ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 125, 2022-03-01 14:00

וליד טאהא: שלום לכולם, צוהריים טובים, אנחנו מתחילים היום דיון - אני יזמתי – על מימוש מטרות הקרן לשמירת הניקיון לקידום מחזור פסולת וניצול יתרות הכספים שבקרן.

וליד טאהא: הנושא של הקרן עלה יותר מפעם אחת בשיחה עם השרה לפני זמן רב.

וליד טאהא: בזמן האחרון נושא הקרן עולה בהרבה דיונים שנעשים כאן בוועדה.

וליד טאהא: אנחנו יודעים שקרן הניקיון היא קרן עשירה, יש שם הרבה כסף, והיא נועדה לסייע במחזור ובניקיון סביבתי.

וליד טאהא: זה מאוד רלוונטי גם לדיון הקודם, אם כי קצת שונה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים להתחיל דווקא עם גלית כהן, מנכ"לית המשרד להגנת הסביבה.

וליד טאהא: גלית, את רוצה לתת סקירה על הקרן, על התפקוד שלה, מאין נכנס אליה הכסף, איך הכסף שנכנס אליה יוצא, איך הוא מחולק, מה אנחנו עושים עם הרשויות החלשות שאין להן כסף להשקיע בפינוי הפסולת והזבל כי זה עולה הרבה כסף?

וליד טאהא: תנו את הסקירה שלכם, אחרי זה נפתח את הדיון.

וליד טאהא: בבקשה.

גלית כהן: אני אעביר עוד מעט את זכות הדיבור לסמנכ"ל שלטון מקומי, לאלעד, ואז נענה על כל השאלות שהעלית, היושב ראש.

גלית כהן: הגשנו את דוח הביצועים של חודשים ינואר-יולי 2021 כפי שנדרשנו, שזה החצי השנתי, ואת השנתי נגיש עוד מעט ונעשה עליו דיון.

גלית כהן: אני רוצה שנקפוץ ישר לאסטרטגיה שלנו, לאן אנחנו שואפים, ואז להסביר כמה יש בתקציב הקרן, כמה נכנס כל שנה, עבור מה זה מיועד.

גלית כהן: המטרות של הקרן הן למחזור ולהפחתת הטמנה.

אלון טל: לא לניקיון?

אלון טל: זה לא נכלל?

גלית כהן: לא.

וליד טאהא: המחזור הוא חלק מהניקיון, לא?

גלית כהן: מחזור והפחתת הטמנה.

גלית כהן: המטרה לעשות את הכל להפחתת הטמנה.

וליד טאהא: כדי להתחיל לחסל את תופעת הערימות וההרים שנערמים בגלל הכמויות האדירות של הדבר הזה.

אלון טל: אני רואה הרבה מטרות שם, לא רק מחזור.

גלית כהן: יש כמה חשבונות.

גלית כהן: אנחנו מדברים על החשבון הגדול.

גלית כהן: החשבון הגדול הוא להפחתת הטמנה.

אלון טל: אנחנו יודעים שלקרן פנים רבות.

גלית כהן: לא.

אלון טל: יש יותר מקרן אחת.

גלית כהן: אבל אין שם כסף.

גלית כהן: הכסף הגדול הוא בהיטל ההטמנה.

אלעד עמיחי: הדיון שלנו עכשיו מסביר איך לפתור את הדיון הקודם, שלא יהיו דיונים כמו הדיון הקודם על הטמנה יותר.

אלעד עמיחי: אנחנו לא מעוניינים לראות הטמנה יותר במדינת ישראל, אנחנו רוצים לצמצם את ההטמנה למינימום הנדרש כך שהדיונים על אתרי הטמנה יהיו שוליים.

אלעד עמיחי: במדינת ישראל מיוצרים כשישה מיליון טון פסולת ביתית מידי שנה.

אלעד עמיחי: כל אחד מאיתנו מייצר בממוצע קילו 800 של פסולת, כל אחד מאזרחי המדינה, וקצב הגידול עולה ב-2.6% כל שנה, כשהעלייה נובעת משתי סיבות.

אלעד עמיחי: סיבה אחת זה שהאוכלוסייה במדינת ישראל גדלה באופן גבוה, הרבה יותר מאשר במדינות מערביות אחרות.

אלעד עמיחי: יש מדינות בעולם שקצב הגידול כבר לא קיים, התמתן, וזה משפיע.

וליד טאהא: יש מגמה שלילית.

אלעד עמיחי: אפילו שלילית, וזה משפיע על מגמות סביבתיות.

אלעד עמיחי: הגידול באוכלוסייה מעמיס על המקורות של מדינת ישראל, בין היתר על כמות הפסולת שהאזרחים מייצרים.

וליד טאהא: פחות אנשים - פחות פסולת.

אלעד עמיחי: זה חד משמעית עובד.

אלעד עמיחי: הדבר השני שבגינו קצב הגידול עולה - שמדינת ישראל היא מדינה מתפתחת, הכלכלה שלה מתפתחת, כלכלה בצמיחה.

אלעד עמיחי: אנחנו נמצאים עדיין בגידול בקצב הצריכה.

אלעד עמיחי: במקום שמדינות מערביות הצליחו לנתק בין הגידול ברמת החיים לקצב ייצור הפסולת - זו המגמה הרצויה.

אלעד עמיחי: ככל שרמת החיים פה עולה אנחנו עושים שימוש בצמיחה הזאת כדי לצרוך יותר, וכשאנחנו צורכים יותר אנחנו גם משליכים יותר ביחס לשאר.

אלעד עמיחי: דבר נוסף שחשוב לדעת, וזה מאוד קשור לכלל הדיונים שאני מניח שמגיעים גם לשולחן הוועדה הזאת, זה ש-10% מפליטות גזי החממה במדינת ישראל נובעים מהטמנת הפסולת.

אלעד עמיחי: כשמדינת ישראל רוצה לעמוד בשורה אחת עם המדינות שמצהירות על הפחתת פליטות גזי חממה ואיפוס, היא לא יכולה לעשות את זה מבלי לצמצם באופן משמעותי את הטמנת הפסולת.

אלעד עמיחי: המטמנות פולטות כמויות גדולות מאוד של גזי חממה.

אלעד עמיחי: אם לא נעצור את ההטמנה לא נוכל לעמוד ביעדים שמדינת ישראל התחייבה עליהם.

אלעד עמיחי: ממה מורכב פח אשפה ביתי?

אלעד עמיחי: שאריות המזון הן המרכיב העיקרי במדינת ישראל.

אלעד עמיחי: קונים הרבה, אוכלים מעט - -

וליד טאהא: מה שאנחנו זורקים.

אלעד עמיחי: בדיוק, מה שאנחנו משליכים לאשפה.

אלעד עמיחי: בדיוק החומרים האלה הם החומרים שמתפרקים אחר כך במטמנות שפולטות גזי חממה.

אלעד עמיחי: לא רק זה - הם גם יוצרים תשטיפים, הם יוצרים את מפגעי הריח.

אלעד עמיחי: המקטע הזה של שאריות המזון זה המקטע המשמעותי ביותר שבו צריך לטפל.

אלעד עמיחי: חוץ מזה יש לנו נייר, קרטון, פלסטיק וחומרים אחרים שאותם אם היינו מפרידים מהחומר האורגני היינו יכולים למחזר בצורה מושלמת.

אלעד עמיחי: עדיין במדינת ישראל 80% מהפסולת מוטמנת, רק 20% ממוחזר.

וליד טאהא: כמה זה 20% מתוך שישה מיליון טון?

גלית כהן: מיליון 330 זה מה שאנחנו ממחזרים.

גלית כהן: שים לב שכמעט ואין לנו מחזור של חומר אורגני.

אלעד עמיחי: זה לא מחזור, זה הפרדה של חומר אורגני וייצוב שלו.

וליד טאהא: מי עושה את ההפרדה?

אלעד עמיחי: בעיקר במפעלי מיון.

