד מכוח נישואים.

רם בן ברק: הרי מדובר על בני זוג שמתחתנים, נכון?

רם בן ברק: אחרת אין מעמד, אין אישיו.

רם בן ברק: אף אחד לא יכול להיכנס לישראל אם אין לו קרבה משפחתית.

רם בן ברק: זאת אומרת, מראש, ההתחלה היא ללא אישור, היא לא חוקית, אחרת איך זה קרה?

רם בן ברק: אלא אם כן הם התחתנו בחוץ ואז הוא בא.

שמחה רוטמן: לא, למה, רם?

רם בן ברק: אני אומר שחלק גדול מהקשר הראשוני הוא קשר של כניסה ללא אישור.

שמחה רוטמן: לא, לאו דווקא.

שמחה רוטמן: יש אנשים ששהו פה כדין לתקופה, עבדו, למדו, קיבלו אישור והתאהבו והתחתנו.

שמחה רוטמן: יש אנשים שהכירו כי הם נפגשו באוניברסיטה שהם למדו בה בחו"ל - סטודנט מרמאללה וסטודנטית מהמשולש.

שמחה רוטמן: יש המון סיטואציות של היכרות שנעשו כדין, ויש גם כאלו שהכירו, התחתנו, גרו ביהודה ושומרון ושנה-שנתיים אחרי החתונה הם רוצים לעבור.

שמחה רוטמן: לא חייבים כולם להיות עבריינים.

מוסי רז: אני מבקש לחזור לשאלות שלי.

מוסי רז: אני רק מסכם מה שאמרנו עד עכשיו, כדי שהשאלה הבאה שלי תובן: כמעט מחצית מהבקשות נדחו, ואנחנו לא יודעים מאיזו סיבה.

מוסי רז: אנחנו לא יודעים כמה מהן נדחו מסיבה ביטחונית.

מוסי רז: האם היו אישורים שניתנו ולא חודשו?

מוסי רז: נשללו במהלך הדרך?

חגית צור: יש, אבל לא הבנתי על מה נסמכת כשאמרת מעל מחצית מהבקשות.

מוסי רז: אמרתי כמעט מחצית, ונסמכתי עלייך, שאמרת שמתוך 6,600 ומשהו אושרו 3,700, שזה כ-55 אחוז.

מוסי רז: זאת אומרת שכ-45 אחוז לא אושרו.

מוסי רז: שזה לא ה-70 אחוז ששמענו לפני יומיים, אני חייב להגיד עוד פעם.

חגית צור: זה תלוי מתי שולפים את הנתונים.

חגית צור: לפעמים זה משתנה, אז כנראה שה-70 אחוז היו נכונים קודם.

מוסי רז: היו נכונים לפני יומיים אבל היום פה זה 55 אחוז, טוב, בסדר.

מוסי רז: נעזוב את זה בצד.

חגית צור: יש גם בקשות שנשללות במהלך ההליך.

מוסי רז: לא זה מה ששאלתי.

מוסי רז: מישהו שקיבל היתר, נאמר היתר מת"ק, והוא נשלל ממנו לאחר מכן.

חגית צור: כן, זה קורה.

מוסי רז: מאילו סיבות?

חגית צור: כי כל הארכה דורשת בדיקה של גורמי הביטחון, משטרת ישראל, מרכז חיים וכנות קשר.

חגית צור: אלה תנאים להארכה של ההליך.

חגית צור: מדובר בהליך מדורג, כשיש תנאים להארכה ולכן הוא נוצר.

חגית צור: זאת אומרת, ההליך הזה נוצר לבחון את הפרמטרים האלה כדי להמשיך אותו.

מוסי רז: כמה כאלה היו?

חגית צור: אז יש בקשות שגם באמצע ההליך הן נשללות.

מוסי רז: לא, מה שאני מנסה להבין: מתוך ה-3,700 שאמרת לנו שאושרו, האם בעצם המספר הוא יותר נמוך כי יש כאלה שקיבלו ולאחר מכן זה נשלל מהם.

מוסי רז: לא יודע למה.

חגית צור: אז הם לא היו כאן.

חגית צור: האישור הזה הוא הסטטוס האחרון בתיק.

חגית צור: זאת אומרת, זה מישהו שנמצא באישור היום.

חגית צור: אם האישור היה מופסק אז הוא היה מופיע בסירוב.

מוסי רז: ונוכל לקבל את הנתון לכמה נשלל ההיתר שלהם ומאילו סיבות?

חגית צור: אנחנו נבדוק את זה.

מוסי רז: האם הוגשו כתבי אישום נגד מי מהכמעט 14,000 האלה?

מיכל רוזין: לא, הם לא יודעים לתת תשובות.

מוסי רז: לא, כי הייתה כאן לפני יומיים חברה בוועדה, לא ממשרד הפנים, שאמרה שיותר מחצי, אז אני שואל נגד כמה מה-14,000 הללו הוגשו כתבי אישום.

חגית צור: צריך לבדוק עם המשטרה.

רם בן ברק: מה הקשר לכתבי אישום?

רם בן ברק: אם אתה בתהליך ובתהליך עכשיו רואים שיש קרובי משפחה עם עבר כזה וכזה, ורוצים להעמיק את הבדיקה ולראות את הזיקה בינו לבין אלה וזה.

רם בן ברק: זה לוקח זמן.

מוסי רז: לא, מאה אחוז.

מוסי רז: אני שואל שאלה אחרת: כיוון שנשמעה הטענה כאילו כל ה-14,000 האלה בכל יום בבוקר יוצאים לחבל, ואחרי זה סייגו ואמרו שלא כולם אלא רק רובם, אז אני רוצה לשאול: מתוך 14,000, כמה כתבי אישום הוגשו?

מוסי רז: אם זה יהיה מעל 7,000 - וואלה.

שמחה רוטמן: לא הבנתי.

מוסי רז: חברת סיעתך - עזוב, אני לא אחזור על מה שהיא אמרה כי סוכם שזה לא היה נכון, אבל נגד כמה מתוכם באמת הוגשו כתבי אישום?

מוסי רז: כי הרי אנחנו שמענו שוב ושוב טענות.

רם בן ברק: כתבי אישום על מה?

שמחה רוטמן: לא, זה לא מתוך המעשים.

שמחה רוטמן: מדובר על כמה מהאנשים שהיו מעורבים בפעילות עויינת נגד ישראל, בין אם זה במבצע שומר החומות ובין אם באירועים אחרים.

מיכל רוזין: בסדר, נו, זו אותה שאלה.

שמחה רוטמן: כמה המעורבות שלהם.

מוסי רז: אז אני שואל כמה כתבי אישום הוגשו נגד ה-14,000 האלה שבאים ובאופן כללי מציירים אותם בצורה מסוימת.

שמחה רוטמן: לא, אבל זה לא ה-14,000 האלו.

שמחה רוטמן: אתה שם טענה לא נכונה בפה של מישהו אחר ואז טוען על הטענה הזו.

מיכל רוזין: אל תגיד לו מה לשאול ומה לא.

מוסי רז: תגיד, אתה שר הפנים?

מוסי רז: מה בדיוק אתה אומר?

שמחה רוטמן: לא, אני אומר שאתה טוען טענה שמעולם איש לא טען.

מוסי רז: אני רוצה לדעת כמה כתבי אישום הוגשו.

מוסי רז: אתה תסיק מזה מה שאתה רוצה.

מיכל רוזין: אתה יכול לשאול מה שאתה רוצה, ותן לו לשאול מה שהוא רוצה, וגורמי הממשל יענו, לא אתה.

שמחה רוטמן: לא, בסדר גמור, רק שהוא אומר שמישהו העלה טענה כזאת וזה פשוט לא נכון.

מיכל רוזין: באמת, קצת התבלבלת מה תפקידך פה.

מוסי רז: עוד שאלה אחרונה שאני רוצה לשאול: לכמה פלסטינים ניתן היתר עבודה ללא ההליך הזה של איחוד משפחות?

מוסי רז: זאת אומרת, בזמן שאנחנו מתעסקים עם ה-14 אלף האלה ובודקים שוב ושוב, כמה נכנסים בכל יום כחוק - עזבו את מי שלא כחוק, מבלי שבוצעה הבדיקה הזאת ומבלי שהם חיים כאן?

רם בן ברק: 200 אלף.

רם בן ברק: מה זה קשור?

רם בן ברק: הנקודה הובנה.

חגית צור: אלה שאלות של היתרי עבודה, אני לא יכולה לתת את הנתונים כי אין לי אותם.

חגית צור: גם לא שאלות של כתבי אישום, זו שאלה שצריך להפנות למשטרה.

מוסי רז: זאת אומרת, יש בישראל מדי יום 200 אלף פלסטינים שבאים מהשטחים.

רם בן ברק: מוסי, תאמין לי, אני הבנתי לאן אתה מוביל.

מוסי רז: לא, מאה אחוז.

מוסי רז: יש בישראל מדי יום 200 אלף פלסטינים שבאים מהשטחים הכבושים, מבלי פיקוח כזה, מבלי שהתחתנו פה.

מוסי רז: איתם אין בעיה, ועם ה-14 אלף שהתחתנו - איתם יש לנו בעיה.

רם בן ברק: ונותנים להם לעבוד.

רם בן ברק: אני חושב שיש הרבה במה שאתה אומר.

רם בן ברק: בגלל זה פתחתי ואמרתי שאנחנו צריכים לראות איך אפשר לכפר על העוול הזה ולצמצם את המת"ק באישורים שמאפשרים חיים נורמליים.

רם בן ברק: אמרתי את זה בהתחלה.

רם בן ברק: כי זה כמו שאתה אומר:

רם בן ברק: מצד אחד 200 אלף, ומצד שני מי שאתה משגיח עליו כאן - אתה לא נותן לו לעבוד.

רם בן ברק: הרי גם אנחנו מפסידים וזה גם לא הגיוני.

רם בן ברק: לכן בזה התחלתי.

חגית צור: רק להעיר הערה: היתר מת"ק שאנחנו נותנים במסגרת הליך איחוד משפחות הוא מקביל לב/1.

חגית צור: גם יש לו היתר עבודה בישראל.

רם בן ברק: בבקשה, חבר הכנסת פרוש, רצית להעיר משהו.

מאיר פרוש: אני מקדים ואומר שכל אחד נברא בצלם אלוקים.

מאיר פרוש: חלילה אין לי שום בעיה עם הדיון שאנחנו עוסקים בו על כניסה כזו או אחרת, אבל אם אפשר לקבל נתונים, למרות שזה לא נושא הדיון - אתה הצעת לי לפני יומיים לבקש דיון מהיר אבל הם לא מקבלים עכשיו בגלל סוף המושב ואין דיונים מהירים השבוע ובשבוע הבא.

מאיר פרוש: אולי אפשר לתת לי נתון, כמה אנשים מסורבי כניסה בגלל שיש טענה שהם הציגו מסמכים מזויפים בעניין הקורונה?

מאיר פרוש: זה אותו משרד הפנים, שיתנו לי את הפרטים האלה.

מאיר פרוש: כמה אנשים?

מאיר פרוש: במקרה הם יהודים, ואנחנו עסקנו עד עכשיו ב- - - -.

מאיר פרוש: ולכן, כל אחד נברא בצלם אלוקים, אני לא בא לפגוע חלילה במי שלא יהודים, אבל אני שואל כמה אנשים מסורבי כניסה בגלל טענת המדינה שהם הציגו מסמך מזויף.

רם בן ברק: אני אבקש את הנתונים האלה ואנחנו נעביר לך.

רם בן ברק: בסדר?

מאיר פרוש: נקבל את זה?

מאיר פרוש: בדיון הבא.

עדי לוסטיגמן: אני היועצת המשפטית של ארגון רופאים לזכויות אדם.

עדי לוסטיגמן: רציתי גם לשאול שאלה לגבי הנתונים.

עמיחי שיקלי: רק בבקשה לעשות גילוי נאות על מקורות מימון.

מיכל רוזין: די כבר, די.

עמיחי שיקלי: לא, זה חוק.

עמיחי שיקלי: חוקק חוק.

מיכל רוזין: דיברנו על דעות מיותרות.

עמיחי שיקלי: אני מבקש לעמוד בחוק, כשבא ארגון ומדבר.

מיכל רוזין: אתה יודע במתמטיקה מה ההגדרה של יתרה?

מיכל רוזין: דבר מיותר.

רם בן ברק: די.

רם בן ברק: גברתי, בבקשה תמשיכי.

עדי לוסטיגמן: כמה ילדים של תושבי קבע שקיבלו רק היתרים מכיוון שהם היו מעל גיל 14, גם מי שנולד בישראל וגם מי שנולד מחוץ לישראל, נמצאים כאן עם היתרים כרגע, וכמה זמן הם מחזיקים בהיתרים?

עדי לוסטיגמן: זאת אומרת, כמה מתוכם מחזיקים יותר משנה, כמה מתוכם יותר מחמש שנים, כמה מתוכם יותר מעשר שנים?

רם בן ברק: לא הבנתי.

רם בן ברק: למי שנולד כאן יש היתר באופן אוטומטי.

עדי לוסטיגמן: לא, אין לו היתר באופן אוטומטי.

נעמה פלאי: אני רוצה לעשות איזו הקדמה כי אני חושבת שחלק מהשאלות שנשאלות פה הן פשוט חוסר הבנה.

נעמה פלאי: אני לא באה בתלונה לאף אחד, אבל אנחנו כבר שנים בסיפור הזה ויש פה כאלה שנכנסו אליו יותר מאוחר.

נעמה פלאי: אז רק להציב את הדברים מבחינה נורמטיבית בהקשרים האלה של איחוד משפחות וילדים: אז קודם כל, הליך של איחוד משפחות הוא הליך מדורג לגבי כל זר שמבקש לקבל מעמד בישראל.

נעמה פלאי: הוא לא הליך שאוטומטית מקבלים בו מעמד בישראל כבן זוג.

נעמה פלאי: הוא הליך שאורך מספר שנים לבן זוג של אזרח.

עדי לוסטיגמן: וגם של ילדים.

נעמה פלאי: לבן זוג של אזרח - כארבע שנים, ולבן זוג של תושב קבע - כחמש שנים ורבע.

נעמה פלאי: בהקשרים האלה, ההקשרים המרכזיים בהוראת השעה, זה הקשר של חמש שנים ורבע, כי כפי שחגית הציגה הרבה מהם תושבי קבע.

נעמה פלאי: בתחילת ההליך מקבלים מה שקרוי ב/1 - רישיון לעבוד ולשהות בישראל, כשתושבי האזור מקבלים היתר מת"ק שהוא המקבילה של ב/1.

נעמה פלאי: הוא היתר שמאפשר שהייה בישראל.

רם בן ברק: אבל מת"ק לא מאפשר לעבוד.

נעמה פלאי: היתר מת"ק זה סוג של שהייה בישראל לפלסטינים.

נעמה פלאי: אותו היתר מת"ק שניתן לבני זוג של תושבי קבע או אזרחים הוא היתר מת"ק שמאפשר שהייה ועבודה.

נעמה פלאי: עבודה בכל עבודה שאותו פלסטיני מבקש לעבוד בה, לא מוגבלת לענפים מסוימים כמו עובדים זרים שמגיעים לישראל אלא עבודה חופשית בישראל, ושהייה בישראל שאינה שהייה יומית אלא שהייה לאורך כל תקופת ההיתר.