אלעד עמיחי: עדיין, לצערנו, לא בבתים.

וליד טאהא: ואז החומרים נלקחים למקומות אחרים?

אלעד עמיחי: כן.

וליד טאהא: איפה במדינה יש את המפעלים האלה?

אלעד עמיחי: מפעל אחד גדול בבקעת הירדן, מפעל "טובלן".

וליד טאהא: זה מפעל למיון?

אלעד עמיחי: לא.

אלעד עמיחי: יש תשעה מפעלי מיון ברחבי הארץ - בירושלים, בדודאים, בעפולה וכו', ונבנים כרגע עוד מפעלים.

גלית כהן: גם באעבלין.

אלעד עמיחי: באעבלין יש תחנה קטנה יחסית.

אלעד עמיחי: בחירייה בונים תחנה גדולה ובעברון בונים תחנה גדולה.

וליד טאהא: יש חירייה?

אלעד עמיחי: יש תחנת מעבר בחירייה, לא הר.

אלעד עמיחי: לא מטמינים שם פסולת, פשוט חלק ממיינים ושולחים כתחליף אנרגיה וחלק ממיינים ומעבירים למחזור.

אלעד עמיחי: האסטרטגיה של מדינת ישראל ל-2030 היא להעביר 54% פסולת למחזור, בדגש על מחזור איכותי, ומחזור איכותי אפשר לעשות על ידי הפרדה במקור.

אלעד עמיחי: האסטרטגיה מכוונת ל-100% תשתיות להפרדת הפסולת האורגנית במקור.

אלעד עמיחי: מה זה אומר?

אלעד עמיחי: כדי שבחומר האורגני, בשאריות המזון אפשר יהיה לעשות שימוש טוב בחקלאות, צריך להפריד אותו בבית.

אלעד עמיחי: אחרי שהוא מתערבב עם הבטריות, עם אקונומיקה ועם דברים אחרים ומנסים להפיק ממנו תוצר, התוצר הוא תוצר נחות שבמדינות אירופה החקיקה כבר לא מאפשרת להשתמש בו לחקלאות.

אלעד עמיחי: זה הכיוון שגם אנחנו הולכים.

אלעד עמיחי: האסטרטגיה מכוונת לפריסה של הפרדת הפסולת בבתים.

אלעד עמיחי: ככל שמפרידים את הפסולת יותר קרוב למקור, כך ניתן להפיק ממנה יותר חומרי גלם, למחזר אותה יותר.

אלעד עמיחי: יעדי האסטרטגיה הם להפוך את הקערה מ-80% הטמנה ו-20% מחזור, ל-20% הטמנה, וגם שאותה הטמנה תהיה רק פסולת שעברה טיפול.

אלעד עמיחי: לא ניתן יהיה להטמין פסולת שלא עברה מיון וטיפול.

וליד טאהא: מתי נגיע ל-20% הטמנה?

אלעד עמיחי: ב-2030.

גלית כהן: 20% ילכו להטמנה, חלק ילך למחזור וחלק להשבה.

וליד טאהא: עד 2030?

גלית כהן: זה מה שאנחנו רוצים.

וליד טאהא: זה יומרני מידי.

אלעד עמיחי: שאפתני הייתי אומר.

אלעד עמיחי: מה הכלי?

אלעד עמיחי: הכלי התקציבי הוא אחד מהכלים שאנחנו משתמשים בו, וזה הקרן לשמירת הניקיון.

אלעד עמיחי: בקרן לשמירת הניקיון יש מספר חשבונות.

אלעד עמיחי: יש את החשבון הכללי שמצטברים בו קנסות והכנסות קטנים - כ-10 מיליון שקל.

וליד טאהא: הכנסות ממחזור?

אלעד עמיחי: החשבון הכללי יכול לשמש לכל נושא של איכות סביבה.

אלון טל: 10 מיליון שקל זה כל הקנסות שנכנסים?

אלעד עמיחי: הקנסות בנושא הפיקדון מגיעים לחשבון הפיקדון, והקנסות של ניקיון, הקנסות של פסולת, הקנסות של תעשייה - -

וליד טאהא: כל מה שקשור בקנסות.

אלעד עמיחי: זה מגיע לכ-10 מיליון שקל.

אלעד עמיחי: יש את החשבון הגדול, שזה חשבון היטל ההטמנה.

אלעד עמיחי: לחשבון היטל ההטמנה מגיעים היטלי ההטמנה.

אלעד עמיחי: כל מפעיל של אתר פסולת משלם היום על כל טון פסולת 112 שקלים לקופת הקרן לשמירת הניקיון.

אלעד עמיחי: כשמשאית מגיעה היא משלמת למפעיל האתר את עלות הטיפול ואת דמי הכניסה.

וליד טאהא: שזה לא מעט כסף.

אלעד עמיחי: ההכנסות מידי שנה הן 530 מיליון שקל בממוצע, כמעט חצי מיליארד שקל בשנה, שזה ממוצע של החמש השנים האחרונות.

אלעד עמיחי: ההכנסות עולות ב-3% עד 5.5%.

אלעד עמיחי: אנחנו בשאיפה שהן ירדו כי נפסיק להטמין.

אלעד עמיחי: כרגע, כל עוד ההטמנה היא הפתרון - -

וליד טאהא: ההיגיון מאחורי ההיטל הזה הוא לעודד מחזור.

גלית כהן: נכון.

גלית כהן: זה לא קרה.

וליד טאהא: למה זה לא קרה?

גלית כהן: כי זה עדיין יותר זול - -

אלעד עמיחי: יותר זול להטמין פסולת מאשר למחזר אותה.

אלעד עמיחי: ההיטל, כמה שהיה קשה להעביר אותו ולחוקק אותו, לא עבר את נקודת האיזון שבה הוא מטה את שווי המשקל הכלכלי לטובת מחזור.

אלעד עמיחי: עדיין הטמנה במדינת ישראל יותר זולה מאשר כל פעולה אחרת של מחזור.

גלית כהן: ולכן כל התקציבים שלנו מופנים היום לסבסד את ההקמה של המתקנים ואת ההפעלה שלהם.

גלית כהן: כל עוד אנחנו לא נותנים את הסבסוד אין כלכליות.

וליד טאהא: למה לא לעשות את זה מהקרן?

גלית כהן: זה מה שאנחנו עושים.

וליד טאהא: אנחנו מבינים שהעלות למחזר גבוהה יותר ולכן קל יותר להטמין.

וליד טאהא: אפשר לנצל את הקרן כי את המחזור עושים בכמה נקודות במדינה.

אלעד עמיחי: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

אלון טל: האם בעקבות העובדה שאנחנו לא מצליחים לשנות התנהגות באמצעות ההיטל, המלצתכם תהיה להעלות את היטל ההטמנה?

אלון טל: האם זה עשוי לשנות את המשוואה?

גלית כהן: הדרך שלנו לשנות את זה, וזה משהו שנגיע איתו לוועדה הזאת שוב, היא בחקיקה, ברגולציה.

גלית כהן: תמריצים כלכליים הם טובים, אבל הם לא עושים את כל העבודה הזאת כאן.

אלון טל: מה אם זה היה 150 יורו כמו בשוויצריה?

גלית כהן: זה צריך לעלות מאוד.

גלית כהן: יכולנו לעשות כמו בגרמניה, שם פשוט בחקיקה אוסרים הטמנה, אבל אנחנו לא עושים את זה, אנחנו עושים איזה שהוא איזון, שילוב בין הדברים.

וליד טאהא: אם אוסרים בחקיקה, האם יש יכולות למחזר את הכל?

וליד טאהא: אם אין את היכולות זה אסון כפול.

גלית כהן: צודק מאה אחוז.

אלעד עמיחי: ההכנסות הן חצי מיליארד בשנה, וההוצאות, התשלומים הם כחצי מזה, כ-250 מיליון בשנה.

אלעד עמיחי: יש כמעט שלושה מיליארד שקלים בקרן שמיועדים לתכנית רב שנתית, בדיוק למטרות שעליהן דיברתם.