נעמה פלאי: זה היתר מת"ק שניתן לאורך תקופה והוא מחודש בתנאים מסוימים.

נעמה פלאי: זה אותו היתר מת"ק.

נעמה פלאי: אם מדובר במי שאינו תושב האזור יש שלב של שנתיים ורבע בב/,1 ולאחר מכן אותו רישיון ארעי שהוא מה שקרוי א/5 בתקנות הכניסה, שהוא די דומה לתושב קבע.

נעמה פלאי: הוא יכול לעבוד פה ומקבל זכויות סוציאליות מלאות, כל הדברים האלה, על פני שנים.

נעמה פלאי: בסוף התהליך מקבל אותו בן זוג את המעמד של בן הזוג הישראלי: קבע אם הוא נשוי לתושב קבע ואזרח אם הוא נשוי לאזרח.

נעמה פלאי: לגבי תושבי האזור בתקופת תוקפה של הוראת השעה, בעצם הכלל הוא שאין שדרוג.

נעמה פלאי: זאת אומרת, תושב אזור שקיבל היתר מת"ק לשהות בישראל - היתר המת"ק מוארך בתנאים והוא לא משודרג לא/5.

נעמה פלאי: אני אתן עוד מעט את הדברים שכן קרו במהלך השנים.

אוסאמה סעדי: למה לא?

נעמה פלאי: כי זה מה שהחוק קבע.

נעמה פלאי: במהלך ההליך, כל שנה נבדקים תנאים שהם תנאים להליך המדורג.

נעמה פלאי: שהם בחינה של מרכז חיים בישראל, כי זה בסיס ההליך - קיומו של אותו קשר עם בן הזוג הישראלי וקיומו של מרכז חיים בישראל, זה הבסיס לכל ההליך.

נעמה פלאי: מכאן התחיל כל ההליך וזו הסיבה שבגללה ההליך הזה ממשיך.

נעמה פלאי: לכן הבדיקות האלה הן בדיקות קריטיות.

נעמה פלאי: בנוסף, בדיקות של מניעות ביטחוניות ובדיקות של מניעות פליליות.

נעמה פלאי: בכל שנה, לכל בן זוג של ישראלי נערכות אותן בדיקות בהקשרים האלה לצורך הארכה של התהליך הזה.

נעמה פלאי: לגבי תושבי האזור: שוב, כמו שהצגתי, ההליך ממשיך והם ממשיכים לקבל היתרי מת"ק תוך עמידה בתנאים ללא שדרוג לאותו רישיון ישיבה ארעי בישראל.

נעמה פלאי: במהלך כן נעשה שדרוג.

רם בן ברק: אבל יש לי שאלה בעניין הזה.

רם בן ברק: למה יש כאן טענה שמת"ק 1 לא מאפשר עבודה?

רם בן ברק: המת"ק לא מאפשר עבודה בישראל.

נעמה פלאי: אני לא יודעת למה יש את הטענה הזאת.

רם בן ברק: כל מי שנמצא כאן על אישור של מת"ק, הוא יכול לעבוד או לא יכול לעבוד?

נעמה פלאי: הוא יכול לעבוד בישראל.

תייסיר חטיב: לא בכל תחום.

נעמה פלאי: אני מדברת על בני זוג.

תייסיר חטיב: בבנק הוא לא יכול לעבוד.

רם בן ברק: אני לא נתתי לך אישור דיבור.

רם בן ברק: אתה לא עונה.

רם בן ברק: אני שואל אותה, לא אותך.

נעמה פלאי: יש מקצועות במדינת ישראל שדורשים שהייה בישראל ברישיון מסוים - ברישיון ישיבת ארעי, ברישיון ישיבת קבע או אזרחות.

נעמה פלאי: אלה מקצועות שבהם המקצוע דורש את אותו מעמד בישראל, אבל במרבית העיסוקים הוא יכול לעבוד.

מיכל רוזין: סליחה, אני מרחיבה את השאלה שלך.

מיכל רוזין: האם זה אומר שהם עובדים עם ביטוח רפואי וביטוח לאומי?

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: לכן הם יכולים לעבוד בחקלאות בשטח - הנשים עובדות בחקלאות.

מיכל רוזין: הם יכולים לעבוד במקצועות של מה שנקרא עובדים זרים.

מיכל רוזין: הם לא יכולים לעבוד עכשיו במקצוע שבו נדרש ביטוח לאומי, הסדרה, מעמד וכדומה.

מיכל רוזין: הם יכולים לעבוד אך ורק במקצועות שעובדים זרים יכולים לעבוד בהם במדינת ישראל.

נעמה פלאי: אני לא חושבת שזה קשור אבל אפשר לעשות בדיקה של זה.

נעמה פלאי: זה לא קשור לכך שהם יכולים לעבוד.

נעמה פלאי: זה השוני מאותם 200 אלף עובדים פלסטינים, המספר שהוצג כאן, עובדים שנכנסים באופן יומי לישראל ויוצאים מפה.

נעמה פלאי: היתר המת"ק שניתן לבני זוג של ישראלים הוא היתר מת"ק שניתן לתקופה.

נעמה פלאי: הם נשארים פה, הם שוהים פה, הם נשארים ללון.

רם בן ברק: אבל אם אני מחר אתחתן עם פיליפינית, אז את אומרת שייקח חמש שנים עד שהיא תהפוך לתושבת קבע ואחרי זה אזרחית ישראלית, נכון?

נעמה פלאי: אצלך זה יהיה ארבע שנים והיא תהפוך לאזרחית.

נעמה פלאי: אם אתה אזרח ישראלי אז אצלך זה ארבע שנים, ובסיומן היא תהפוך לאזרחית ישראלית.

נעמה פלאי: בן זוג של תושב קבע לא.

רם בן ברק: אוקי.

רם בן ברק: ואם הייתי מתחתן עם בחורה מג'נין?

רם בן ברק: ערבייה מוסלמית מג'נין.

רם בן ברק: אני שואל אותה, היא משרד הפנים.

רם בן ברק: אתה משרד הפנים?

תייסיר חטיב: לא, אני נשוי לאישה מג'נין.

רם בן ברק: ואם הייתי מתחתן עם אישה מג'נין?

נעמה פלאי: בהתאם להוראות חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), היא נבחנת בבחינות של כניסה להליך מדורג.

נעמה פלאי: היא תשהה פה בהיתר מת"ק, שהסברתי מה משמעותו, לאורך שנים.

נעמה פלאי: היא לא תעבור לשלב רישיון ישיבת ארעי ולאחר מכן לאזרחות או תושבות.

נעמה פלאי: זה המסלול שקבעה הוראת השעה.

רם בן ברק: כן, מה רצית להגיד?

רם בן ברק: תציג את עצמך ותגיד מה שאתה רוצה להגיד.

עמיחי שיקלי: הוא תומך מהומות אלימות מעכו, חשוב לומר.

רם בן ברק: אני לא ביקשתי עזרה.

רם בן ברק: בבקשה.

אוסאמה סעדי: מה, אתה השב"כ פה?

עמיחי שיקלי: אדם שתומך בטרור.

עמיחי שיקלי: חשוב לשים את זה על השולחן.

עמיחי שיקלי: זו ועדה שעוסקת בביטחון ישראל.

אוסאמה סעדי: הוא נחקר?

אוסאמה סעדי: מה זה ההאשמות האלה?

אוסאמה סעדי: תתבייש לך.

עמיחי שיקלי: אני לא, זה הוא אמר במפורש.

תייסיר חטיב: אני מעכו ואני נשוי לאישה מג'נין שקוראים לה לנא.

תייסיר חטיב: יש לנו שלושה ילדים.

תייסיר חטיב: אני בא לדבר על הסבל של אלפים של אנשים שאין להם את היכולת, לא רק לעבוד.

תייסיר חטיב: אשתי סיימה תואר ראשון באוניברסיטת א-נג'אח, עבדה שלוש שנים במשרד הבריאות בג'נין, והייתה לה אפשרות לנהוג ולחיות את כל החיים שלה.

תייסיר חטיב: הדבר היחיד שמפריע לנו זו החרב שחברי הכנסת כאן, וגם בשנים קודמות, שמו על הצוואר של המשפחה שלי ועל הצוואר של משפחות אחרות.

תייסיר חטיב: אנחנו בכל שנה צריכים להגיש מסמכים שמרכז החיים הוא אכן כאן בעכו, ואנחנו נדרשים להציג שהילדים שלנו נמצאים איתנו והכל טוב ויפה.

תייסיר חטיב: מה שאנחנו לא יכולים לחיות איתו עוד, כבוד יושב הראש, זה שאנחנו לא יכולים לחיות בביטחה.

תייסיר חטיב: כלומר, אנחנו נמצאים בכל שנה תחת רחמנות של הפקיד, אם ייתן אישור.

אוסאמה סעדי: כמה שנים אתה נשוי?

תייסיר חטיב: 16 שנים.

תייסיר חטיב: סיימתי תואר ראשון ושני בגרמניה והגעתי עד לתואר שלישי בקנדה, והתחתנתי עם אישה שהמדינה כנראה לא אוהבת.

תייסיר חטיב: אנחנו חיים בתוך המדינה.

תייסיר חטיב: אני מבקש ממך, כבוד יושב הראש, לאפשר למשפחות האלו לחיות חיי כבוד.

תייסיר חטיב: לגבי העבודה: אשתי נמצאת היום בתוך בית כלא, משום שהיא רוצה לעבוד והיא יכולה לתרום, והיא יכולה לעשות המון דברים, אבל לא מאפשרים לה.

תייסיר חטיב: הדבר היחיד שהיא יכולה לעבוד בו זה בסופרמרקט.

רם בן ברק: למה לא מאפשרים לה לעבוד?

תייסיר חטיב: כי בבנק היא לא יכולה לעבוד.

תייסיר חטיב: אפילו חשבון בנק אין לאנשים האלו.

תייסיר חטיב: אין לה את היכולת להעביר כסף, למשוך - דברים פשוטים.

תייסיר חטיב: אחרי 15 שנים, כבוד יושב הראש, התאפשר לה לנהוג.

תייסיר חטיב: כשהיא נהגה פעם ראשונה כאן בישראל היא הסתכלה ימינה ושמאלה כאשר החייל אמר לה - בבקשה, סעי.

תייסיר חטיב: היא לא האמינה.

תייסיר חטיב: היא עצרה בצד ופרצה בבכי.

תייסיר חטיב: היא אמרה: 15 שנים לא יכולתי לנהוג.

תייסיר חטיב: זה פגע בנו וביכולתנו כמשפחה לחיות חיי כבוד.

תייסיר חטיב: אני אציג את עצמי גם כפעיל חברתי, שעובד בכל מיני מקומות.

תייסיר חטיב: אני עובד בנס עמים, בגבעת חביבה, עובד על הידברות בין שני העמים.

תייסיר חטיב: אני קורא לזה ואני רוצה שיהיה שוויון.

תייסיר חטיב: השוויון אצלי מתחיל מהחוק שפוגע בנו עמוקות.

תייסיר חטיב: הילדים שלנו בכל שנה, חודש או חודשיים לפני ההגשה מפחדים שיהיה משהו ואימא לא תקבל אישור.

תייסיר חטיב: אז מה עשינו אנחנו?

תייסיר חטיב: למה לנא צריכה הייתה 15 שנים לא לנהוג?

תייסיר חטיב: אם היא הייתה רוצה לעשות פיגוע היא לא צריכה רישיון באישור.

תייסיר חטיב: היא הייתה יכולה לנהוג ולעשות מה שהיא תרצה.

רם בן ברק: חס וחלילה.

תייסיר חטיב: בדיוק.

תייסיר חטיב: אלו המשפחות, כבוד יושב הראש.

תייסיר חטיב: אנחנו שסובלים.

תייסיר חטיב: אני מתיימר אפילו להגיד שאנחנו לא רוצים שינוי דמוגרפי.

תייסיר חטיב: אנחנו לא רוצים אזרחות.

תייסיר חטיב: אנחנו רק מבקשים תושבות, שיחיו בכבוד.

תייסיר חטיב: שיחיו ויקיימו חיי משפחה נורמלית.

תייסיר חטיב: שאסמה

תייסיר חטיב: אן תוכל להיות האפוטרופסית של הבן שלה כשהוא נדרש לבית חולים.

תייסיר חטיב: זה מה שאנחנו מבקשים.

תייסיר חטיב: ויש לכם את כל הזכות לעשות בדיקות ביטחוניות.

תייסיר חטיב: זה גם לי, זה לא רק ליהודים.

תייסיר חטיב: הפגיעה בחיי משפחה אף פעם לא תוביל לחיים טובים יותר ליהודים.

תייסיר חטיב: ואני מתיימר, ואני אומר את זה גם בפני חברי הכנסת מהמשותפת - אנחנו לא רוצים אזרחות, שגם השרה שקד תבין.

תייסיר חטיב: אנחנו רוצים חיים בכבוד.

תייסיר חטיב: חיים בכבוד מתאפשרים במידה מסוימת כאשר יש תעודת זהות, כאשר יש אפשרות לנהוג, לעבוד, לחיות, לקבל זכויות.

תייסיר חטיב: אשתי ואני יכולים לתרום הרבה ותורמים הרבה לחברה.

תייסיר חטיב: אני עבדתי במשך 15 שנים במכללת הגליל המערבי כמרצה, כבוד יושב הראש, ואני פעיל חברתי שעובד על פיוס, אבל בתנאים שוויוניים בין שתי הקבוצות.

תייסיר חטיב: אני רוצה שנדבר באותו גובה עיניים.

תייסיר חטיב: אני לא פונה אליכם כאן כדי לבקש רחמנות.

תייסיר חטיב: אני לא דורש את זה.

תייסיר חטיב: אני דורש שתסתכלו בעיניים של האנשים האלו, ותראו שיש להם את כל הזכות לחיות בכבוד.

תייסיר חטיב: שיוכלו לנהל חיי משפחה.

תייסיר חטיב: אנחנו נדרסים מתחת לחוק הזה.

תייסיר חטיב: אנא מכם, תסתכלו ותבינו שמדובר במשפחות פשוטות.

תייסיר חטיב: אני חבר בקבוצות ווטסאפ - אתם יודעים על מה הם מדברים בתוך הקבוצות?

תייסיר חטיב: מה הם יכולים לעשות לגבי רישיון נהיגה.

תייסיר חטיב: והם שמחים מאוד, ששים, טסים משמחה שהם יכולים לנהוג.

תייסיר חטיב: הם מדברים על איך אפשר לקבל אישור לעבודה.

תייסיר חטיב: איך אפשר לנהל חיים נורמטיביים - זה כל מה שהם מבקשים.

תייסיר חטיב: אני מבקש מכל מי שנמצא באולם הזה: אני לא בא עם אידיאולוגיה, אני לא בא לייצג כאן מחנה פוליטי כזה או אחר.

תייסיר חטיב: אני בא לייצג משפחות, שכל הבעיה שלהן היא שאני התאהבתי במישהי הלא נכונה על פי התפיסה של המדינה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: דברים שבהחלט נאמרים ומהדהדים פה.

רם בן ברק: כן, גברתי.

אסמהאן ג'בלי: אני מטייבה.

אסמהאן ג'בלי: אני מחדשת את התוקף של ההחלטה שלי כבר 24 שנים.

אסמהאן ג'בלי: אני עדיין ללא מעמד במדינה.

אסמהאן ג'בלי: אחד הדברים שאני מאוד מדגישה זה שהמשפחות האלו הן לא אפוטרופוס על הילדים שלהן.

אסמהאן ג'בלי: זה אחד הקשיים.

אסמהאן ג'בלי: אחת התגובות מטעם המדינה הייתה שכל הפשיעה והאלימות שנמצאת בנגב היא מנוער ששייכים למשפחות ללא מעמד.

אסמהאן ג'בלי: עכשיו, איך מצד אחד המשפחות לא אפוטרופוס על הילדים שלהן ומצד אחר הם נמצאים במעגלים של האלימות?

אסמהאן ג'בלי: יש הרבה דברים.

אסמהאן ג'בלי: מבקשים מהמשפחות לעשות בדיקות דנ"א כדי להוכיח שהילדים שלהן הם שלהן.

אסמהאן ג'בלי: זה משמעותי גם מבחינה כספית, כש-60 אחוז מהמשפחות האלו נמצאות מתחת לקו העוני, ואחרי גל הקורונה 80 אחוז מהמשפחות נמצאות מתחת לקו העוני.

אסמהאן ג'בלי: בדיקות הדנ"א עולות 6,000-4,000 שקלים לכל ילד.

אסמהאן ג'בלי: למשפחה שיש שישה ילדים לא עושים בדיקה אחת לכל המשפחה אלא בדיקה לכל ילד כדי להוציא לו תעודת לידה ומסמך תעודת זהות ושתהיה לו אזרחות.

אסמהאן ג'בלי: עוד דבר שאני רוצה להדגיש הוא ההשגחה.

אסמהאן ג'בלי: כשהמשפחות פונות להגיש את הבקשות למשרד הפנים, לא מתייחסים למשפחות עם אותו נוהל.

אסמהאן ג'בלי: יש שינויים מאזור לאזור.

אסמהאן ג'בלי: חשוב לנו להדגיש איך מתייחסים למשפחות האלו.

אסמהאן ג'בלי: אנחנו חייבים לגשת כחודשיים לפני שנגמר תוקף האישור.

אסמהאן ג'בלי: כשאנחנו פונים, יש באזור המרכז שלא נותנים למשפחות האלו להשתמש במעלית אז עולים במדרגות.

אסמהאן ג'בלי: ואפשר בין שמונה עד שמונה וחצי לקחת מספר בשביל לדבר או לקבוע תור.

אסמהאן ג'בלי: אם המשפחה הצליחה לקחת מספר היא נכנסת, ואם לא הם חוזרים עוד פעם ביום אחרי.

אסמהאן ג'בלי: כל הקשיים האלו - איך שמתעללים במשפחות - גם זה, אנחנו רוצים שיהיה על השולחן.

אסמהאן ג'בלי: אז זה לא רק לדבר בעד או נגד הצעת החוק, אלא להתייחס לנקודות שנמצאות בתוך הצעת החוק, ואיך שמתייחסים לכל משפחה ומשפחה.

אסמהאן ג'בלי: אני כאסמהאן, שמחדשת את האישור כבר 24 שנים, אין טעם לבקש ממני להוכיח שמרכז חיי הוא פה.

אסמהאן ג'בלי: או להביא חמש המלצות משכנים ומחברים כדי להוכיח שאני נמצאת פה.

אסמהאן ג'בלי: כבר אין טעם.

אסמהאן ג'בלי: אני מסרבת לקשור את כל המקרים שקרו ב-2013.

אסמהאן ג'בלי: גם אני מחפשת ביטחון ובטיחות למשפחה שלי.

אסמהאן ג'בלי: גם אני רוצה להיות עם המשפחה שלי.

אסמהאן ג'בלי: אני אימא לשלושה, בני 26, 21 ו-16, ואני כן נמצאת פה.

אסמהאן ג'בלי: אבל שכל שנה אני אסתובב במשרדים כדי לאסוף את המסמכים להוכיח שמרכז חיי הוא פה?

אסמהאן ג'בלי: יש דברים שאנחנו רוצים להתייחס אליהם ושתדברו עליהם.

אסמהאן ג'בלי: אל תבקשו מהמשפחות האלה להוכיח שהבנים שלהן הם כן שלהן.

אסמהאן ג'בלי: ומי שיש לו רישיון נהיגה עולמי - מותר לו לנהוג בכל מדינות העולם חוץ מפה.

אסמהאן ג'בלי: אז בואו נדבר על ההקלות שנמצאות בתוך הצעת החוק הזו.

אסמהאן ג'בלי: תודה.

רם בן ברק: אוקי, תודה רבה.

רם בן ברק: עו"ד דוד פטר.

דוד פטר: שלום.

דוד פטר: אני רוצה להתייחס בקצרה לפיל שבחדר.

דוד פטר: אין מדינה במערב שמכירה בחובה החוקית שלה לקבל נתיני אויב או נתיני אזורי סיכון לביטחון הלאומי באמצעות התאזרחות על דרך נישואים.

דוד פטר: הדבר הזה אפילו מוחרג מאמנת הפליטים, גם מאמנת ה-ICCPR, אמנה בין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות.

דוד פטר: הדבר מוחרג במפורש כאשר יש אינטרס של ביטחון לאומי.

דוד פטר: יתרה מכך: אפילו במקרי מדינות שלום.

דוד פטר: ככלל, מדינות המערב מגבילות הגירת נישואים.

דוד פטר: מדינת ישראל, אגב, חריגה בזה שהיא מאפשרת התאזרחות על דרך הנישואים לאזרחי ישראל מסעיף 7 לחוק האזרחות, כמעט ללא הגבלה בכלל.

דוד פטר: בכך אנחנו חריגים.

דוד פטר: לכן, בעצם הדרישה לאסור הגירת נישואים מאזורים שהם מסוכנים או אזורי אויב ממש - בעניין הזה מדינת ישראל כלל לא חריגה.

דוד פטר: אני רוצה לומר מילה נוספת על עניין האפליה: גם אני כאזרח ישראל, אם אני רוצה לקשור קשרים רומנטיים, להינשא ולהקים תא משפחתי עם נתינת עיראק, סוריה, או איראן, ללא שום קשר לזהות אתנית - אני לא אוכל לעשות זאת.

מוסי רז: אם היא יהודיה אתה לא תוכל?

מוסי רז: אתה כן תוכל.

דוד פטר: אני לא אוכל לעשות זאת עם נתינת אויב, בכלל מזהות אתנית לא ערבית.

דוד פטר: לכן השאלה פה היא בכלל לא שאלת אפליה, אלא שאלה האם המדינה מעוניינת לאזרח, בתופעה המונית, נתיני אויב.

דוד פטר: הדבר הזה הוכרע כבר פעמיים בבית המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: אף אחד לא מדבר על אזרוח.

אוסאמה סעדי: לא מדברים על אזרחות.

אוסאמה סעדי: הוא מטעה כאן.

אוסאמה סעדי: הוא מדבר על אזרוח, ואנחנו לא מדברים על אזרוח.

מיכל רוזין: בוא נצעק ערבים וניבהל כולם.

מיכל רוזין: יאללה, הבנו.

מיכל רוזין: פורום קהלת.

שמחה רוטמן: רק שנייה.

שמחה רוטמן: למה אתה אומר שלא מדובר על אזרחות, אוסאמה?

שמחה רוטמן: אלמלא החוק הזה, אפשר לאזרח.

מיכל רוזין: נו, הבנו.

מיכל רוזין: פורום קהלת, השרה, רוטמן.

מיכל רוזין: אתם אותה עמדה.

מיכל רוזין: הבנו.

דוד פטר: אני מבקש בכל זאת רק לסיים את הטיעון שלי, בחופש ביטוי פוליטי מינימלי של אזרח.

דוד פטר: אני רק אומר: הליך מדורג קלאסי מסתיים בבחירה בין תושבות קבע או אזרחות, ובכל אופן אנחנו מדברים על הגירה המונית מאזור עוין.

דוד פטר: תרחיש הייחוס הוא לא התפוצצות של מסעדת סבארו בהכרח, או אירוע לאומני נקודתי.

דוד פטר: עצם תופעת ההגירה ההמונית מאזור שבו יש עוינות לאומית, זו תופעה שמדינות דמוקרטיות מעוניינות להתגונן מפניה.

דוד פטר: אני בהחלט קורא לנבחרי הציבור לאשר את החוק הזה.

דוד פטר: ראינו את התופעה הזו בשומר החומות, כפי שפרסם קלמן ליבסקינד רק לאחרונה.

דוד פטר: ראינו אותה בנגב.

דוד פטר: תרחיש הייחוס פה הוא סכנה למרקם החברתי שלנו, הלאומי שלנו, מהגירה המונית של אנשים עם תודעה המונית עוינת.

מוסי רז: עוד פעם אני רואה שיש לו נתונים שאין למשרד הפנים.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: חברת הכנסת אמילי מואטי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

אמילי חיה מואטי: דבר ראשון, בישיבה הקודמת הגבתי בחוסר סובלנות ובזלזול כלפי חבר הכנסת צביקה האוזר.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת לבקש ממנו סליחה, ומממשת את ההזדמנות לעשות את זה באופן פומבי.

אמילי חיה מואטי: חבר כנסת מגיש הצעת חוק, וגם אם אני לא מסכימה איתה אני יכולה לבקר אותה עניינית אבל לא אישית.

אמילי חיה מואטי: דבר שני: כל הדיון כאן בעצם שוכח דבר אחד - שהסדר מדיני עם הפלסטינים יפתור גם את העניין הזה.

אמילי חיה מואטי: אי אפשר להתעלם ממנו פעם אחר פעם.

אמילי חיה מואטי: לכן גם ציינתי את העניין הדמוגרפי, כדי להמחיש את הצביעות של אנשים שמתנגדים להסדר מדיני מצד אחד, ומצד שני אין להם שום בעיה לספח לכאן כמעט 3 מיליון פלסטינים.

אמילי חיה מואטי: אבל הם פשוט נורא מתנגדים להסדר מדיני עם הפלסטינים.

אמילי חיה מואטי: לא ברור למה.

אמילי חיה מואטי: דבר אחרון, שלשמו ביקשתי את זכות הדיבור: שאלה לרשויות.

אמילי חיה מואטי: אתם בעצם מצפים מאנשים לשהות כאן באופן בלתי חוקי, כדי שבסופו של דבר הם יוכלו להציג שכובד חייהם הוא בישראל.

אמילי חיה מואטי: איך בעצם אדם סביר, שומר חוק, אמור לעמוד בזה?

אמילי חיה מואטי: הרי איך הוא יציג לכם שכובד חייו בישראל אם הוא בכלל פלסטיני?

אמילי חיה מואטי: ואיך הוא יקבל את האישור הזה בלי לשהות כאן באופן בלתי חוקי?

חגית צור: מי שנדרש להמציא ראיות על מרכז חיים זה התושב, לפני שהבקשה מאושרת.

אמילי חיה מואטי: איך הוא הופך להיות תושב בזמן הזה?

חגית צור: הוא מראה שהוא תושב שמתגורר כאן.

חגית צור: שמרכז החיים שלו כאן, שהוא למד כאן, שהוא חי כאן, שהוא עובד כאן.

חגית צור: זה מרכז החיים שהוא נדרש להמציא.

חגית צור: אנחנו לא דורשים מהפלסטיני שום דבר, רק שיהיה כשיר מבחינה ביטחונית.

רם בן ברק: לא, אני לא מצליח להבין את העניין הזה.

רם בן ברק: יש עכשיו בחור מעכו שהתאהב בבחורה מג'נין.

רם בן ברק: היא באה לגור איתו עכשיו בעכו.

חגית צור: הוא צריך להראות שמרכז החיים שלו בעכו.

רם בן ברק: שלו.

חגית צור: כן.

רם בן ברק: אוקי.

אמילי חיה מואטי: כלומר של האזרח.

חגית צור: מרגע שאשתו מקבלת אישור שהייה, מקבלת הפניה למת"ק לקבלת היתר, היא תמיד צריכה להראות שהיא חיה כאן יחד איתו.

רם בן ברק: אני שואל עכשיו: עברו 12 שנה.

רם בן ברק: נולדו להם שלושה ילדים.

רם בן ברק: הילדים נמצאים בבתי ספר.

רם בן ברק: הוא עובד בגבעת חביבה.

רם בן ברק: הוא עדיין צריך כל חצי שנה או כל שנה להוכיח - - -

אוסאמה סעדי: כל שנה, אדוני, הוא צריך לעבור את מסלול הייסורים הזה.

חגית צור: כל שנתיים.

חגית צור: מי שהגיש את בקשתו לפני 2006 מקבל היתר לשנתיים.

חגית צור: לא לשנה.

אוסאמה סעדי: זה החידוש מ-2016.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול: שמענו פה באמת עדויות מרגשות.

מיכל רוזין: בסוף, האלוהים או השטן נמצאים בפרטים ובבירוקרטיה.

מיכל רוזין: כולנו יודעים שאנחנו כאזרחים ואזרחיות עוברים בירוקרטיה בשביל להשיג חלק גדול מהזכויות שלנו.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול באמת בעניין הזה: כמה ועדות הומניטריות פועלות?

מיכל רוזין: כל כמה זמן הן פועלות?

מיכל רוזין: כל כמה זמן הן מתכנסות.

מיכל רוזין: את יודעת, אומרים שיש ועדה והם יכולים לפנות, אבל בסוף אם מתכנסת ועדה פעם בחצי שנה או פעם בשנה זה לא כמו אם היא מתכנסת כל שבוע.

מיכל רוזין: אז קודם כל, באמת כמה ועדות פועלות, כל כמה זמן בממוצע וכמה זמן בממוצע לוקח מרגע הגשת הבקשה ועד קבלת החלטה?

מיכל רוזין: זה גם חשוב אם אנחנו רואים פה אם מ-2015 או מ-2019 אנשים מחכים.

מיכל רוזין: שאלה אחרונה ולא פחות חשובה: בכמה מקרים הוועדה נתנה המלצה חיובית וזה נדחה על ידי שר או שרת הפנים?

מיכל רוזין: זאת אומרת, עד כמה הגורם הפוליטי הוא חותמת של החלטת הוועדה, או האם יש החלטות חיוביות על ידי הוועדה ששר או שרת הפנים לא אישרו?

חגית צור: אז קודם כל, רק להבהיר: הנתונים שמסרתי כאן לא קשורים לוועדה ההומניטרית.

חגית צור: הנתונים האלה הם של בקשות שמוגשות בלשכות והלשכות מטפלות ומאשרות.

חגית צור: זה לא בוועדה, זו שגרת עבודה בלשכה.

מיכל רוזין: את זה הבנתי.

מיכל רוזין: אבל אתם כל פעם אמרתם שאפשר לפנות לוועדה הומניטרית, אז אני מבקשת.

חגית צור: נכון.

חגית צור: הוועדה ההומניטרית דנה במקרים חריגים, מקרים הומניטריים מיוחדים.

מיכל רוזין: הרוב הם חריגים.

מיכל רוזין: כי הרוב לא קיבלו, אז הרוב הם חריגים.