וליד טאהא: אפשר להסביר למה ההוצאות הן מחצית מההכנסות?

אלעד עמיחי: כי היעדים, התקציבים הגדולים מופנים לדברים תשתיתיים.

אלעד עמיחי: לא מזמן דיברנו על תכנית ש-30 שנה לא התממשה, תכנית שחושבים אולי שלא הייתה אמור להתממש.

אלעד עמיחי: להקים תשתית במדינת ישראל לוקח זמן.

אלעד עמיחי: הכסף שמצטבר מיועד להקים מתקני תשתית גדולים, מפעלים.

אלעד עמיחי: אלה לא תשלומים שוטפים שאנחנו מוציאים כל שנה.

אלעד עמיחי: אנחנו בונים תשתיות שישמשו לדורות, לכן הכסף כרגע מצטבר.

אלעד עמיחי: ברגע שאתר מוכן מבחינה תכנונית אנחנו מתקצבים אותו בהקמה ואחר כך מלווים אותו חמש שנים לפחות.

וליד טאהא: למרות שהוא ביוזמה פרטית.

אלעד עמיחי: גם יוזמות פרטיות.

גלית כהן: היוזמות הפרטיות לא קמות לבד בלי הסבסוד של המשרד.

גלית כהן: אנחנו מעדיפים היום, גם בהמשך לישיבה הקודמת, שהיוזמות להקמת מתקנים יהיו של הרשויות המקומיות, כי אז הן גם הבעלים של הפסולת, גם השכנים של המתקן כך שהן ידעו לטפל בו כדי שלא יהיו מטרדים, וגם יש להן את התועלות ממנו, אם זה ארנונה וכל מה שקשור.

אלעד עמיחי: כמובן שהן יעזרו אחר כך ביכולות של השוק הפרטי, ימכרזו ויעסיקו קבלנים מטעמן.

וליד טאהא: הן עושות את זה מההיגיון שתואם לאזרחים שלהן.

גלית כהן: בדיוק.

אלעד עמיחי: כאן אני מדבר על המקורות עד 2030, של כשישה וחצי מיליארד שקלים.

אלעד עמיחי: הקרן לשמירת הניקיון, שהיא הגוף המוסמך, אישרה תכנית עבודה רב שנתית של כשני מיליארד שקל שמוקצים להקמה של מתקני תשתית שימיינו וימכרזו את הפסולת.

וליד טאהא: כמה מתקנים אפשר להקים בשני מיליארד שקל?

אלעד עמיחי: אני מדבר על הקמת מתקנים, תמיכה במתקנים הקיימים, הקמה של מתקני השבה שהם התחליף של אתרי הטמנה לשאריות, הטמעה, הפרדת חומר אורגני במקור, פעולות חינוך והסברה.

אלעד עמיחי: סך הכל למימוש האסטרטגיה - כ-4.8 מיליארד, ועוד התחייבויות משנים קודמות - חלקן הן לרשויות חלשות, לחברה הערבית ולנושאים נוספים - של עוד כמיליארד וחצי שקל.

אלון טל: ההתחייבויות הן גם למתקני מחזור, או שזה שלל הפרויקטים הקשורים לפסולת?

גלית כהן: יש שם גם מתקנים.

אלעד עמיחי: יש התחייבויות עבר שהוקצו כבר למפעלי מיון.

אלון טל: למה התחייבתם בעבר?

אלעד עמיחי: במיליארד 600 יש תכניות של סביבה שווה, תכנית לחברה הערבית שהיא תכנית גדולה מאוד שהתחייבנו.

אלעד עמיחי: יש גם את הנושא של פסולת הבניין.

גלית כהן: גם מתקנים.

אלעד עמיחי: מתקנים למחזור פסולת בניין.

אלעד עמיחי: כולם בנושא מחזור ותשתיות.

אלון טל: ממתי החובות?

אלון טל: מ-2015,2016?

אלעד עמיחי: זה לא עניין של חובות, זה התחייבויות.

אלון טל: ממתי?

אלעד עמיחי: יש חלק משנה שעברה, חלק מלפני חמש שנים.

אלעד עמיחי: לקחנו את כמויות הפסולת של מדינת ישראל, את אותם שישה מיליון טון, חילקנו אותם לפי איפה הם מיוצרים ושיטות השונות של הטיפול כי בסוף את הפסולת צריך למיין, צריך לטפל, צריך בשאריות לעשות השבת אנרגיה או להטמין, ועשינו חישוב כמה מתקנים כאלה צריך.

אלעד עמיחי: במדינת ישראל צריך 51 מתקני תשתית חדשים.

אלעד עמיחי: כל אחד מהם זה עולם ומלואו מבחינה תכנונית, מבחינת הוועדות, מבחינת השכנים, מבחינת רמ"י.

אלעד עמיחי: יש אלף ואחד גורמים שמשפיעים על כל אחד מהמתקנים האלה, ואת זה אנחנו צריכים להקים תוך עשור.

אלעד עמיחי: זו מהפכה ברמה הלאומית.

אלעד עמיחי: כמו שנעשתה המהפכה בעולם הביוב, כמו שנעשתה מהפכה בעולם התפלת המים, כמו שנעשית מהפכה, אנחנו מקווים, גם בעולם האנרגיה החליפית, זאת אחת המהפכות התשתיתיות הגדולות ביותר שמדינת ישראל צריכה לעבור בעשור הקרוב.

וליד טאהא: מי צריך לבחור את המיקומים?

וליד טאהא: מי שיכול לצבוע מקום כדי לעשות שם את הדבר הזה, יעשה את זה ללא הבנה בקטע של פגיעה סביבתית, קריטריונים למיניהם.

וליד טאהא: הוא מתכנן, הוא לא מבין כלום בסביבה.

אלעד עמיחי: המתקנים האלה הם לא מטמנות, אלה מפעלי תעשיה שסגורים שיש מהם יניקת אוויר וטיפול מהאוויר.

אלעד עמיחי: התושב אמור להיות אדיש מבחוץ.

אלעד עמיחי: יושב פה בוגין עפר שהוא מפעיל של מתקן כזה.

אלעד עמיחי: הוא מפעיל מתקן סגור עם דלתות נפתחות ונסגרות.

אלעד עמיחי: מבחוץ אתה לא אמור לדעת אם זה מפעל ללגו או לפסולת.

וליד טאהא: זה אומר שזה יכול להיות בכל מקום.

אלעד עמיחי: באזור תעשייה.

אלעד עמיחי: המתקנים האלה יכולים להיות באזורי תעשייה או במתקנים הנדסיים.

אלעד עמיחי: יש חמישה מתקני מיון לפסולת מעורבת.

אלעד עמיחי: נבנים עוד ארבעה.

אלעד עמיחי: לטיפול בפסולת אורגנית קיימים היום שלושה מתקנים, אבל למעשה זה אחד גדול ושניים מאוד קטנים.

אלעד עמיחי: כרגע יש יוזמות להקמה של עוד שניים בסדר גודל גדול.

אלעד עמיחי: מתקני השבה עדיין אין לנו.

אלעד עמיחי: מתקני מיון נקי יש לנו שלושה שבעיקר ממיינים את פסולת האריזות מחוק האריזות.

אלעד עמיחי: כל המתקנים האלה לפני בין חמש ל-10 שנים לא היו.

אלעד עמיחי: הקרן לשמירת הניקיון הייתה המאיץ להקמה של המתקנים האלה.

אלעד עמיחי: יש לנו מתווה יישום רב שנתי שלא עוסק רק בכסף.

אלעד עמיחי: אמרה קודם גלית "רגולציה, רגולציה רגולציה".

אלעד עמיחי: קודם צריך לקבוע את כללי המשחק, אחר כך לתת את הכלים למי שרוצה להשתתף במשחק.

אלעד עמיחי: הרגולציה בנושא הפסולת במדינת ישראל היא רגולציה חסרה, היא רגולציה שנבנתה בצורה קצת אקלקטית - מלמטה למעלה, לא מלמעלה למטה.