מיכל רוזין: אני מניחה שאם רק פחות מ-50 אחוז קיבלו, אז השאר פונים לוועדה הומניטרית בבקשה לקבל.

חגית צור: לא בהכרח.

מיכל רוזין: אז בואי, תני לי נתונים.

חגית צור: אלה לא בהכרח העובדות.

חגית צור: הנתונים של הוועדה ההומניטרית, מה שהצלחנו להפיק, הם משנת 2019.

חגית צור: בשנת 2019 הוגשו 291 בקשות לוועדה ההומניטרית.

מיכל רוזין: סורבו 179.

חגית צור: מתוכן סורבו 179 בקשות ואושרו 35.

מיכל רוזין: אני רואה את הנתונים.

מיכל רוזין: כמה ועדות הומניטריות פועלות וכל כמה זמן הן מתכנסות?

חגית צור: ועדה אחת שיושבת בתל אביב.

חגית צור: היא מתכנסת בערך אחת לשבוע.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה ההומניטרית במשרד הפנים מתכנסת פעם בשבוע?

חגית צור: כן.

מיכל רוזין: וממתי זה?

עאידה תומא סלימאן: זה לא המידע שהגיע אלי בוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מה שאמרתם.

חגית צור: מה אמרנו שם?

עאידה תומא סלימאן: אמרו לי שלפעמים פעם בחודש, לא כל שבוע.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה ההומניטרית השנייה, שהיא לכלל הבקשות של אנשים, מאות אלפים, היא לא מתכנסת.

חגית צור: הוועדה לא מתכנסת פחות מפעמיים בחודש.

חגית צור: זה לא קורה.

חגית צור: עכשיו הייתה הפסקה בעבודת הוועדה בגלל פקיעת החוק.

חגית צור: הוועדה לא התכנסה כחמישה חודשים, אם אני לא טועה.

חגית צור: כרגע הוועדה מתכנסת כמעט כל שבוע.

גבי לסקי: ואיזה אחוז מהבקשות היא מאשרת?

חגית צור: בערך 15 אחוז.

עאידה תומא סלימאן: אבל אחרי שהוועדה מאשרת לא מקבלים אוטומטית.

חגית צור: הוועדה היא ועדה ממליצה.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת על הרבה מקרים שהוועדה כן המליצה אבל הם לא קיבלו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הגורם הפוליטי, השרה, לא חתמה ולא הסכימה לחתום.

חגית צור: הוועדה היא ועדה ממליצה.

אורית סטרוק: אבל זה לא מה שעיסאווי פריג' אומר.

אורית סטרוק: עיסאווי פריג' אומר אחרת.

אורית סטרוק: הוא אומר בידיעות אחרונות שעכשיו הכל זורם והכל מאושר.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות שאת מאמינה לשר.

אוסאמה סעדי: אבל יש נתונים רשמיים שאנחנו רואים.

מיכל רוזין: את יכולה לענות לגבי המלצות של הוועדה מול החלטת הדרג המדיני בבקשה?

רם בן ברק: חברים, אני איבדתי שליטה על הדיון.

מיכל רוזין: לא, זו השאלה האחרונה.

מיכל רוזין: רק השאלה לגבי כמה החלטות חיוביות היו שהשר או השרה, שרת הפנים, הדרג הפוליטי, לא אישר.

חגית צור: אין לי נתונים כאלה.

מיכל רוזין: אז אני מבקשת לקבל אותם.

עאידה תומא סלימאן: מיכל, את לא תקבלי כי בעצם היא לא מאשרת אבל היא לא חותמת.

מיכל רוזין: אני אקבל אותם.

מיכל רוזין: אני מבקשת לקבל אותם.

אורית סטרוק: גם אני אשמח לקבל את הנתונים שמיכל רוצה.

מוסי רז: אני רק אומר מראש שלוועדת הפנים היא אמרה שאין כאלה.

רם בן ברק: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אני רציתי לשאול, כשדיברת עכשיו על הסירוב - יש סירוב ביטחוני ויש סירוב פלילי.

אוסאמה סעדי: כאן בנתונים שאנחנו קיבלנו לוועדה כתוב סירוב.

אוסאמה סעדי: עכשיו, אני יודע שגם כאשר יש תיק שב"ח, שזו כניסה לישראל ללא היתר, גם אם הוא נכנס לצורכי עבודה ותפסו אותו ויש לו תיק מב"ד ואפילו לא הוגש כתב אישום, או שיש לו עבירת תנועה, אז יש סירוב אוטומטי והוא לא יכול לקבל את זה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לקבל פילוח של הסירוב, שזה בערך חצי מהכמות, לפי סירוב ביטחוני וסירוב פלילי, ומה הסוג של הסירוב הפלילי.

אוסאמה סעדי: אם זו עבירת תנועה, אז למה צריך לאסור עליו איחוד משפחות?

אוסאמה סעדי: לכל אחד מאיתנו, גם לחברי הכנסת יש עבירות תנועה.

אוסאמה סעדי: יש לכם פילוח?

אוסאמה סעדי: יש לכם נתונים?

חגית צור: המשטרה צריכה לתת את הנתונים האלה.

אוסאמה סעדי: לא, אבל מתוך הסירוב.

אוסאמה סעדי: זה סירוב שלכם.

אוסאמה סעדי: אתם נתתם את הסירוב.

חגית צור: את מספר הסירובים שהם סירובים מטעמים פליליים אנחנו יכולים לתת ונעביר אותם.

אוסאמה סעדי: חגית, אני מבקש פילוח של הנתונים.

חגית צור: אבל עבירות תנועה או שהייה בלתי חוקית הן לא עילות לסירוב בקשה.

אוסאמה סעדי: לא, לא עבירות תנועה.

אוסאמה סעדי: פילוח של סירוב פלילי, משטרתי לבין סירוב ביטחוני.

חגית צור: גם המשטרה לא ממליצה לסרב כשיש איזו עבירת תנועה.

אוסאמה סעדי: אבל מה זה סירוב פלילי?

חגית צור: או הרשעה או תיק תלוי ועומד.

אוסאמה סעדי: אבל על מה?

חגית צור: יש פרמטרים.

חגית צור: יש מדרג של עבירות.

אוסאמה סעדי: כן, אבל זה לא ביטחוני.

חגית צור: לא, יש הפרדה בין עבירות ביטחוניות לעבירות פליליות.

אוסאמה סעדי: אז אני מבקש את הפילוח הזה, של ה-50 אחוז.

חגית צור: אם יש כתב אישום וזה הגיע לכדי עבירה פלילית אז המשטרה נותנת המלצה.

אוסאמה סעדי: לא, אני מבין, אבל אתם כותבים פה סירוב.

אוסאמה סעדי: אתם לא כותבים סירוב ביטחוני וסירוב פלילי.

חגית צור: אז אנחנו נעביר פילוח.

אוסאמה סעדי: חברי הוועדה יכולים לחשוב כאן שהכל בגלל סירוב ביטחוני.

חגית צור: לא.

חגית צור: ממש לא.

אוסאמה סעדי: אז עכשיו הבנו שיש סירוב פלילי.

אוסאמה סעדי: אני מבקש לראות את האחוז של הסירוב הפלילי לעומת הסירוב הביטחוני.

חגית צור: אנחנו נעביר לפעם הבאה.

מאיר פרוש: מי שעושה בדיקת קורונה - - -

אוסאמה סעדי: גם בדיקת זיוף קורונה, מה שהרב פרוש מבקש.

מאיר פרוש: לא, מה זה יעזור לך?

אוסאמה סעדי: אתה כל הזמן מדבר על זיוף טופסי קורונה.

מאיר פרוש: לא, אם על זה לא נותנים להיכנס, למה שיתנו להיכנס עם עבירה פלילית?

רם בן ברק: אני מבקש.

אוסאמה סעדי: שאלה שנייה.

אוסאמה סעדי: בסעיף ג' אתם מדברים על מיום 6 ביולי עד היום, ואתם מדברים על כך שהתקבלו 2,800 בקשות.

אוסאמה סעדי: זה נוסף למה שיש, ה-9,000 וה-3,000, או שזה בתוך הקבוצה של ה-12,200?

חגית צור: אלה פניות חדשות.

חגית צור: ה-9,000 ו-3,000 אלה בקשות שכבר נדונו ואושרו, ואנשים שוהים בהיתר מת"ק או א/5.

חגית צור: הבקשות האלה הן פניות חדשות שהתקבלו אחרי פקיעת תוקפו של החוק.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, היום במשרד הפנים יש 9,200 ועוד 3,000, ועוד 2,800 בקשות חדשות.

חגית צור: 9,000 ו-3,000 אלה בקשות ישנות.

אוסאמה סעדי: ועוד 2,800.

חגית צור: כן.

אוסאמה סעדי: בעניין הנוהל החדש מ-1 בפברואר 2022:

אוסאמה סעדי: אני מבין שהנוהל הזה הוא נוהל זמני, עד לקבלת החוק או לכמה זמן?

עאידה תומא סלימאן: עד לסיום מושב החורף, כלומר לעוד שבוע.

עאידה תומא סלימאן: הנוהל הוא עד סיום מושב החורף.

אוסאמה סעדי: או חקיקת החוק, המוקדם ביניהם.

אוסאמה סעדי: נכון?

אוסאמה סעדי: זה הנוהל?

חגית צור: כן, זה מה שכתוב.

עאידה תומא סלימאן: זה הלו"ז שלהם, שצריך לחוקק את החוק עד סיום המושב הזה.

רם בן ברק: בעזרת השם נצליח.

אוסאמה סעדי: עכשיו, אתם מטפלים ב-1,457 בקשות שאתם בחרתם אותן לפי אילו קריטריונים?

חגית צור: שלפנו אותן לפי הקריטריונים שנקבעו בנוהל הזמני.

אוסאמה סעדי: שזה מעל גיל 50?

חגית צור: מעל 50 ומעל חמש שנים באישור בהליך.

אוסאמה סעדי: ואתם יוזמים פניות אליהם שיקבעו ויקחו?

חגית צור: אנחנו עשינו שליפה של כל הבקשות האלה באופן מרוכז, ואנחנו מזמינים את האנשים.

עאידה תומא סלימאן: מזמינים לשימוע?

חגית צור: מזמינים לקבלת ההיתר.

חגית צור: זאת אומרת, בודקים את ההליך.

עאידה תומא סלימאן: אז בתוך ההליך יש גם את המפגש הזה, שהוא מפגש שימוע לבדיקה של כל הנושא.

חגית צור: יש זימון אחד, פעם אחת.

חגית צור: אדם מגיע, מביא את המסמכים העדכניים.

חגית צור: אם יש עמדות שב"כ ומשטרה, מאשרים את השדרוג.

אוסאמה סעדי: שאלה אחרונה.

אוסאמה סעדי: מתוך הקבוצה הזאת של 1,457, 130 קיבלו שדרוג רק ממת"ק לא/5.

אוסאמה סעדי: לא היה מקרה של שדרוג מא/5 לרישיון קבוע.

חגית צור: נכון.

חגית צור: אנחנו עובדים לפי קדימות.

חגית צור: ההחלטה הייתה להתחיל קודם עם המת"ק לא/5.

אוסאמה סעדי: אמרת שהקריטריונים זה מעל גיל 50.

אוסאמה סעדי: אנחנו ראינו שגם מעל 50 אין כמעט שום השתתפות בשום אירוע ביטחוני ולא עבירות ביטחוניות לפי המידע שקיבלנו מהשב"כ.

אוסאמה סעדי: אז בקבוצה הזאת אין שום סיכון ביטחוני.

אוסאמה סעדי: למה הקבוצה הזאת, שמעל גיל 50, לא מקבלים רישיון קבוע במקום לטרטר אותם כל שנה וכל שנתיים?

רם בן ברק: אני אבדוק את הקודה הזאת.

נעמה פלאי: זה נוהל של סדרי עדיפויות.

נעמה פלאי: הוא נוהל לתקופה קצרה, שבא לתת מענה לתקופה הזאת של עד חקיקת החוק או סוף מושב החורף, ולכן בעצם הוא נוהל שקבע סדרי עדיפויות.

נעמה פלאי: לכן התחילו מאותה קבוצה של אנשים שנמצאים בהיתרי מת"ק מעל חמש שנים ומעל גיל 50, בהקשרים של הסיכון הביטחוני המופחת שיש מאוכלוסייה זו והשהות בישראל.

אוסאמה סעדי: ולא מתייחס לקבוצה של א/5.

נעמה פלאי: לכן התחילו בהקשר הזה באישור של קבוצה זו.

אוסאמה סעדי: רק בהיתרי מת"ק.

נעמה פלאי: מהיתרי מת"ק לרישיון לישיבת ארעי.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: כן, חבר הכנסת שיקלי, רצית להגיד משהו?

עמיחי שיקלי: כן, כמה דברים.

עמיחי שיקלי: דבר ראשון, במהלך הלילה הייתה היתקלות קשה בעיר ג'נין, במהלכה נפתחה אש כבדה על כוחותינו.

עמיחי שיקלי: לשמחתנו הכוחות הגיבו בחדות וחיסלו מחבלים.

עמיחי שיקלי: ג'נין היא קן צרעות.

עמיחי שיקלי: ג'נין היא עיר אויב.

עמיחי שיקלי: אני חוזר: אויב.

עמיחי שיקלי: עיר אויב.

עמיחי שיקלי: עכו היא עיר - - -

אוסאמה סעדי: צבא הכיבוש בג'נין חיסל שני אנשים.

עמיחי שיקלי: נציג המחבלים בכנסת.

עמיחי שיקלי: בלום פיך.

אוסאמה סעדי: מה זה קשור?

אוסאמה סעדי: מה זה קשור עכשיו?

רם בן ברק: חבר הכנסת אוסאמה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: מה זה קשור, אדוני יושב הראש?

רם בן ברק: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רם בן ברק: אתה ממילא צריך ללכת, לא?

עמיחי שיקלי: אני חוזר: ג'נין היא עיר אויב.

שמחה רוטמן: הדבר הכי קשור.

שמחה רוטמן: אני לא מבין.

שמחה רוטמן: בזה אנחנו עוסקים, בזה מדובר פה.

אוסאמה סעדי: על חיסול והתנקשות בשני פלסטינים.

עמיחי שיקלי: ג'נין היא עיר אויב, מעוז חמאס וג'יהאד איסלאמי.

עמיחי שיקלי: עכו היא עיר שחוותה לפני פחות משנה את אחד האירועים הכי חמורים בתולדות המדינה, במסגרת שומר החומות.

עמיחי שיקלי: לינץ' חמור באלעד ברזילי, מורה תמים שנפגע אנושות; לינץ' חמור במור ג'נשווילי; רצח בשריפה של פרופ' הר-אבן; ואין סוף מקרי חבלה נוספים.

עמיחי שיקלי: כי תיסיר, שמציג את עצמו פה כאיזה מסכן, אמר בראיון אחרי המהומות - כל מה שקורה בשייח' ג'ראח ואל אקצא פוגע בכל אחד מאיתנו.

עמיחי שיקלי: יש כאן אוכלוסייה שדורשת הכרה - גם אנחנו ריבון.

עמיחי שיקלי: אז הטענה שלו, שהוא בכלל לא רוצה אזרחות, הוא בסך הכל חייל של אהבה?