אלעד עמיחי: חוק הפיקדון, חוק האריזות וחוק לפסולת אלקטרונית נבנו, אבל כל אחד מהם מתנהל קצת כמשק עצמאי במקום שיהיה חוק כולל לנושא הפסולת וממנו ייגזרו חומרי הגלם השונים.

אלעד עמיחי: אנחנו עובדים על זה, אנחנו נביא לוועדה הזאת חוק פסולת כולל, אבל לפני כן צריך לטפל בכמה דברים בוערים, תרתי משמע.

אלעד עמיחי: צריך לטפל בנושא של החומר האורגני בעיקר, ואנחנו מתכוונים להביא בשנה הזאת, בתכנית העבודה של השנה הקרובה תקנות לטיפול בחומר האורגני שיקבעו מה מותר ומה אסור בנוגע לחומר האורגני.

אלעד עמיחי: פה אנחנו לא הולכים להמציא שום דבר, אנחנו מתיישרים לפי הרגולציה האירופאית - שאסור להטמין חומר אורגני שלא עבר טיפול.

אלעד עמיחי: אנחנו עוסקים בתשתיות, אנחנו עוסקים במקטע הפנים עירוני, בהפרדה במקור, ברגולציה, בתמריצים.

אלעד עמיחי: בין השאר הזכרת, חבר הכנסת טל, את היטל ההטמנה.

אלעד עמיחי: אנחנו לא זנחנו את הסיפור, אנחנו עושים את החישובים, את התחשיבים בהשוואה לעולם.

אלעד עמיחי: גם בעניין של הפחמן.

אלעד עמיחי: אין סיבה שמפעל תעשייה ישלם מס פחמן על הפחמן שהוא פולט ומטמנה שהיא מפעל לטיפול באשפה לא תשלם על הפחמן שהיא פולטת.

אלעד עמיחי: נעשה עבודה לתמחור הפחמן שפולטות המטמנות.

אלון טל: אותו מס על הבלו שאישרנו בוועדת הכספים לא כלל את זה.

אלון טל: אתם חושבים אולי להרחיב את זה, שזה רעיון מאוד יפה לחוק ההסדרים.

גלית כהן: יש לנו את זה כבר בהחלטת ממשלה, אם אתה זוכר.

גלית כהן: החלטת הממשלה מאוקטובר כוללת את זה, את הסוגיה הזאת.

אלון טל: בדרך כלל אני רואה דברים בחוק ההסדרים שמעצבנים אותי, אבל דבר כזה ישמח אותי.

אלון טל: אני מאתגר אתכם, זה לא בשמיים, ואנחנו בכחול לבן נעזור.

אלעד עמיחי: יש גיבוש מדיניות בנושאים שמתייחסים לצמצום הפסולת, לצמצום בזבוז המזון.

אלעד עמיחי: 43% מהפסולת בבית שלנו זה מזון.

גלית כהן: זה המון.

גלית כהן: שליש ממה שקנינו בסופר או בשוק אנחנו זורקים.

אלעד עמיחי: תבינו שבעולם ובמדינת ישראל אין מחסור במזון.

אלעד עמיחי: אנחנו פשוט קונים וצורכים.

אלעד עמיחי: יש מחסור בחלוקה.

אלעד עמיחי: מה עשינו עד כה?

אלעד עמיחי: יש שלושה מתקנים לטיפול בחומר מפסולת עירונית שהושקעו בהם סך של מעל מיליארד שקלים.

אלעד עמיחי: "הושקעו" זה אומר שיש התחייבות כספית, שהכסף בקרן צבוע לפרויקט מסוים ועדיין לא שולם.

אלעד עמיחי: הושקעו כמעט מיליארד שקלים בתמיכה בהקמה ושדרוג של מתקני מיון לפסולת אורגנית, ופה אנחנו מדברים על השקעה בתשעה מפעלים.

אלעד עמיחי: אמרנו חמישה שכבר פועלים וארבעה שקיבלו התחייבות והם בשלבי הקמה.

אלעד עמיחי: תמכנו באשכולות של רשויות, בעיקר בפריפריה, אדוני היושב-ראש, לסיוע באיסוף ופינוי פסולת ועידוד המחזור על ידי האשכולות.

אלעד עמיחי: הרבה מאוד מזה מוקדש לרשויות בסוציו אקונומי נמוך.

גלית כהן: הנושא של איסוף וטיפול רק בסוציו אקונומי נמוך.

אלעד עמיחי: תמיכה בהקמה ושדרוג מרכזי מחזור ברשויות המקומיות – 150 מיליון שקל, כדי לעשות את המחזור יותר נגיש, יותר אסטטי, יותר יעיל ברשויות המקומיות.

אלעד עמיחי: תמכנו בשימוש בכלים רב פעמיים בגני ילדים על ידי רכישת מדיחי כלים - 45 מיליון שקלים.

אלעד עמיחי: תמכנו גם ברגולציה על ידי הרחבת חוק הפיקדון ומס החד"פ.

אלעד עמיחי: 160 מיליון שקל קול קורא להקמה של מפעלי פסולת מחזור בניין, נושא שצריך להיכנס גם ברגולציה וגם בתשתיות.

אלעד עמיחי: בתשתיות - 160 מיליון שקל לפריסה מקצה אל קצה בכל רחבי הארץ של מפעלים לאיסוף ומחזור פסולת הבניין.

אלעד עמיחי: תמיכה במערכים אזוריים לטיפול פסולת הבניין ברשויות המקומיות באמצעות האשכולות, וטיפול בפסולת ומחזור הפסולת החקלאית.

אלעד עמיחי: עכשיו אני עובר למיקוד שלנו מבחינת תכנית העבודה של הקרן בשנת 2022.

אלעד עמיחי: אנחנו מוציאים קול קורא נוסף לתכנון של מתקני מיון לאלה שעדיין בשלבים של תכנון.

אלעד עמיחי: אנחנו מתכננים בשלבים מתקדמים הקצאה של 200 מיליון שקל לתעשיית המחזור עצמה, לא למיון הפסולת, אם זה למחזור הפלסטיק, מחזור הנייר, מחזור המתכת, מחזור הבדים, כדי שניצור מהחומרים שמתמיינים מוצרים.

אלעד עמיחי: ביחד עם משרד הכלכלה נשקיע עוד 300 מיליון שקל באשכולות כדי ליצור את היתרון לגודל הטיפול של הרשויות המקומיות.

אלעד עמיחי: נתמוך במכונות אוטומטיות להחזרת מכלי משקה עם פיקדון.

אלעד עמיחי: נתמוך ברשויות מקומיות להפריד פסולת אורגנית במקור, בבתים, כדי שהחומר האורגני יהיה נקי ויוכל להגיע לקומפוסט.

אלעד עמיחי: זה לא רק בבתים, זה גם במוסדות.

אלעד עמיחי: הרבה מהחומר האורגני שמיוצר ברשויות המקומיות הוא לא רק בבתים.

אלעד עמיחי: בתי מלון, בתי אבות, מרכזים מסחריים, בתי חולים, בסיסי צה"ל - כל אלה מוסדות שמייצרים טונות על טונות של חומר אורגני שדי בקלות אפשר להפריד ואפילו לטפל במקום.

אלעד עמיחי: היום יש טכנולוגיות של מתקנים קטנים שמציבים, ויש כבר פיילוטים כאלה ברשויות המקומיות.

אלעד עמיחי: בקניון, למשל, אתה מציב מתקן סגור בלי ריח שכל החומר האורגני של הסופרמרקט נשפך לתוכו במסוע ובמקום להיות מפונה לאתרי ההטמנה הוא מייצר קומפוסט שהולך לגינון העירוני.

אלעד עמיחי: אני לא מדבר פה על פנטזיה, אני מדבר על דבר שקורה בדיזינגוף סנטר בתל אביב.

אלעד עמיחי: כאלה אנחנו רוצים לראות מאות ברחבי הארץ, לא אחד או 10.

וליד טאהא: השישה מיליון טון פסולת כולל פסולת בנייה?

אלעד עמיחי: לא.

אלעד עמיחי: תוסיף עוד שישה מיליון של הבנייה.

אלון טל: האם יש לכם תחזיות?

אלון טל: מדינת ישראל מצטופפת.

אלון טל: היכולת של בתים לעשות קומפוסט ביתי כשהם בגורדי שחקים, אני מבין שזה לא חלק מהאסטרטגיה שלכם.

גלית כהן: זה לא קומפוסט ביתי.

גלית כהן: אנחנו מדברים על האיסוף של החומר האורגני מהבית.

גלית כהן: אנחנו לא מדברים על קומפוסט ביתי, אנחנו מדברים על קומפוסט מרחבי, אזורי.

גלית כהן: אנחנו לא מדברים על לעשות קומפוסט בכל בית, כי לא יהיו לנו הרבה בתים פרטיים.

אלון טל: מי שצריך את זה הוא המגזר החקלאי?

גלית כהן: כן.

גלית כהן: אנחנו רוצים שיהיה איסוף נפרד של החומר האורגני.

גלית כהן: החומר האורגני עובר למתקני טיפול בחומר אורגני, אם זה עיכול אנאירובי או קומפוסטציה סגורה שאלה המתקנים שעדיפים עלינו, ולאחר מכן הולך לשימוש בחקלאות ככל שהחומר הזה הוא איכותי מספיק מבחינת ההפרדה שלו.

גלית כהן: אנחנו לא מצפים שבכל בית או בבניין משותף יתחילו לעשות קומפוסט מקומי.

אלעד עמיחי: הרי היום לא יעלה על הדעת שבונים בתים רבי קומות חדשים ולא עושים להם מערכת ביוב כמו שצריך.

אלעד עמיחי: עדיין הפסולת היא בן חורג בהליך התכנון המקומי.

אלעד עמיחי: אנחנו הולכים לצאת עם מדריך למועצה הארצית לתכנון ובנייה ולוועדות המחוזיות על התכנון הנכון של בנייה חדשה בסוגים של פסולת.

אלעד עמיחי: היום יש מקומות שהפסולת שאתה משליך בבית יורדת בצינור, בפיר ישר לחדר האשפה.

אלעד עמיחי: אם נתכנן את זה מראש כך שיהיו לנו שני צינורות כאלה בכל בית, אחד לשאריות המזון ואחד לכל השאר, נוכל לחסוך הרבה מאוד מהפעולה של המיון מראש.

אלון טל: ניסיתם לשלב את זה בתקני בנייה ירוקה?

אלון טל: זאת גם כן אפשרות חוץ מהתכנון.

אלון טל: המטרה המקורית של הקרן הייתה עניין הניקיון.

אלון טל: מה באמת המצב של הפסולת ברשות הרבים והעדר האסטרטגיה?

אלון טל: זה גם היה אמור להיות חלק מהיעד.

אלון טל: אני מבין שיש רק 10 מיליון ₪ בשנה לטפל בזה.

אלעד עמיחי: אתמול התקיים כנס ראשון מסוגו במדינת ישראל שבו ישבו כל בעלי העניין בתחום הניקיון.

אלעד עמיחי: השרה להגנת הסביבה הודיעה שהמשרד לוקח את היוזמה ליצור שולחן אחד ומאוחד בנושא הניקיון.

אלעד עמיחי: ישבנו יחד עם השלטון המקומי, עם המועצות האזוריות, עם פורום ה-15, עם קק"ל, עם רת"ג, עם החברה להגנת הטבע, עם ארגוני הסביבה.

יהודה כהן: משנעי הפסולת לא היו, הם אפילו לא יודעים על זה.

אלעד עמיחי: מדובר על ניקיון.

יהודה כהן: משנעי הפסולת מביאים לך את הניקיון.

יהודה כהן: אתם לא חושבים על זה.

אלעד עמיחי: בסדר.

אלעד עמיחי: חברים, נהיה בקשר.

אלעד עמיחי: אני לא אומר שלא.

אלעד עמיחי: יש כוונה להציב סדר יום לאומי בנושא הניקיון, זו באמת מכת מדינה.

שגיא גנות-שחר: אנחנו, משרד המשפטים, לא הרגולטור ולא הגורם המקצועי בתחומי הגנת הסביבה, אבל אנחנו עובדים הרבה עם המשרד, עם האשכולות ועם השלטון המקומי.

שגיא גנות-שחר: אשכולות זה איגודי ערים שמהווים פלטפורמה לשיתוף פעולה וולונטרי בין רשויות על בסיס אזורי.

שגיא גנות-שחר: היום אנחנו עומדים על 11 אשכולות עם יותר מ-60% מהרשויות, בעיקר מהפריפריה, אבל גם ממרכז הארץ.

שגיא גנות-שחר: המשרד להגנת הסביבה הוא המשרד הראשון שזיהה את הפלטפורמה הזאת של אשכולות כפלטפורמה לפעילות אזורית והוקצו מעל ל-300 מיליון ₪ להקמה של מערכי איסוף ופינוי פסולת שמשרתים קרוב למיליון וחצי תושבים.

שגיא גנות-שחר: ב-2020 ביצענו מהלך הערכה מקיף של אחד משירותי הפסולת האלה באזור הגליל המזרחי והגענו למסקנה שנחסך פה 20% מעלות איסוף הפסולת.

שגיא גנות-שחר: דוגמה אחרת היא באשכול בית הכרם, אשכול עם חמש רשויות ערביות שעצם הכניסה של הרשויות האלו לשירות הפינוי האזורי העלתה את הסטנדרט וגם את העלויות עבור הרשויות, כשהעלות הזאת נתמכה חלקית על ידי משרדי הפנים, האוצר והגנת הסביבה.

שגיא גנות-שחר: ראינו שגם אחרי תום הפיילוט הזה שתם בסוף 2021 הרשויות נשארו בשירות למרות העלות הגבוהה יותר, למרות שאין תמיכה ממשלתית.

שגיא גנות-שחר: אם אנחנו בעידן שאנחנו עוברים מהטמנה לטיפול מתקדם, הפתרון של הערך האזורי הוא באמת האפשרות לרכז - -

וליד טאהא: מה אתם אומר על התכנית שהציג אלעד?

שגיא גנות-שחר: אנחנו עובדים בצמוד גם עם אלעד והצוות שלו, גם עם השטח, עם האשכולות והרשויות, ובאמת אנחנו רואים את האשכולות כזרוע מאוד משמעותית גם לגבי ביצוע האסטרטגיה, בעיקר באזורי הפריפריה, אבל לא רק, גם בתחום של הקמה של מתקנים, וגם בהקמה של אותם מערכי איסוף ופינוי פסולת.

שגיא גנות-שחר: כפי שצויין, גם הולכים להרחיב את הפעילות לרשויות נוספות.

שגיא גנות-שחר: צריך להביא בחשבון גם את הנקודה של הכלכלה המוניציפאלית והחוסן הכלכלי של הרשויות, לאזן את זה מול הצרכים הסביבתיים.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: אנחנו עוברים לפרופ' רון מילוא, דיקאן חינוך וראש המרכז לחקר קיימות, מכון ויצמן למדע.

פרופ' רון מילוא: אני מברך על המאמץ שעושים במשרד להגנת הסביבה.

פרופ' רון מילוא: אנחנו חיים במדינה שאנחנו רוצים לשמור אותה נקייה, אבל בשביל זה צריך לעשות מאמצים בתחום של הסברה, בתחום של חינוך.

פרופ' רון מילוא: אנחנו יודעים שיש לזה אפקטיביות מתוך ליווי של זה מזה זמן, כשמה שחסר זה את המשאבים לזה, את המשאבים לאורך זמן.

וליד טאהא: אתה אומר שצריך להעביר כסף מקרן הניקיון גם להסברה וחינוך?