עמיחי שיקלי: הוא לאומן פלסטיני.

אוסאמה סעדי: אז מה?

עמיחי שיקלי: הוא לאומן פלסטיני.

אמילי חיה מואטי: העניין הוא שיש כאן אנשים שחושבים שגורל המדינה מעניין אותם יותר מאחרים.

אמילי חיה מואטי: זו הבעיה.

עמיחי שיקלי: זו זכותך להיות לאומן פלסטיני.

עמיחי שיקלי: זו זכותך, אבל אל תספר לנו סיפורי סבתא.

אוסאמה סעדי: איזה סיפורים?

אוסאמה סעדי: מה, הוא חשוד במשהו?

רם בן ברק: אוסאמה אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עמיחי שיקלי: הוא הציג את עצמו כרומנטיקן אסקימוקי.

עמיחי שיקלי: הוא לא רומנטיקן אסקימוקי.

עמיחי שיקלי: עכשיו, שנייה.

עמיחי שיקלי: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה להתעלם מהמציאות ולטמון את הראש בחול כמו בת יענה, כאילו אין פה סכסוך לאומי.

עמיחי שיקלי: אסור לנו לאפשר לעכו להפוך לג'נין.

עמיחי שיקלי: דבר שני: יושבים פה ארגונים שלא מממשים את החוק ולא נותנים גילוי נאות.

עמיחי שיקלי: מציגים את עצמם כרופאים לזכויות אדם כשבפועל זה רופאים לשחרור פלסטין.

עמיחי שיקלי: מקבלים כסף אדיר משוויץ - 700 אלף שקל, למעלה מ-800 אלף שקל מגרמניה.

עמיחי שיקלי: זה חשוב, שכשבוועדות הכנסת רוצים לדבר נציגים של ממשלות זרות - ממשלת גרמניה וממשלת שוויץ הניטרלית, תגידו לנו: אנחנו מקבלים משכורת משוויץ ומגרמניה.

עמיחי שיקלי: שנדע בשם מי אתם מדברים ומי משלם לכם כסף.

עמיחי שיקלי: מי נותן לך שכר?

עמיחי שיקלי: שוויץ וגרמניה.

עמיחי שיקלי: תודה רבה.

עמיחי שיקלי: אלה דברים שהם דברים חמורים.

עמיחי שיקלי: ואני רוצה לומר עוד דבר אחד אחרון.

עמיחי שיקלי: ברמה הטכנית, מאוד חשוב בחוק הזה, מעבר להבנה הכללית של המציאות, לשים לב שאדם שהפר את החוק ועשה דין לעצמו, לא יוכל לבוא ולבקש עכשיו שבדיעבד יכירו בעבירה שהוא עשה שהיא גם עבירה ביטחונית.

עמיחי שיקלי: תודה רבה לכם.

אוסאמה סעדי: איזו עבירה?

אוסאמה סעדי: על מה הוא מדבר?

אוסאמה סעדי: הוא הוזה.

עדי לוסטיגמן: קודם כל, מאוד קשה לשמוע את דברי ההסתה האלה שנאמרים כאן על ידי חבר הכנסת.

עמיחי שיקלי: אתר גיידסטאר.

אמילי חיה מואטי: אפשר לסכם שחברי כנסת לא תוקפים אזרחים שמגיעים לוועדת החוץ והביטחון?

רם בן ברק: חברים, אני אוציא את כולכם החוצה, אני מודיע לכם.

רם בן ברק: ואת, אל תפני לחברי כנסת להגיד להם שהם מסיתים.

רם בן ברק: בבקשה.

רם בן ברק: תגידי כל מה שאת רוצה, בלי להתייחס לאף אחד מחברי הכנסת.

עדי לוסטיגמן: אני אתמקד באמת בדברים שהם רלוונטיים לחוק.

עדי לוסטיגמן: אז שאלתי קודם לגבי מספר הילדים שמחזיקים היתרים, ילדים של תושבים שבכל זאת לא ניתן להם מעמד והם נשארו כאן עם היתרים.

עדי לוסטיגמן: אני רוצה לשאול גם לגבי המספר הזה של חמש שנים.

עדי לוסטיגמן: נאמר לנו שאנשים מעל גיל 50, אחרי חמש שנים שודרגו.

עדי לוסטיגמן: רציתי לדעת לפי מה נקבע הפרמטר הזה של חמש שנים.

עדי לוסטיגמן: אם הוא נקבע בשל סיכון מופחת, אז מדוע לא ניתן לקבוע אותו גם לגבי שדרוג של אנשים שנמצאים פה עם היתרים שנים רבות?

עדי לוסטיגמן: בנוסף, מבחינת המספרים, נמסר לי שיש למעלה מ-9,000 אנשים שמחזיקים בהיתרים.

עדי לוסטיגמן: חשוב לדעת כמה מתוכם מחזיקים בהיתרים מעל לחמש שנים, מעל לשבע שנים, מעל לשמונה שנים.

עדי לוסטיגמן: כמה זמן.

עדי לוסטיגמן: זאת אומרת, כנראה יש הבדל בין מישהו שמחזיק היתרים כבר עשר שנים ונבחן כל שנה לבין מישהו שמחזיק היתרים שנה.

עדי לוסטיגמן: כדי שנוכל להבין את הנתונים ולמה צריך את החוק, צריך להבין את הפילוח הזה.

עדי לוסטיגמן: אותו דבר, כבר נאמר פה, לגבי גברים ונשים, ילדות וילדים - כמה מתוך מחזיקי ההיתרים הם גברים ונשים, ילדות וילדים, וכמה שנים כל אחד מהם מחזיק בהיתרים, וכמה סירובים ביטחוניים היו כלפי גברים, נשים, ילדות וילדים שנמצאים פה מעל חמש שנים, מעל שבע שנים, מעל עשר שנים.

רם בן ברק: תיסיר מעכו, לילדים שלך יש אזרחות ישראלית?

תייסיר חטיב: כן, בהחלט, כי אנחנו עשינו את הכל.

רם בן ברק: אז על מה היא מדברת?

תייסיר חטיב: אני לא הקשבתי, הייתי עסוק במחשבות שלי.

תייסיר חטיב: נניח שהילדים שלי היו נולדים בטעות בג'נין, אז הם היו נרשמים בג'נין.

רם בן ברק: אוקי.

רם בן ברק: אז את מדברת על ילדים שלא נולדו בארץ.

עדי לוסטיגמן: אני רוצה להסביר: ילדים של אזרחים הם אזרחים מלידה.

עדי לוסטיגמן: ילדים של תושבי קבע, שנאמר לנו כאן על ידי חגית צור שהם רוב הבקשות שמוגשות - הם לא מקבלים תושבות קבע.

עדי לוסטיגמן: אם אימא שלהם תושבת קבע הם לא מקבלים אוטומטית גם תושבות קבע.

רם בן ברק: אה, אוקי.

רם בן ברק: בסדר.

עדי לוסטיגמן: עכשיו, מעל גיל 14 מקבלים רק היתרים ללא זכויות.

נעמה פלאי: בואו נעמיד דברים על דיוקם: מרבית הילדים מקבלים בסופו של תהליך תושבות קבע.

רם בן ברק: זה הדוח - 70 עד 80 אחוז.

מוסי רז: לא, הדוח כבר השתנה מאז יום שני, אם לא שמת לב.

מוסי רז: זה ירד ל-55.

נעמה פלאי: לא, על ילדים.

רם בן ברק: אוקי, הבנתי.

רם בן ברק: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ולאחר מכן חבר הכנסת רוטמן.

רם בן ברק: אחרי זה חבר הכנסת האוזר, ואחרי זה נעבור לשירות הביטחון.

רם בן ברק: ושאף אחד לא יעז להפריע לה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד יושב הראש, יש לי שאלות, אבל לפני שאני מתחילה אני מתפלאה על המציאות הזו שהגענו אליה, כאשר אזרחים מותקפים על ידי חברי כנסת ומסיתים נגדם ומתירים את דמם.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי הדברים שנאמרו פה זו התרת דם של תייסיר.

עאידה תומא סלימאן: תייסיר אדם שתורם לקהילה.

עאידה תומא סלימאן: אני מעכו ואני יודעת.

עמיחי שיקלי: עולה לרגל לחזק מבצעי לינצ'ים באזרחים ומדברת איתי על אלימות ומדברת איתי על פגיעה.

עאידה תומא סלימאן: תפסיק.

עמיחי שיקלי: סליחה, כבוד יושב הראש, סליחה.

רם בן ברק: אני מבקש לא להפריע לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

רם בן ברק: היא חברת כנסת, היא יכולה להגיד מה שהיא רוצה.

רם בן ברק: כמו שאתה אמרת מה שאתה רוצה, דברים שלא מצאו חן בעיניי, ולא עצרתי אותך באמצע.

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: תייסיר הוא גם מרצה, הוא גם עובד בהרבה מקומות ותורם לחברה הישראלית באופן כללי ולא רק לחברה שלו שממנה בא, למרות המציאות הקשה שהוא חי בה עם בת הזוג שלו ולמרות שכבר שנים הם מנסים להתמסד ולחיות חיים נורמליים, כמו אסמהאן וכמו רבים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה להתבייש במציאות הזאת.

עאידה תומא סלימאן: היא צריכה להתבייש שהיא גורמת סבל כזה לאזרחים שלה.

עאידה תומא סלימאן: אלה אזרחי מדינת ישראל, והמדינה באופן מכוון גורמת להם את הסבל הזה.

עאידה תומא סלימאן: כל החטא שהם עשו הוא שהם נולדו כפלסטינים והם התאהבו בפלסטינים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד גם את הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאה שעם כל הכבוד לפקידות, הן יושבות והן נותנות דוחות.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר תקופה מנסה להשיג מהוועדה ההומניטרית אישור שהייה לילד שההורה שלו אלים בצורה בלתי מתקבלת על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: לאימא שלו לא נתתם היתר כי היא בעצם התפצלה מבן הזוג האלים.

עאידה תומא סלימאן: היא מנסה להשיג את האישור לילד שלה, שאמור להיות אזרח במדינה הזו, כי אבא שלו אזרח, ולא נותנים לה כי רוצים שהוא יוכיח שהוא חי ומרכז החיים של הילד הוא עם האזרח.

עאידה תומא סלימאן: יש לי את הפרטים.

עאידה תומא סלימאן: הגשתי בקשה גם כן, התערבתי במקרה הזה ולא הסכמתם לתת לו, כי אתם רוצים שמרכז החיים שלו יהיה דווקא עם האזרח - עם האבא האלים.

עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים שיישאר עם אבא אלים כדי שיקבל את הזכות להיות במדינה.

עאידה תומא סלימאן: יש דברים אבסורדיים שקורים.

עאידה תומא סלימאן: אל תציגו מצג שווא.

עאידה תומא סלימאן: אנשים מטורטרים; מגיעים כדי לקבוע תור וזורקים אותם מהמשרד.

עאידה תומא סלימאן: יש עבודה סמויה לדחות את האנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אדם שקיבל רישיון נהיגה ויש לו אוטו, מחליף את האוטו באוטו חדש - 45 ימים לאחר שקיבל את האישור לקבל את האוטו, מטרטרים אותו כדי שיקבל מהמת"ק את האישור לקבל את האוטו שלו.

עאידה תומא סלימאן: אתם עושים תהליכים בירוקרטיים של עינוי מתמיד של האנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת טוב מאוד שההמלצות של הוועדה ההומניטרית נמצאות באיזושהי מגירה אצל השרה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא חותמת עליהן.

עאידה תומא סלימאן: הסינון הראשוני של הוועדה ההומניטרית לא מספיק לשרה.

עאידה תומא סלימאן: אתם עושים סינון בלתי מתקבל על הדעת עד שנותנים אישור, והעובדות הן בסטטיסטיקה שהבאתם.

עאידה תומא סלימאן: ולאחר שיש את האישור של הוועדה או ההמלצה של הוועדה ההומניטרית - גם השרה לא חותמת.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו לא נשלה: לא במקרה הם לא אומרים על כמה מתוך ה-35 יש סירוב.

עאידה תומא סלימאן: אין סירוב, אבל גם אין אישור.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אני מבקש לבדוק באופן פרטני את המקרה שהעלתה כאן חברת הכנסת.

רם בן ברק: אני לא מוכן שנרשה לעצמנו להחזיר ילד לאבא שהוא אב אלים.

רם בן ברק: נא לבדוק את זה באופן פרטני.

רם בן ברק: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני יושב הראש.

שמחה רוטמן: תראה, לדעתי אנחנו הולכים לאיבוד בדיון הזה.

שמחה רוטמן: אנחנו הולכים לאיבוד בדיון הזה, בגלל שאנחנו מפספסים את העיקר.

רם בן ברק: יום אחד אתה תהיה יושב ראש ועדת חוץ וביטחון, ותנהל את זה איך שאתה רוצה.

שמחה רוטמן: לא, אני לא האשמתי אותך; האשמתי את הדיון.

שמחה רוטמן: אנחנו הולכים לאיבוד בדיון, כי אנחנו עוסקים בסוגיות הפרטניות.

שמחה רוטמן: ובמסגרת דיוני פיקוח שעושים, כמו בכל דבר וכמו שעשינו בדיוני הקורונה - דנו בשאלה מה המדיניות, ודנו בשאלה על תפקוד ועדת החריגים, עשינו דיון פיקוח.

שמחה רוטמן: זה דיון חשוב, חשוב לצמצם בירוקרטיה, חשוב לעשות הרבה מאוד דברים.

שמחה רוטמן: הסוגיה שעומדת לנו על הפרק היא סוגיה שהיא בליבת קיומה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

שמחה רוטמן: היא לא שאלה פרטנית בשאלה איך פלוני או אלמוני יבחר את מקום המגורים שלו.

שמחה רוטמן: זה נכון שזה משליך גם על השאלות הפרטניות האלו, ושמענו בדיון הקודם איך זה השליך על מהלך חייה של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה.

שמחה רוטמן: ודאי שדבר כזה מתרחש; אבל השאלות שאנחנו שואלים את עצמנו הן שאלות לאומיות.

שמחה רוטמן: אם אנחנו ניקח את מדינת ישראל ונפתח אותה - וזו הייתה הסיטואציה לפני חקיקתו של חוק האזרחות - אנחנו נגיד שמעכשיו אנחנו מעבירים את נתיני, תושבי או אזרחי הרשות הפלסטינית.

שמחה רוטמן: זו רשות טרור עוינת שקוראת כיכרות על שם מחבלים ומלמדת בבתי הספר שלה שליהודים אין זכות קיום ומסרים אנטישמיים.

שמחה רוטמן: זה פשוט לקחת את נתיני האויב האלו ודרך משפך של איחודי משפחות, אמיתיים או לא אמיתיים, לשנות את המאזן הדמוגרפי של הנגב, של הגליל, של הערים המעורבות, ומערביי ישראל להעביר אותם תהליך פלסטיניזציה באמצעות נישואים.

שמחה רוטמן: זו שאלה שחורגת בהרבה מהשאלה מה קורה לאדם פלוני או לאדם אלמוני.

שמחה רוטמן: היא שאלה לאומית, ושאלה שצריך להתייחס אליה במישור הלאומי.