וליד טאהא: יש, במצגת דיברו על זה.

פרופ' רון מילוא: ההתרשמות שלי, וזה כמי שמלווה את זה למעלה מ-10 שנים, שצריך תמיכה כזאת לאורך זמן ובהיקף משמעותי.

פרופ' רון מילוא: אני רואה שיש מחסור כזה.

פרופ' רון מילוא: יש לנו דוגמאות מוצלחות של פעילויות שפתאום ניתנה לשנה אחת תמיכה, לא לעוד שנים.

פרופ' רון מילוא: צריך להכניס את זה כחלק אינטגרלי לאורך זמן ובהיקף משמעותי.

וליד טאהא: תודה לך.

וליד טאהא: שלי טופורובסקי, מנהלת קשרי ממשל בעמותת "פתחון לב".

וליד טאהא: תסבירי מה זה עמותת "פתחון לב".

בועז טופורובסקי: ארגון "פתחון לב" מתעסק במגוון תחומים, בין היתר מחלק סלי מזון, מטפל בנערים ונערות בסיכון.

בועז טופורובסקי: אנחנו מטפלים בנושא המחזור כ-10 שנים.

בועז טופורובסקי: כמו שאמר אלעד, בהחלט הושקע כסף רב בהסברה ברשויות מקומיות, אבל לפי הדוח של המ.מ.מ הם לא יודעים לקחת את זה.

בועז טופורובסקי: אנחנו מפעילים כבר היום מפעל מחזור אחד בכרמיאל.

בועז טופורובסקי: לנו יש את היכולת לארגן ארגונים חברתיים, מה שלא ראיתי כאן.

בועז טופורובסקי: לארגונים חברתיים יש את היכולת לעשות את המענה ההוליסטי.

בועז טופורובסקי: מה הכוונה?

בועז טופורובסקי: יש לנו 1,500 נערים ונערות בתכנית החינוכית שכבר היום אנחנו מלמדים אותם לחינוך והסברה בקיימות.

בועז טופורובסקי: בתוך זה יש לנו את מרכזי הסיוע שלהם.

בועז טופורובסקי: אנחנו מקבלים כ-60 טון פסולת בטקסטיל שאנחנו יודעים לתרגם לסלי מזון.

בועז טופורובסקי: יש לנו מפעל מיון שבו אנחנו מחזירים אנשים עם מוגבלויות לשוק התעסוקה.

בועז טופורובסקי: במפעל הזה אנחנו יודעים למיין את הפסולת, אנחנו יודעים למכור אותה חזרה לתעשייה, כשמהכסף הזה אנחנו נותנים סלי מזון לתושבים ברשות.

בועז טופורובסקי: אנחנו מציעים להיכנס כגורם ליישום התכנית, לעזור לרשות המקומית לקחת כסף, בעצם להחזיר את הפסולת לסביבה וכך להקטין את ההטמנה.

בועז טופורובסקי: כבר היום אנחנו הולכים לפתוח בחברה הערבית כ-15 מוקדים שמשלבים נוער יחד עם מרכזי סיוע שמשמשים כמכולות חברתיות ומכניסים את תחום ההסברה הירוקה.

אלון טל: זה מאוד מעניין, אבל את יכולה להתייחס לנושא של הקרן לניקיון?

בועז טופורובסקי: אנחנו מדברים על צמצום ההטמנה.

בועז טופורובסקי: אנחנו רוצים לקחת פסולת ולהקטין את ההטמנה.

בועז טופורובסקי: אנחנו יודעים לקחת את הפסולת הזאת ולהחזיר אותה לסביבה.

בועז טופורובסקי: להחזיר אותה לסביבה הן בהצלת מזון, הן בביגוד שמעבירים אותו תהליך.

וליד טאהא: דובר גם על חינוך והסברה.

בועז טופורובסקי: בטיפול הוליסטי-חברתי יודעים להשיג את המטרות האלו.

בועז טופורובסקי: בין יתר המטרות שאלעד ציין הייתה כלכלה מעגלית.

בועז טופורובסקי: אני חושבת שבהפעלה של פרויקט כזה שמשלב ארגון חברתי עם רשות מקומית ועם המשרד נוכל לייצר כלכלה מעגלית מיטבית.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: יושב איתנו מפעיל תחנת מחזור.

עפר בוגין: אני מנכ"ל של חברה בשם "גרין-נט".

עפר בוגין: "גרין-נט" מטפלת בקרוב ל-10% מהפסולת הביתית של מדינת ישראל.

עפר בוגין: אנחנו כל בוקר מקבלים פסולת של קרוב למיליון איש.

וליד טאהא: אתם מטפלים בקרוב ל-10% מהפסולת השנתית, בכ-600,000 טון בשנה?

עפר בוגין: אנחנו מקבלים מעל לחצי מיליון טון, קרוב ל-550,000 טון פסולת ביתית בשנה.

עפר בוגין: אנחנו המפעל הראשון שהוקם בארץ, אולי המפעל הגדול ביותר.

עפר בוגין: בגל הראשון הוקמו שני מפעלים.

עפר בוגין: הוקם המפעל שלנו שנותן פתרון למטרופולין ירושלים, ויש את מפעל RDF בחירייה.

עפר בוגין: את כל הקשיים ואת כל החורים השחורים שהיו בענף הזה שמתחילים לאט לאט להיפתח שני המפעלים היו צריכים לספוג.

עפר בוגין: יש קול קורא שהמשרד הוציא, קול קורא 9384 שהוא קול קורא לתמיכה בתפעול מפעלי מיון.

עפר בוגין: המפעלים שאנחנו מדברים עליהם הם מפעלים טכנולוגים מתקדמים, עם הרבה מאוד טכנולוגיות, עם אופטיקה ברמה מאוד מאוד גבוהה שמבצעת את כל ההפרדה.

עפר בוגין: אנחנו מטפלים באותו פח ירוק.

עפר בוגין: בכל מה שהמשרד, "תמיר" וכל השאר לא הצליחו למנוע מלהגיע אנחנו מטפלים.

עפר בוגין: אנחנו היינו עם קול קורא 9384, אבל הוא נגמר השנה.

עפר בוגין: בינתיים המשרד הוציא קול קורא חדש, המשך של אותו קול קורא למפעלים חדשים, כאשר אנחנו הוחרגנו.

עפר בוגין: לא ברור למה.

עפר בוגין: הדבר גורם למספר בעיות.

עפר בוגין: בתקציב הספציפי יש כסף.

עפר בוגין: הבעיה כאן היא בכלל לא של כסף.

עפר בוגין: בארבע השנים האחרונות מצבנו רק הורע, כי יש עלייה דרמטית בהיטלי הטמנה, יש עלייה דרמטית בכניסה למתקני הטמנה, יש עלייה דרמטית בטיפול בחומר האורגני, עלייה בכל הנושא של ההובלות שזה בסיס ההוצאות שלנו.

עפר בוגין: את המענק נתנו רק למפעלים חדשים שמתחילים או אמורים לקום.

עפר בוגין: למה זה גורם?

עפר בוגין: המפעלים האלה אמורים לקבל 40 שקל לטון ממוין כולל מע"מ, כשחצי מזה אמור לעבור לרשות שנכנסת לתוך המתקן.

עפר בוגין: מאחר ואני לא מקבל את זה, מ-2023 אני לא אמור לקבל את זה, אני נכנס כאן לתחרות עם שתי רגליים קשורות, כשלמפעל החדש יש הזנה שלי אין.

עפר בוגין: רשות שנכנסת אלי למפעל מקבלת את אותו 20 שקל של תמיכה, את ה-50% מאותם 40 שקלים.

עפר בוגין: מחר בבוקר רשויות יגידו: לא שווה לי בלי התמיכה הזאת, אני הולך ישירות להטמנה.

עפר בוגין: אם אני לא אקבל את התמיכה הזאת, המפעל שלי יהיה לא רווחי.

עפר בוגין: אם אני לא אקבל את התמיכה, הדבר הראשון שיקרה זה שנעצור את המיון וכל מה שעובר דרכנו היום ילך להטמנה.

עפר בוגין: המשמעות היא שמ-80% נעבור לקרוב ל-90% שהולך להטמנה, בדיוק הפוך מהכוונה.

עפר בוגין: הבקשה שלנו היא שאותו קול קורא יוארך גם לאותם שני מפעלים, כדי שאינטרס ההטמנה ירד וכמויות המחזור יעלו.

אלון טל: האם המשוואה הזאת משתנה אם נקבל מס פחמן על ה-200 של ההטמנה?

אלון טל: אתה יכול לגבות יותר כסף על הטיפול?

עפר בוגין: לא, אני לא יכול לגבות יותר כסף, כי בסוף אנחנו מדברים על מעגלים סגורים.

עפר בוגין: כל הכסף שנמצא בקרן הניקיון בא מהרשויות המקומיות.

עפר בוגין: זה לא כסף שלי, זה לא כסף של הממשלה, זה כסף של הרשויות.

עפר בוגין: ברגע שאתה מעלה את בסיס ההוצאות שלי אני צריך להעלות את המחיר.

עפר בוגין: בחלק מאוד גדול מהמקומות אי אפשר להעלות את המחיר.

וליד טאהא: אתה מבקש עזרה, אתה מבקש סיוע, אתה מבקש תמיכה.

וליד טאהא: אתה אומר שאכלת אותה אם לא יעשו איתכם הסדר כאשר יוקמו מפעלים חדשים.

יוראי להב-הרצנו: מי שיאכל אותה זה לא הוא, זה הציבור.

יוראי להב-הרצנו: המשמעות של הפסקת התמיכה בשני מפעלי המיון היא עוד מיליון טון הטמנת פסולת בשנה.

יוראי להב-הרצנו: נציגי המשרד להגנת הסביבה, דווחתי על כך שהצבתם יעד מאוד שאפתני עד סיום העשור - להגיע להטמנה של 20% במקום 80%, ואני מצדיע לכם, השאלה איך הפסקת הקול קורא או הפסקת הסיוע בעלויות התפעול של שני המפעלים האלה עולה בקנה אחד עם ההחלטה הזאת.

יוראי להב-הרצנו: העלות של התמיכה היא 40 מיליון ₪ כל שנה.

יוראי להב-הרצנו: אין בעיה שתפעילו קול קורא כדי שמן הסתם יוקמו עוד מפעלי מיון כמו המפעלים שכבר קיימים, אבל תמשיכו את התמיכה במפעלים הקיימים על מנת שיוכלו לפעול ולעשות את הפעילות הטובה שהם עושים.

יוראי להב-הרצנו: האם יש לכם כוונה להעלות את מחירי ההטמנה?

יוראי להב-הרצנו: זה מה שמתבקש כדי לתמרץ אנשים ללכת לפתרונות אחרים?

יוראי להב-הרצנו: מה ההיגיון בכך שהמדינה מטילה מע"מ על המענקים שניתנים לאותם מפעלי מיון?

יוראי להב-הרצנו: זה כסף שאתם נותנים כמענק אבל לוקחים חלק ממנו חזרה לאוצר המדינה.

וליד טאהא: מה הקרן עושה כדי לסייע לרשויות החלשות להיפטר מפסולת הבנייה?

וליד טאהא: אני באופן אישי מכיר מהדרום לפחות.

וליד טאהא: צריך לעשות משהו שם.

אלעד עמיחי: הטיפול בפסולת הבנייה לא ייגמר בכסף.

אלעד עמיחי: פסולת הבנייה לא מיוצרת בבתים.

אלעד עמיחי: מדובר בקבלנים.

אלעד עמיחי: צריך לטפל בנושא הזה על ידי אכיפה ואסדרה.

אלעד עמיחי: אנחנו נעשה את זה באמצעות חקיקה ורגולציה.

אלון טל: הקרן לא יכולה לממן מועצות אזוריות שיהיה להן כוח אדם?

אלעד עמיחי: הקרן מממנת את תחנות המחזור בפריסה ארצית.

אלעד עמיחי: אחת הבעיות בפסולת בניין זה שהנסיעה ארוכה, לכן אנחנו רוצים שתהיה פריסה קרובה כך שלכל אחד יהיה קרוב לבית.

וליד טאהא: עד 20 קילומטר?

אלעד עמיחי: משהו כזה.

אלעד עמיחי: אנחנו מדברים על מחזור של פסולת בניין, לא על הטמנה שלו.

אלעד עמיחי: פרסמנו תמיכה לרשויות מקומיות באמצעות אשכולות, איגודי ערים, התאגדויות, כי רשויות קטנות לא יכולות לטפל בזה לבד, צריך להתאגד לבנייה של מערך אזורי של פסולת בניין.

אלעד עמיחי: זה כולל צ'יפים על המכולות למעקב, פיקוח עירוני, מוקד עירוני, סיוע בתשתיות עצמן.

אלון טל: זה בא מהקרן?

אלעד עמיחי: כן.

אלון טל: מאיזה מהקרנות?

אלעד עמיחי: זה מהחשבון הראשי כי זה הולך למחזור.

וליד טאהא: גיל לבנה, מנכ"ל איגוד ערים דן לתברואה.

גיל לבנה: לי יש תחושה של דז'ה וו מדיון שהיה לפני חמש או שש שנים כאן בעניין הסיוע שהקרן צריכה להעניק למפעל "אביב" למחזור פלסטיק, המפעל היחידי בארץ שממחזר פלסטיק.

גיל לבנה: למרות ההחלטה של הוועדה שהנחתה את המשרד לתמוך בפעילות של המתקן הזה, התמיכה הזאת לא אושרה והמפעל הזה נסגר.

גיל לבנה: מדברים פה על לרדת מ-80% הטמנה ל-20%.

גיל לבנה: אם לא יתמכו במתקני המיון הוותיקים החל מ-2023, שתורמים היום, מפחיתים היום לפחות 10% מההטמנה, ההטמנה תגדל מ-80% ל-90%.

גיל לבנה: לא רק שהיא לא תרד, היא תגדל.

גיל לבנה: לכולכם יש אחריות כדי שתצא מכאן החלטה נכונה שמנחה את המשרד לתמוך במתקנים שהוא יזם אותם, שהוא מעודד אותם.

גיל לבנה: חשוב לעודד אותם עד המועד שבו תיאסר הטמנה בקרקע של פסולת מעורבת.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: זיו דשא, ראש המועצה המקומית זכרון יעקב.

זיו דשא: צריך להגיד כמה מילים טובות לאנשי המשרד.

זיו דשא: אמנם יש לנו מחלוקות במימוש מטרות כאלו ואחרות, אבל הם תמיד קשובים לדברים, מוכנים לקבל רעיונות.

זיו דשא: כמובן שצריך לתמוך במתקנים הקיימים, אבל יש כמה דברים מאוד בעייתיים.

זיו דשא: הקרן, לצערי הרב, משמשת קופה קטנה של האוצר להלוואות שאינן נושאות ריבית, דבר שהוא בעייתי יותר.

זיו דשא: אולי צריך לשנות את המבנה שלה, לא יכול להיות שהיא תשמש כקופה קטנה.

זיו דשא: אמנם ברור שהכסף יוחזר, אבל עדיין זה לא נושא ריבית, זה כסף ששייך לציבור.

זיו דשא: צריך לקטוע את הנושא הזה.

זיו דשא: נושא המדיניות חייב להיות בחקיקה, באסדרה, כי עברנו ב-10 השנים האחרונות גלגולים שונים, מהפכים.

זיו דשא: צריך לראות שזה מקובע בהחלטות מאוד ברורות ומדיניות ברורה ואחידה לטפל בזה.

זיו דשא: כל נושא הסוציו מאוד בעייתי.

זיו דשא: אתם מוזמנים לסייר במתקן בית אל בזכרון יעקב, מתקן לטיפול בגזם שעושה הפרדה מלאה.