שמחה רוטמן: כל הניסיון להעביר את הדיון הזה לשאלות הפרטניות והאישיות, ולמקרים שאין ספק שהם מקרים קשים, ואת חלקם אפשר גם לפתור - זו לא הבעיה.

שמחה רוטמן: להתעלם מהתמונה הכוללת הזאת מפספס גם את מטרת החוק וגם את הסכנה שאי העברתו מביאה.

שמחה רוטמן: אני אסיים בדבר אחד: נאמר פה בדיון הקודם על ידי חברת הכנסת מיכל רוזין, שהסיבה שהם הצביעו בעד החוק בפעם הקודמת הייתה שהובטח להם שתהיה בדיקה פרטנית.

שמחה רוטמן: מה זה אומר?

שמחה רוטמן: זה אומר שחוק שרע"ם ומרצ הצביעו בעדו בסבב הקודם, בלי שום שינוי בתוכנו, רק על סמך אמירה שתהיה בדיקה פרטנית - הוא חוק שאפשר להצביע בעדו.

שמחה רוטמן: בלי האמירה שתהיה בדיקה פרטנית, לשיטתם של מרצ ורע"ם מדובר בחוק גזעני שאפשר לקלוע את המדינה למשבר קואליציוני בגללו ואסור להצביע בעדו.

מוסי רז: זה לא מדויק, בדיקה פרטנית זה אחד הדברים.

שמחה רוטמן: כך הם אמרו וכך הם התבטאו.

אוסאמה סעדי: זאת הייתה הצבעה מבישה, גם של רע"ם וגם של מרצ.

שמחה רוטמן: ובואו לא נעבוד על עצמנו: פירושה של הבדיקה הפרטנית הוא שאין חוק אזרחות.

שמחה רוטמן: כך הבינו את זה מרצ וכך הבינו את זה רע"ם.

שמחה רוטמן: הם יודעים את זה, הם מבינים את המשמעות הזאת.

שמחה רוטמן: בואו נפסיק לעבוד על עצמנו.

שמחה רוטמן: לכן אני אומר לך, ואני רוצה שזה יירשם בצורה הכי ברורה בפרוטוקול: ההבטחות הללו שניתנו לרע"ם ולמרצ, ההבטחות הללו מעקרות את החוק מתוכן, ולכן אנחנו הבאנו את סיעות האופוזיציה לתמוך בחוק בקריאה ראשונה, על בסיס האמירה הברורה שיהיה בחוק מכסות ושקיפות, ויהיה קו ברור ששומר על מטרתו של החוק.

שמחה רוטמן: ללא מכסות ושקיפות לא יהיה חוק, כי אנחנו לא נוכל לתמוך בו.

רם בן ברק: אבל החוק הוא צופה פני עתיד, הוא לא צופה פני עבר.

שמחה רוטמן: אנחנו מדברים על החוק שהוא צופה פני עתיד.

רם בן ברק: יש כאן שתי סוגיות.

שמחה רוטמן: השאלה היא כמה אישורים יינתנו לתושבות קבע, כמה אישורים יינתנו לא/5, כמה אישורים יינתנו לכל אחד מהסעיפים שלו.

שמחה רוטמן: הפרטים האלו, ברמת המאקרו - הם המשמעות של האם יש חוק או אין חוק.

רם בן ברק: חבר הכנסת רוטמן, רק צריך לעשות הבחנה בין צופה פני עתיד לבין העבר.

רם בן ברק: אלה שני נושאים שונים שאפשר לדבר עליהם.

אורית סטרוק: אדוני יושב הראש, אולי אני יכולה לדבר?

אורית סטרוק: יש לי דיון שאני יזמתי ואני רוצה לדבר לפני.

רם בן ברק: חברת הכנסת סטרוק, אמרו לי מהייעוץ המשפטי שעל פי החוק, ברגע שיש לסיעה נציג במליאה צריך לתת לו לדבר.

רם בן ברק: אני העדפתי לתת לרוטמן מאחר שהוא אחד ממגישי ההצעה.

רם בן ברק: אני אתן עכשיו לחבר הכנסת האוזר, ומיד אחרי זה לך כי אני רוצה להתקדם.

רם בן ברק: כן, חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אני לא ארחיב מעבר למה שהרחיבו חבריי לפני כן.

צבי האוזר: קודם כל, אני רוצה להודות לאמילי מואטי על הדברים שהיא אמרה.

צבי האוזר: אני יצאתי בתשע וחצי ועמדתי בדרך שעתיים וחצי, שמעתי את הדיון הזה דרך האינטרנט והדברים שלה משביחים את היכולת שלנו לנהל כאן דיון ענייני וראוי, כיאות לפרלמנט של מדינה מפותחת ומתקדמת.

צבי האוזר: אני מודה לך על הדברים, אמילי, ומקבל כמובן את הדברים.

צבי האוזר: לגופו של עניין: אני מבין שהיו פה סימני שאלה לגבי הדוח שהופץ לפנינו.

צבי האוזר: אני עדיין רוצה לאחוז בחלק מהמספרים ולהבין אם אני צודק.

צבי האוזר: בשישה חודשים הראשונים של שנת 2021 הוגשו 698 בקשות.

צבי האוזר: זה מספר שעדיין עומדים מאחוריו?

צבי האוזר: בערך עד יולי 2021 שבו פקעה ההוראה.

צבי האוזר: 698 בקשות.

צבי האוזר: מאז שפקעה ההוראה ועד ה-22 בפברואר, בשבעת החודשים שאחרי זה, אתם אומרים שניתנו 2,800 בקשות, נכון?

חגית צור: נכון.

צבי האוזר: זאת אומרת שמאז שהוראת החוק פקעה, אם אני מנסה לומר מה הקצב השנתי, אנחנו עומדים על כ-6,000-5,000 בקשות שנתיות, אדוני יושב הראש.

צבי האוזר: אני מתייחס גם לבקשה של ילדים.

אוסאמה סעדי: לפי מה?

צבי האוזר: לפי הנתונים שכאן, אם אני לוקח את חצי השנה הזאת עם 2,800 בקשות.

אוסאמה סעדי: לא, זה חצי שנה, זה בגלל שבמשך 20 שנה לא הייתה אפשרות להגיש בקשה, עכשיו כולם הגישו.

אוסאמה סעדי: אבל הממוצע הוא 700 או 800, 900, 1,000.

צבי האוזר: או שכן או שלא.

צבי האוזר: זו אחת השאלות הגדולות ואני כופר בהנחה שלך.

צבי האוזר: מבחינתי, חזקה שבשנת 1993 עד 2003, בעשור לפני חקיקת החוק, השתקעו כ-140,000 אזרחים.

צבי האוזר: אני מצטט את מני מזוז, בתוארו אז המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

צבי האוזר: זו נקודת ראשית הצירים של כל הדיון הזה.

צבי האוזר: כשאנחנו רואים את המספרים של ששת החודשים האלה, עוד לפני שיודעים אם יש חוק או אין חוק, יש הוראה או אין הוראה, היא עומדת או לא עומדת, אנחנו עומדים על קצב של 6,000-5,000 בקשות בשנה, ובין 20 ל-21 בעולם הילדים.

מוסי רז: מילא שאתה לא מבין ב- - -, אבל במתמטיקה?

צבי האוזר: מוסי רז, אדוני יושב הראש, אני מבקש שלא יפריעו לי.

מוסי רז: איך, תסביר לי, 2,600 בשמונה חודשים זה 6,000 בשנה.

רם בן ברק: הוא יסביר לך עוד רגע.

רם בן ברק: תמשיך.

צבי האוזר: 2,800 בקשות בשבעה חודשים האחרונים.

צבי האוזר: אמרתי את זה בדיון הקודם: כשיש שתי כלכלות סמוכות שמפריד ביניהן קו גבול דמיוני וקהילה יושבת משני צידי הגבול, בצד אחד תל"ג של 5,000 דולר ובצד השני תל"ג של 50,000 דולר - לא יהיו 6,000 בקשות בשנה אלא 12,000 בשנה, 15,000 בשנה או 18,000 בשנה.

צבי האוזר: זה טבעו של האדם.

צבי האוזר: שאף אחד לא יגיד לי שבין לגור בעכו לבין לגור בג'נין יש אינדיפרנטיות.

צבי האוזר: אנשים יעדיפו תמיד לגור בעכו מאשר בג'נין, בינתיים.

צבי האוזר: נקודה שנייה, הערה יותר שולית אבל אני גם נותן את דעתי:

צבי האוזר: ב-2020 היו 2,258 בקשות לאזרוח של ילדים, וב-2021 היו 2,870.

צבי האוזר: זאת אומרת שיש איזשהו גידול.

צבי האוזר: אני לא יודע איך להסביר אותו, כי אלה כבר אנשים שקיבלו מעמד של מת"ק, אבל אנחנו רואים את המגמה גם כאן.

צבי האוזר: כשאני מניח הנחת עבודה שמרנית, אדוני יושב הראש, אנחנו מדברים על תופעה של כ-10,000 נפש בשנה, ואני מניח שאלה היקפים גדולים יותר אם לא יהיה את אותו הסדר.

צבי האוזר: רק בשביל לסבר את אוזני כל האנשים שנמצאים כאן:

צבי האוזר: הקהילה הדרוזית בישראל מונה כ-120,000, ועוד 25,000 ברמת הגולן; הקהילה הנוצרית הערבית במדינת ישראל מונה כ-175,000 איש.

צבי האוזר: כשאנחנו נפתח את השורות, בהינתן כלכלה של 5,000 מול 50,000, אותה קהילה פלסטינית וקו גבול דמיוני, אנחנו יוצרים מדי 15-10 שנה אוכלוסייה שאפשר לתת בה סימן אחד: יש בה זיקה, ואין אף אחד שמכחיש, לאזור שהוא מוכרז עדיין כאזור עוין, כאזור שבעימות צבאי.

מוסי רז: איפה יש הכרזה כזאת?

צבי האוזר: יש הכרזה פרקטית אופרטיבית.

צבי האוזר: זאת אומרת שמדי עשור אנחנו מייצרים סדר גודל של 120-100 אלף איש, שקשורים בקשרי משפחה, דור ראשון ושני, לאוכלוסייה שיש לנו איתה סכסוך צבאי בעצימות בינונית.

צבי האוזר: עכשיו, אדוני יושב הראש, בוועדה הזאת יש בדלתיים סגורות דיונים באשר להתלקחות רבתי בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית ועזה, ומהו תרחיש הייחוס או מה מפת האיומים על מדינת ישראל.

צבי האוזר: אי אפשר שכולנו כאן נטמון ראש בחול, ונגיד שאין הקשרים ביטחוניים לדיון הזה.

צבי האוזר: כל עוד אנחנו נמצאים בסכסוך בעצימות כזאת או אחרת ויש תרחיש של התלקחות רב חזיתית בינינו לבין יהודה ושומרון ועזה, כאשר אנחנו מדי עשור מכניסים אוכלוסייה בהיקף הזה, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו כיצד לנהל את האינטרס הציבורי הישראלי.

צבי האוזר: ואנחנו צריכים לשאול את עצמנו כיצד מדינה דמוקרטית לעילא ולעילא הייתה מנהלת את האתגר הזה, אם הנתונים היו זהים.

צבי האוזר: זה אתגר ייחודי לישראל, אני חוזר ואומר:

צבי האוזר: סמיכות גבול של שתי כלכלות עם הפרש של פי עשרה, קהילה זהה פלסטינית בשני הצדדים וסכסוך אתני מתמשך לצערי הרב.

צבי האוזר: אשר על כן, כל עוד התנאים הם אלה, אנחנו לא יכולים לדון אך ורק בראיית הפרט, והמקרים כאן הם מקרים קשים וכואבים, ואני מבין לליבם של האנשים שעומדים כאן.

צבי האוזר: הסיפור מנקודת המבט הפרטנית הוא סיפור קשה, אבל מדינה לא יכולה לשקול את זה בראייה כזאת.

צבי האוזר: מוסי רז, אני פונה אליך כאיש בצד השמאל של מרצ: אנחנו מדינה חפצת חיים, אנחנו מדינה חפצת שלום.

צבי האוזר: כשאנחנו מאפשרים פתיחת גבול ואיחוד משפחות בהיקפים כאלה, אנחנו גוזרים פה סכסוך דמים לשנים רבות.

צבי האוזר: אנחנו גוזרים כאן על אזרחי ישראל סכנות ביטחוניות שאחרי זה השב"כ יפרוט אותן לפרטים, אבל מעבר לשאלת הפרטים גם כאן יש תמונה כוללת.

צבי האוזר: יושבים פה אנשים ממרצ שמבינים מה חלילה יקרה אם חלילה תהיה פה מלחמה - ואינני רוצה מלחמה.

צבי האוזר: אני מושיט יד לשלום לאוכלוסייה הפלסטינית ביהודה ושומרון ולאוכלוסייה הפלסטינית בעזה.

צבי האוזר: מי ייתן וישכון שלום באזורנו; אבל כל עוד לא ישכון שלום באזורנו, וראינו התלקחות בעצימות נמוכה - אינתיפאדה זאת לא התלקחות גדולה.

צבי האוזר: שומר חומות זו לא התלקחות גדולה.

צבי האוזר: ראינו רמצים, רמזים.

צבי האוזר: בפעולה מלאה אנחנו נעמיד את אותם אנשים במבחנים בלתי אפשריים, אם אני מתייחס לזה בראייה הומניסטית.

צבי האוזר: אני לא מדבר על זה בראייה לאומית.

צבי האוזר: אנחנו שמים את עצמנו במצב בלתי אפשרי.

צבי האוזר: לכן, אי אפשר לעצום עיניים ואי אפשר להסדיר את החקיקה הזאת כאילו מדובר בשאלה הומניטרית מסוימת.

צבי האוזר: מילה אחרונה: אנחנו רואים עכשיו מצב מאוד קשה באוקראינה.

צבי האוזר: אני שואל שאלה היפותטית לגמרי, שאיננה קשורה לשאלה הביטחונית אבל שווה להציף אותה.

צבי האוזר: אם מחר יש גל של חצי מיליון בקשות של נישואין מאוקראינה לישראל, האם המדינה אומרת שהיא מכניסה ופותחת חופשי לקשרי נישואין, או שהשאלה היא אחרת?

צבי האוזר: לכן, כל מדינה מנהלת את המעטפת הכוללת של כניסה למדינה בראייה מהודקת ובראייה של אינטרס ציבורי כולל, שיש לו מרכיבים שונים ולא רק הומניטריים.

צבי האוזר: הגיעה העת לשים גם על זה את האצבע ולדון באשר לשיקולים הלאומיים והאפיונים איך מדינת ישראל רוצה לנהל את שערי הכניסה שלה, אבל זה לדיון אחר.

צבי האוזר: תודה רבה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת האוזר, אולי - - - 400 אלף אוקראינים ו-400 אלף פלסטינים.

מאיר פרוש: למה לא? יש יהודים גם.

צבי האוזר: כל מי שזכאי להיכנס על פי חוק השבות, שזו אבן ראשה של מדינת ישראל, ייכנס, אדוני פרוש.

צבי האוזר: זה הכל.

רם בן ברק: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני יושב הראש, יש לי מעט מאוד זמן כי אני מאחרת לדיון שאני יזמתי והוא חשוב לא פחות.

אורית סטרוק: אני רוצה לפתוח בשאלות שאני מבקשת לקבל עליהן תשובה.

אורית סטרוק: אני מניחה שהתשובה לא מונחת כאן כעת, אבל אני מבקשת שהיא תגיע לדיון הבא.

אורית סטרוק: שלוש שאלות שאני רוצה לבקש.

אורית סטרוק: שאלה ראשונה: מה אחוז המעורבים בעבירות לאומניות מקרב הדור השני של איחודי המשפחות.

אורית סטרוק: שאלה שנייה: מה ההיקף או אחוז הנישואים הפוליגמיים - או הפוליגמיים בסתר, כן?

אורית סטרוק: כי הרי הם גם עושים גירושים כדי לשאת את האישה השנייה - מקרב מבקשי איחודי המשפחות.

רם בן ברק: אין אישור לנישואים פוליגמיים.

רם בן ברק: מישהו מקבל מעמד?

רם בן ברק: אין דבר כזה.

רם בן ברק: חבל להגיד דברים שאין דבר כזה.

שמחה רוטמן: לא, לא נכון.

שמחה רוטמן: גם לידועים בציבור יש מעמד.

שמחה רוטמן: זה לא נכון.

אורית סטרוק: בטוח שיש דבר כזה, בטוח שאפשר לעמוד על זה, בטוח שאפשר לדעת כמה מבין הנשים שפתאום איזה גבר בדואי מהנגב התאהב בהן הן בסך הכל אישה שנייה, שלישית או רביעית.

רם בן ברק: אין דבר כזה.

אורית סטרוק: אין ספק שאפשר לדעת את זה, ואני מבקשת שהוועדה תדע את זה.

אורית סטרוק: שלא ידברו איתנו פה על כל מיני דברים הומניטריים.

אורית סטרוק: זה מאוד הומניטרי לקחת אישה רביעית בכמה גרושים, כי היא זולה, כי היא באה מפלסטין.

חגית צור: בקשות כאלה לא מאושרות.

רם בן ברק: הן לא מאושרות.

רם בן ברק: כבר דיברנו על זה בפעם הקודמת.

אורית סטרוק: אני שואלת לגבי מבקשי הבקשות.

חגית צור: בדרך כלל בקשות כאלה תסורבנה בלשכה, וחלקן תגענה לוועדה הומניטרית.

אורית סטרוק: אני רוצה לדעת את אחוז המבקשים, לא את אחוז המקבלים.

רם בן ברק: אוקי, בבקשה, תמשיכי.

אורית סטרוק: דבר שלישי שאני רוצה לדעת הוא את הפילוח של ההיתרים שניתנו או הומלצו, כי אתם רק גורם ממליץ, לפי שבועות, כדי לוודא אם מה שעיסאווי פריג' אמר בידיעות אחרונות נכון או לא נכון.

אורית סטרוק: כלומר, האם לאחרונה הואץ קצב מתן האישורים.

מוסי רז: כבר קיבלנו תשובה.

מוסי רז: ירד מ-55 אחוז לשלושה אחוז.

אורית סטרוק: לא, אני מדברת עכשיו לפי שבועות, מוסי.

אורית סטרוק: חבר סיעתך, עיסאווי פריג', טוען שלאחרונה איילת שקד נכנעה ללחץ.

אורית סטרוק: אני רוצה לדעת אם זה נכון או לא נכון.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה לומר את דבריי.

אורית סטרוק: תראו, אני רוצה שנשים לב עד כמה הידרדרנו.

אורית סטרוק: אנחנו מונים עכשיו 100 שנים לכתב המנדט הבריטי, שניתן כמימוש של החלטות ועידת סן רמו, ושקבע בסעיף 2 שלו שארץ ישראל צריכה להיות בית לאומי לעם היהודי בלבד.

אורית סטרוק: בסעיף 6 הוא קבע שיש לאפשר עלייה של יהודים לארץ - של יהודים בלבד.

אורית סטרוק: בסעיף 7 הוא נתן את הבסיס לחוק השבות כשהוא קבע שיש להקל על יהודים, ועל יהודים בלבד, להתאזרח בארץ ישראל.

אורית סטרוק: זה כתב המנדט הבריטי שנתן חבר הלאומים כתוצאה מהחלטות ועידת סן רמו.

אורית סטרוק: כתב המנדט הזה והחלטת חבר הלאומים אומצו לתוך אמנת היסוד של האו"ם, שהיא כמו החוקה של האו"ם.

אוסאמה סעדי: את תומכת בהחלטות של האו"ם?

אורית סטרוק: סעיף 80 לאמנת היסוד של האו"ם קובע - - -

עאידה תומא סלימאן: והלגיטימיות שמדינת ישראל קיבלה מבריטניה.

אורית סטרוק: סעיף 80 להחלטת היסוד של האו"ם מאמץ אל תוכו את העקרונות האלה, שהם עקרונות הציונות.

אורית סטרוק: ארץ ישראל כולה, אגב, צריכה להיות בית לאומי לעם היהודי בלבד.

עאידה תומא סלימאן: מה תעשי איתנו, אורית?

אורית סטרוק: וזה עוד לפני שדיברנו על הבעיה הביטחונית שעליה דיברתי בדיון הקודם, שאסור לנו לכסות את עינינו מלראות אותה.

אורית סטרוק: בעצם הרשות הפלסטינית היא רשות עוינת, רצחנית הרבה יותר מרוב מדינות ערב.

אורית סטרוק: רוב מדינות ערב חיות בשלום עם ישראל ולא מייצרות לחימה נגדה.

עאידה תומא סלימאן: אולי בגלל שיש כיבוש, חברת הכנסת אורית?

אורית סטרוק: ואילו הרשות הפלסטינית, שבדיוק כמו חברת הכנסת תומא סלימאן רואה את מדינת ישראל כמדינה כובשת - - -

עאידה תומא סלימאן: אל תחליטי מה אני רואה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת לבטא את עצמי טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אל תדברי בשמי.

אורית סטרוק: מייצרת נגדנו טרור, מגבה טרור, מחנכת לטרור.

אורית סטרוק: לא יכול להיות שנשים שגדלו על ברכי הטרור, ההסתה והחינוך וההתלהמות נגד מדינת ישראל שמייצרת הרשות הפלסטינית - לא יכול להיות שנשים כאלה תגדלנה ילדים שוחרי שלום.

אורית סטרוק: זה פשוט לא ייתכן.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: את זאת שמגדלת לערכי שלום ומוסר.

עאידה תומא סלימאן: ממש.

רם בן ברק: אני רוצה לשמוע עכשיו את משרד ראש הממשלה.

הילה ב.: צהריים טובים לכם.

הילה ב.: שמי הילה ואני נציגת יחידת המחקר בשב"כ.

הילה ב.: נמצאים איתי פה שני יועצים משפטיים מהשירות.

הילה ב.: אני רוצה לפתוח באמת בתיאור של המצב הביטחוני באזור יהודה ושומרון ורצועת עזה, ואתגרי הביטחון המרכזיים מהזירה הזאת, שעומדים בבסיס חוות הדעת הביטחונית של השירות.

הילה ב.: מדינת ישראל נמצאת עדיין במצב של עימות מזוין מול ארגוני הטרור בשטחי יהודה, שומרון ורצועת עזה, וגם נתונה לאיומים ביטחוניים מצד מדינות אויב ואזורים עוינים.

הילה ב.: פוטנציאל הסיכון הביטחוני עלול להחמיר נוכח האפשרות להידרדרות במצב הביטחוני ובסדר הציבורי, בין היתר על רקע חוסר יציבות במערכת האזורית, שגם משבר הקורונה של השנתיים האחרונות תרם לו, והחרפת מצוקות אזרחיות כלכליות בזירה הרחבה שמשפיעות על סוגיית היציבות.

הילה ב.: מכאן שלא ניתן, לראייתנו, להצביע על שינוי בתנאים הבסיסיים שמאפשרים לבטל את המגבלות שנקבעו לגבי הוראת השעה.

הילה ב.: הלכה למעשה, אם אנחנו מסתכלים על שנת 2021, אנחנו רושמים עלייה משמעותית באיום הביטחוני שנשקף מטרור מתוצרת יהודה ושומרון.

הילה ב.: קונקרטית, בשנה החולפת אם נסתכל על נתונים, נרשמו 1,557 פיגועים וניסיונות פיגוע בידי מפגעים שמוצאם מאזור יהודה ושומרון.

הילה ב.: מתוכם 103 פיגועים משמעותיים שגרמו להריגתם של שני ישראלים ופציעתם של 103.

הילה ב.: בנוסף, גורמי הביטחון סיכלו 270 פיגועים משמעותיים ונפתחו 851 התראות לפיגוע.

הילה ב.: הסיכון הביטחוני מאוכלוסיית מבקשי איחוד משפחות נובע מהיותה של האוכלוסייה הזאת מאגר אטרקטיבי ונגיש לגיוס עבור ארגוני הטרור ובראשם חמאס, שמתאמצת ללא הרף לגייס מקרב האוכלוסייה הזאת, גם כמפגעים בפועל וגם כסייענים לוגיסטיים או מודיעיניים לטובת קידום פעילות טרור.

הילה ב.: לכך מצטרף פוטנציאל מוגבר שגלום באוכלוסייה הזאת לביצוע פיגועי בודדים, כאשר האיומים האלה שמתקיימים באופן רציף מקבלים משנה תוקף בעיתות של הסלמה ביטחונית.

הילה ב.: כמו שהוזכר פה גם במהלך שומר החומות וגם בהסלמה של 2016-2015 התופעה הזאת בלטה במיוחד.

הילה ב.: אם אנחנו רוצים להבין מה הופך את האוכלוסייה הזאת למועדת יותר למעורבות בטרור אנחנו מסמנים פה שורה של גורמים.

הילה ב.: בראש ובראשונה, חופש התנועה שהאוכלוסייה הזאת נהנית ממנו בין ישראל לבין יהודה ושומרון או לחלופין רצועת עזה, ובעיקר חופש תנועה בתוך מדינת ישראל, היכרות עם השטח, היכרות עם החברה הישראלית ושליטה בשפה העברית, שהם מרכיבים אטרקטיביים ביותר עבור גורמי טרור שמעוניינים לקדם פה פיגועים.

הילה ב.: הקשרים המשפחתיים שמתקיימים, גם מול יהודה ושומרון וגם מול הרצועה, משמשים כמנוף להפעלת לחץ בידי ארגוני הטרור, ושוב אני חוזרת על חמאס כארגון הטרור המרכזי שפועל ללא הפסקה בכיוון הזה.

הילה ב.: הלחץ הזה מופעל לטובת גיוס לפעילות.

הילה ב.: למשל, איום לפגיעה בבני משפחה של אחמ"שים, של מבקשי איחוד משפחות שמתגוררים באיו"ש או ברצועה; או שימוש בבני המשפחה לשם הקמת מגע עם האוכלוסייה הזאת וגיוסה לטובת פעילות טרור.

הילה ב.: בנוסף, צריך לציין את הזיקה הערכית והזהותית שהאוכלוסייה הזאת משמרת לזירה הפלסטינית, ורגישות מוגברת שהם מפגינים כלפי טריגרים לאומיים ודתיים והתפתחויות בזירה.

הילה ב.: למשל, נושא אל אקצא, פינוי בתים, עימות צבאי ופגיעה בפלסטינים ברצועה או באיו"ש - כל אלה משמשים כטריגרים לפעילות ולנכונות להתגייס.

הילה ב.: דבר נוסף שצריך להגיד הוא שמחקירות של מקבלי מעמד מכוח אחמ"ש שהיו מעורבים והגיעו לחקירות, אנחנו למדים שהחיבור לגורמי הטרור הפלסטיניים מספק תחושת ערך, שיש בה להחליש עכבות מסורתיות שאנחנו מזהים אותן ורואים אותן באוכלוסיית הערבים אזרחי ישראל, בכל מה שקשור למעורבות טרור.

הילה ב.: כלומר, הנכונות בקרב אוכלוסיית האחמ"שים לקבל איזשהו ערך מוסף מהפעילות הזאת מתקיים באופן מוגבר.

הילה ב.: אמירה נוספת לגבי הגילאים: ככלל, המידע שהצטבר בידי שב"כ מלמד על כך שגילאים מסוימים, מה שאצלנו מכונה גילאי הפח"ע, נוטים להיות יותר מעורבים בטרור.

הילה ב.: מהבחינה הזאת, ככל שהגיל צעיר יותר הסיכון למעורבות בטרור גבוה יותר.

הילה ב.: מכאן שלדעתנו יש לקבוע בחוק מגבלת גיל שמתכתבת עם העיקרון הזה, ומרחיקה מישראל אוכלוסיות מקרב הפלסטינים שיש להם יותר פוטנציאל להיות מעורבים בטרור.

הילה ב.: כדי להמחיש את הנקודה הזאת ניתן להפנות לנתונים על מעורבות דור ב' בטרור, שזאת תופעה שאנחנו רואים אותה יותר ויותר בשנים האחרונות, שהיא באופן רציף ועקבי בשיעור כולל של כעשרה אחוז מהמעורבים בטרור, ולמעשה פי שניים מחלקם היחסי באוכלוסייה.

הילה ב.: קבוצת דור ב', שזאת קבוצת גיל צעירה יותר, היא למעשה מדגם מייצג של פוטנציאל הסיכון שאותו מנסה הוראת השעה למנוע.

הילה ב.: חברי הקבוצה הזאת הם, שוב, בגילאי הפח"ע, בגילאים הצעירים יותר, ומעורבות היתר שלהם בטרור נובעת למעשה ממימוש של גורמי הסיכון שהזכרתי קודם לגבי אוכלוסיית מבקשי האחמ"ש.

שמחה רוטמן: אז בעצם באופן אבסורדי הוראת השעה לא נוגעת בכלל בדור ב', היא לא מגבילה אותם בשום צורה, אבל הם המימוש של הסיכון.

מוסי רז: אני רוצה לשאול: קודם כל, אגב, השאלה של חבר הכנסת רוטמן היא לעניין.

מוסי רז: הם נתנו לנו נתונים על דור ב', שזה לא רלוונטי להצעת החוק הזו.

שמחה רוטמן: לא, הפוך.

שמחה רוטמן: זה מאוד רלוונטי, השאלה היא למה הוראת השעה לא נוגעת בזה.

מוסי רז: אני מצטט - נאמר לנו שבוצעו 1,550 פיגועים, שהיו בהם 103 פצועים ושני הרוגים.

מוסי רז: אז ראשית, הבנו למה הכוונה בפיגוע, אני לא מתווכח עם ההגדרה הזו.

מוסי רז: אני רוצה לשאול כמה כתבי אישום הוגשו.

מוסי רז: שנית, 1,550 מתוך כמה פיגועים?

מוסי רז: מתוך 1,560?

מוסי רז: מתוך מיליון?

מוסי רז: מתוך מה?

מוסי רז: שלישית, מה האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה?

מוסי רז: אוכלוסייה של 140 אלף?

מוסי רז: 280 אלף?

מוסי רז: מיליון?

מוסי רז: על מה אנחנו מדברים?

מוסי רז: רביעית, מה קורה לאלה שבשטחים?

מוסי רז: הרי זה לא שהם באו מהמאדים, בניגוד למה שהיה ניתן לשמוע מחברי כנסת פה קודם.

מוסי רז: כלומר, נניח שאותו אחד שזרק אבן - ביצע פיגוע - מה הסיכוי שזה יקרה אם הוא חי בשטחים?

מוסי רז: הרי גם שם יש פיגועים.

מוסי רז: זאת אומרת, זה שביצע את הפיגוע פה לא אומר שפה יש סיכוי גבוה יותר.

מוסי רז: הנתונים שמסר השב"כ הם נתונים שלא עומדים במבחן חשבון של ילד בכיתה א'.

מוסי רז: מה קבוצת הביקורת?

מוסי רז: 1,550 מתוך כמה?

מוסי רז: על כמה אזרחים בדקו?

מוסי רז: כמה פיגועים בדקו?

מוסי רז: כפי ש-2,600 בשבעה חודשים זה לא 6,000 בשנה - זה פחות מ-4,500 ולמעשה יותר קרוב ל-3,000 מאשר ל-6,000.

מוסי רז: אני חושב, אדוני יושב הראש, שהגיע הזמן שנעסיק פה יועץ מתמטיקה שיתקן חברי כנסת שמזייפים מספרים, וגם השב"כ, שלפחות יסביר.

מוסי רז: אגב, עדיין מאוד יכול להיות שיש לו קייס; אבל לא שמענו פה שום נתונים.

מוסי רז: אלה לא נתונים, אני מצטער.

מוסי רז: זו מריחה אחת גדולה.

מוסי רז: עכשיו, בבקשה, שיגידו מה קבוצות הביקורת.

מוסי רז: אולי הם צודקים, אני אגב לא אומר עדיין שלא, כי לא שמעתי מהם שום דבר.

מוסי רז: זה פשוט מבייש את הוועדה הזו, זו בושה לכנסת.

מוסי רז: אם היו צריכים להציג את זה בשיעור חשבון בכיתה ו' היו זורקים אותם מהמדרגות.

מוסי רז: זו הצגת נתונים?

רם בן ברק: טוב, תודה רבה.

רם בן ברק: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ראשית, לפני שאני מתייחס לחוק אני רוצה להתייחס לגיבוב השקרים המניפולטיבי של נציגת השב"כ.

אחמד טיבי: מה שאמרת זה שימוש מניפולטיבי במספרים, כמו שעשה לנו אבי דיכטר, אז ראש השב"כ, בוועדת הפנים בשנת 2004 או 2005.

אחמד טיבי: אתם מנצלים את הרגישות ואת ההקשבה של הציבור היהודי למילה פיגועים, ואז מרכיבים על זה נתונים שאין להם שום קשר למציאות.

שמחה רוטמן: אחמד, אין לנו רגישות למילה פיגועים; יש לנו רגישות לפיגועים.

שמחה רוטמן: משום מה עושים עלינו פיגועים.

אחמד טיבי: אני לא דיברתי איתך.

אחמד טיבי: אני יכול להתחכם יותר ממך.

אחמד טיבי: תן לי.

אחמד טיבי: ולכן, השימוש המניפולטיבי הזה במספרים יועד לשמש למטרה פוליטית - לשרת החלטות ממשלה פוליטיות.

אחמד טיבי: לגבי אלה שדיברו על המצב לפני חקיקת החוק: אני הייתי בזמן שהחוק חוקק.

אחמד טיבי: שר הפנים אז היה אלי ישי.

אחמד טיבי: התקבלה החלטה בממשלה, ואז הוא הגיע לכנסת ואמר שמטרת החוק היא דמוגרפית, למנוע את זכות השיבה.

אחמד טיבי: הוא לא השתמש בשום הסבר ביטחוני.

אחמד טיבי: לאחר מכן הגיע השר המקשר דאז, שקראו לו גדעון עזרא.

אחמד טיבי: הוא, סגן ראש השב"כ לשעבר, לא השתמש בטיעון הביטחוני.

אחמד טיבי: גם הוא אמר שהמטרה היא למנוע את זכות השיבה.

אחמד טיבי: אחר כך מישהו הסביר לשניהם, חבר הכנסת האוזר ומכובדי יושב הראש, שהטיעונים האלה לא יחזיקו מול בג"צ.

אחמד טיבי: לכן, פתאום הביאו את ראש השב"כ ושינו טיעון.

אחמד טיבי: אמרו - לא, לא דמוגרפיה; ביטחון.

אחמד טיבי: אז התהפך השיח לשיח ביטחוני כדי להכשיר את השרץ ואת החוק הגזעני הנורא הזה.

אחמד טיבי: זה אחד מהחוקים הכי גזעניים בספר החוקים.

אחמד טיבי: למה אני אומר את זה?

אחמד טיבי: הביטוי לָם שָׁמל (لم شمل), איחוד משפחות, לא קיים באף עם אחר.

אחמד טיבי: אולי עכשיו באוקראינה יתחילו לדבר עליו.

אחמד טיבי: למה הביטוי איחוד משפחות לא קיים באף עם אחר?

אחמד טיבי: כי רק העם הפלסטיני רוסק ב-1948 והמשפחות פוזרו לכל עבר.

אחמד טיבי: יש מספרים, 1948, 1967.

אחמד טיבי: איך זה מתבטא במציאות - תסתכלו על המשפחות האלה.

אחמד טיבי: תסתכלו על הילדים שלהן.

אחמד טיבי: בזמן חקיקת החוק, בהתחלה, בחלק מהמשפחות האב היה בגדה, האימא הייתה כאן, שני ילדים היו איתו וילד אחד עם אימא.

אחמד טיבי: אין מצבים כאלה.

אחמד טיבי: ולכן, מאוד חשוב הארגומנט הזה של איחוד משפחות אצל משפחות פלסטיניות, משני עברי הקו הירוק: גם ערבים פלסטיניים בישראל וגם תושבים בשטחים הכבושים.

צבי האוזר: יש העברה הפוכה, לשני הצדדים?

אחמד טיבי: יש יותר לכיוון טייבה מאשר לכיוון טול כרם.

אחמד טיבי: אני נשוי לאישה מטול כרם, אגב.

צבי האוזר: אבל אתה לא היית עובר לטול כרם.

אחמד טיבי: נשקלה האפשרות הזאת, והחלטנו לגור פה.

צבי האוזר: כי פה יותר טוב.

אחמד טיבי: לא, לא בגלל שיותר טוב.

עאידה תומא סלימאן: היינו מפסידים, הוא לא היה חבר כנסת אז.

אחמד טיבי: תודה, עאידה.

אחמד טיבי: יש כאלה שגרים ברמאללה עכשיו, אתה יודע?

צבי האוזר: כמה?

צבי האוזר: עם יד על הלב.

אחמד טיבי: עזוב מספרים.

אחמד טיבי: אתה יודע מה אמר גדעון עזרא אז?

עאידה תומא סלימאן: אתם גורמים למצב הכלכלי ברמאללה.

עאידה תומא סלימאן: אנשים לא רוצים לחיות שם.

אחמד טיבי: מכובדי יושב הראש, אתם יודעים מה אמר גדעון עזרא?

אחמד טיבי: הוא אמר שכולם, כל הערבים, ילכו לגור בשטחים.

אחמד טיבי: מה הוא רצה?

אחמד טיבי: האיש שדיבר על דמוגרפיה בהתחלה רצה לעשות, הוא ומי שדחף אותו ועשה את החוק, לעשות טרנספר שקט הפוך, שערבים פלסטיניים אזרחי ישראל יגורשו מרצון בגלל אהבה.

אחמד טיבי: אוקי?

אחמד טיבי: טרנספר בגלל אהבה.

אחמד טיבי: זה מה שרצו לעשות.

צבי האוזר: האהבה מנצחת.

אחמד טיבי: במקרה זה האהבה לא מנצחת, אבל היא צריכה לנצח בסוף.

אחמד טיבי: התייחסו לכל סיפור אהבה פלסטיני כאל פצצה מתקתקת: איום על המדינה שיש לה את דימונה.

אחמד טיבי: מדינה מגורענת, גרעינית, אבל תייסיר מאיים עליה, הוא ואשתו וילדיו?

אחמד טיבי: אתם מאיימים על מדינה גרעינית?

אחמד טיבי: המדינה החזקה ביותר במזרח התיכון?

אחמד טיבי: הרחם של האימא הפלסטינית מאיים עליכם?

אחמד טיבי: עכשיו, יש גם אמירה לא מוסרית, ממי שתמך בחוק במליאה ומתנגד לחוק בוועדה.

אחמד טיבי: אני לא יכול להבין את זה.

אחמד טיבי: אפשר היה לעצור את החוק במליאה, וערבים שתמכו בחוק הזה עשו מעשה נפשע, לא מוסרי.

אחמד טיבי: יותר מהיהודים שתמכו בחוק, כי הערבי יודע מה זה לם שמל.

אחמד טיבי: הערבי אמור לחיות את המצוקה של משפחה מרוסקת, שהאימא, אם אין לה תושבות, לא יכולה לנהוג, לא יכולה לקחת את הילדים לקופת חולים מהפחד שהשוטר יתפוס אותה ואז יגרש את כולם מעבר לקו הירוק.

אחמד טיבי: אתם לא יודעים מה זה החיים האלה.

אחמד טיבי: האמת היא שחלק יודעים ובכל זאת הצביעו בעד החוק.

אחמד טיבי: יש כאלה שיודעים מה הסבל, אדוני יושב הראש.

אחמד טיבי: הנתונים האלה לא מצדיקים עונש קולקטיבי.

אחמד טיבי: אני מכיר יהודי שרצח ראש ממשלה, ובשום שלב לא נשמעה טענה שצריך לשלול ממנו את האזרחות.

אחמד טיבי: יהודי שרצח את ראש ממשלת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: נתנו לו להתחתן.

אחמד טיבי: הוא מקבל ביקורים.

אחמד טיבי: אפשרו לו להזדווג, וייחוד, התייחדות בתוך הכלא.

אחמד טיבי: יש מגינים עליו בתוך הכנסת.

אחמד טיבי: יש לו ממליצים, אנשים שתומכים בדרישותיו - מסיבות הומניות, אמרו.

אחמד טיבי: מסיבות הומניות, למי שרצח ראש ממשלה.

אחמד טיבי: לשמוע את אורית סטרוק מדברת על שלום ועל דמוקרטיה זה כמו לשמוע את נוכל הטינדר מיישב סכסוכים בין גבר לאישה; יועץ נישואים פתאום.

אחמד טיבי: זו בדיוק אותה משוואה.

אחמד טיבי: יש גבול לגיחוך הזה.

אחמד טיבי: היא מדברת?

אחמד טיבי: היא יושבת בלב אוכלוסייה פלסטינית, על חשבון אוכלוסייה פלסטינית.

אחמד טיבי: האנשים שלה יורקים על נשים פלסטיניות מעבר לחלונות; זורקים אבנים; יורים בהם ועושים טבח בתוך מסגד, שרק לפני יומיים היה יום הזיכרון ה-28 לטבח חברון.

אחמד טיבי: אלה יטיפו מוסר לאסמהאן, לתייסיר ולמשפחות?

אחמד טיבי: לכן, אני מבין עמדה פוליטית, חבר הכנסת האוזר.

אחמד טיבי: אתה איש ימין, אתה נץ פוליטי.

אחמד טיבי: יש שיקולים שצריך לקחת אותם בחשבון, לא חשוב באיזו פוזיציה אתה.

אחמד טיבי: ולפני חקיקת החוק, אדוני יושב ראש הוועדה, היה תהליך שקראו לו ועדת הפנים, והם ישבו, הליך האיקסים.

אחמד טיבי: אם בדקת אתה תדע מה זה תהליך האיקסים.

אחמד טיבי: לחדשים, תהליך האיקסים זה מי שהגיש בקשת איחוד משפחות לפני חקיקת החוק.

אחמד טיבי: אתם יודעים מה היו עושים איתו?

אחמד טיבי: עד איפה הוא צריך להוכיח שהוא נשוי?

אחמד טיבי: להביא אישור מבית דין שרעי.

אחמד טיבי: אחר כך להביא צילומים מיום החתונה.

אחמד טיבי: ואז הוא מביא, ואחר כך מחזירים אותו לעוד משהו.

אחמד טיבי: שואלים אותו אם יש לו ילדים - אין לו ילדים; אשתו בהריון.

אחמד טיבי: אומרים לו - לך תביא אולטרסאונד.

אחמד טיבי: אתם יודעים שהיו מבקשים אולטרסאונד מכל זוג על הריון?

עאידה תומא סלימאן: דואגים לשלום העובר.

אחמד טיבי: עוד דרישה.

אחמד טיבי: אחר כך היו מעבירים אותם בדיקה ביטחונית בשב"כ.

אחמד טיבי: אדוני יושב הראש, אין בקשה לפני החוק הזה שלא עברה קלירנס של השב"כ.

אחמד טיבי: אין מצב כזה.

אחמד טיבי: הם לא היו עוברים את משרד הפנים ואת הוועדה שבדקה את הבקשות.

אחמד טיבי: לכן, המסננת של הביטחון הייתה קיימת אז, והדרישות של טופס האיקסים שהיה נמשך חמש שנים.

אחמד טיבי: תהליך האיקסים היה נמשך חמש שנים כולל קלירנס של השב"כ.

רם בן ברק: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: רבותיי, אם יש חוק שמאז שאני חבר כנסת אני מרגיש שהוא מבייש את הבית הזה, מבייש את ספר החוקים, מבייש את מי שתמכו בו, מבייש את מי שאפשרו לו לעבור, מבייש את מי שברחו מהמליאה בזמן ההצבעה - זה החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אחרי הנאום הזה אני שמח שבחרת לגור בישראל ולא ברמאללה.

אחמד טיבי: לא בחרתי לגור.

אחמד טיבי: אני נולדתי כאן.

אחמד טיבי: זה ההבדל.

אחמד טיבי: אנחנו לא היגרנו, לא ביקשנו ויזה.

רם בן ברק: בחרת לא להגר.

אחמד טיבי: יש כאלה מפה בעולם שהגיעו לפה דרך חוק אחר.

אחמד טיבי: אנחנו נולדנו כאן.

שמחה רוטמן: לא כולם, אל תדאג, אחמד טיבי.

שמחה רוטמן: הרוב אצלכם היגרו, אפילו יותר מאשר אצל היהודים.

צבי האוזר: טיבי, גם אנחנו נולדנו כאן, וגם אלה שבג'נין שבאו לכאן נולדו שם.

צבי האוזר: בוא, לא כל דבר הוא כזה דרמטי.

צבי האוזר: כשמבקשים תעודת נישואים זה לא לטרטר.

אחמד טיבי: אני אסביר לך את ההבדל בין מולדת למדינה.

אחמד טיבי: המולדת היא מהים לנהר.

אחמד טיבי: מדינה זה משהו אחר.

צבי האוזר: המולדת שלי היא מהים עד הנהר, אמרת טוב.

עאידה תומא סלימאן: למה אתה אומר שם?

עאידה תומא סלימאן: שם זה כאן.

עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה, אתה רוצה את המולדת אבל בלי הילידים.

רם בן ברק: חברים, הדיון הזה נגמר כאן.

רם בן ברק: אנחנו נמשיך ביום חמישי ואז אנחנו נתחיל לקרוא את החוק.

רם בן ברק: הישיבה נעולה.