זיו דשא: בכאלה מתקנים צריך לתמוך.

זיו דשא: חלק מהמתקנים צריכים לקום במרחבי הרשויות, אבל חלק צריכים גם לקום באדמות מדינה, באדמות רמ"י.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: עורכת דין מירב עבאדי, אדם טבע ודין, בבקשה.

מירב בן ארי: אנחנו מוטרדים ממה שאנחנו שומעים כאן, מפני שאת הדברים האלה שמענו לפני שני עשורים.

מירב בן ארי: כבר ב-2011 כשחוקק חוק האריזות דובר על כך שב-2020 נגיע ל-80% מחזור ו-20% הטמנה.

מירב בן ארי: באותו אופן גם סעיף 27 לחוק האריזות דיבר על כך שלא תותר הטמנת אריזות החל מ-2020, והנה אנחנו ממשיכים להטמין אריזות וממשיכים להטמין פסולת בהיקפים מאוד נכבדים.

מירב בן ארי: היטל ההטמנה התחיל בשנת 2007.

מירב בן ארי: היום אנחנו 15 שנים אחרי ועדיין עומדים על אותו שיעור הטמנה של 80%, מה שאומר שההיטל לא מצליח להגשים את יעדו והכסף הרב שהצטבר בקרן הניקיון כנראה לא מנוצל בצורה האופטימאלית שתבטיח שבאמת נצליח להשיג את היעד.

מירב בן ארי: אם אנחנו מסתכלים שמונה שנים קדימה, על 2030, אנחנו חוששים שהתכנית האסטרטגית של המשרד להגנת הסביבה - שהיא נפלאה - לא תמומש, לא תבוצע.

מירב בן ארי: אנחנו חושבים שהקמת מתקני מיון זה דבר חשוב, אבל זה לא הפתרון היחידי.

מירב בן ארי: צריך לדבר על הפרדה במקור, צריך לרתום את הציבור למהלכים האלה, צריכה להיות תכנית יישום קונקרטית שתהיה מובנית ביעדים שיהיו צמודים אליה לוחות זמנים, שורות של תקבולים שמיועדים לכסף הזה.

מירב בן ארי: אותם 2.2 מיליארד שקלים שהולוו לאוצר זאת לא תעודת כבוד לקרן לשמירת הניקיון.

מירב בן ארי: אם יש כסף שמלווים לאוצר, סימן שלא משתמשים בו למטרות שלשמן קיימת הקרן.

מירב בן ארי: הביקורת שלנו היא ביקורת רחבה, רוחבית.

מירב בן ארי: אני חושבת שצריך לעשות פה איזה שהוא שינוי מחשבתי בדרך שבה מתנהלת הקרן הזאת.

ניסים חלימה: אנחנו החוליה האמצעית בין יצרן הפסולת לבין נקודת הקצה, בין אם זאת מטמנה, בין אם זאת תחנת מעבר.

ניסים חלימה: אנחנו הגענו לכאן כי לקרן הניקיון יש איזה שהוא סכום כסף שהיא יכולה להקצות למימוש מטרות, לטובת העניין של מחזור פסולת.

ניסים חלימה: תחום השינוע לא מוסדר, למדינה אין מושג מה הולך בחוליה המקשרת הזאת והמשמעותית.

וליד טאהא: מה אתם דורשים מהמדינה?

ניסים חלימה: כסף.

וליד טאהא: אתם עובדים מול תחנות המחזור, נכון?

ניסים חלימה: נכון.

ניסים חלימה: מאחר והתחום הזה לא מאוסדר - -

וליד טאהא: מה זה "התחום לא מאוסדר"?

ניסים חלימה: כפי ששינוע של חומרים מסוכנים מאוסדר מאוד, ככה צריכה המדינה לאסדר גם את תחום השינוע.

ניסים חלימה: כפי שביטוח חובה הוא דבר נדרש, וכפי שחידוש רישיון הוא דבר נדרש, כך כל משאית צריכה להיות רשומה כמי שמורשית להוביל פסולת בניין.

ניסים חלימה: זאת אומרת, אם יש ביקורת כללית של משטרה או ביקורת במשקל, שוטר צריך לבקש, כמו בחומרים מסוכנים, תעודה שהמשאית רשומה.

יוראי להב-הרצנו: יש למשאיות GPS?

ניסים חלימה: למשאיות שלי יש GPS.

ניסים חלימה: אני מניח שלכל מנהל עבודה יש GPS על משאית.

ניסים חלימה: GPS על מכולות הוא דבר לא ישים, הוא דבר שנסינו לפני כמה שנים ועולה הרבה כסף.

ניסים חלימה: הוא לא רלוונטי, כי מכולה לא מחוברת לחשמל ואז ה-GPS הוא דבר לא אמין.

ניסים חלימה: כהתאחדות של משנעי הפסולת אנחנו יכולים להיות גוף מתווך, ממש כמו בתחום השיפוצים שקיבל איזה שהוא תוקף חוקי ואיגד את המשפצים תחת גוף אחד.

ניסים חלימה: היום יש ממש רישיון קבלנים למשפצים, משהו שמשרד הבינוי והשיכון התנגד לו ובסופו של דבר התקבל.

ניסים חלימה: אנחנו סבורים שהגיעה העת, ואנחנו בטוחים שהמשרד להגנת הסביבה יכול להיות רוח גבית מצוינת לדבר, יש לאסדר את החוליה הזאת.

ניסים חלימה: הפתרון של ועדות קודמות שעלה, של לקחת את זה ולהכניס את זה לתוך תחנות מעבר, זה דבר שיעלה את המחיר פי שניים, שלושה.

ניסים חלימה: לתת לתחנת מעבר לנהל את האישורים של טופס ארבע, את אישורי ההתקשרות וגם את התעבורה של הפסולת, יביא להכפלה ולשילוש העלויות.

ניסים חלימה: אנחנו מבקשים תקציב, כדי לאגד את סך המשנעים באופן מאוסדר ורשום.

גלית כהן: כדי שהפסולת שלנו לא תוטמן אנחנו צריכים להבין שזה יעלה יותר.

גלית כהן: אם אנחנו לא רוצים לטבוע בזבל ורוצים לטפל, למחזר, להפריד במקור ולהקים מתקנים וכו', בעוד כמה שנים זה יעלה יותר.

גלית כהן: יש עדיין תקציב כדי לסבסד את ההקמה של המתקנים וההפעלה שלהם במשך מספר שנים, עד חמש שנים, לכן אנחנו צריכים כולנו להתארגן לזה.

וליד טאהא: יש אומדן של עלות למתקן?

גלית כהן: זה תלוי בגודל שלו.

אלעד עמיחי: להקים מתקן יכול לעלות בין 40 מיליון עד 80 מיליון, תלוי בגודל.

גלית כהן: אתה מדבר על מתקן מיון, אנחנו מדברים על מתקני טיפול.

אלעד עמיחי: המשרד תמך ב-100 מיליון שקל למתקן חדש שיקום.

גלית כהן: המשרד תמך ב-100 מיליון, אבל הוא עולה כ-400 מיליון.

גלית כהן: מתקן טיפול עיכול אנאירובי עולה סדר גודל של 400 מיליון שקלים.

וליד טאהא: האם המשרד תומך ב-100 מיליון וכל השאר השקעה פרטית?

גלית כהן: כן.

גלית כהן: זה חייב לבוא עם רגולציה.

גלית כהן: אי אפשר להטמין היום חומר שלא מוין.

גלית כהן: כמעט ואין רשויות שיכולות היום לשלוח את הפסולת שלהן אם היא לא עברה למתקן מיון, לכן ל"גרין-נט" לא אמורה להיות בעיה בעתיד.

גלית כהן: לא יהיה שום מקום הטמנה שיקבל פסולת אם היא לא מוינה במקור.

גלית כהן: אנחנו לאט לאט סוגרים את כל האתרים או את כל נפחי ההטמנה שבהם ניתן להטמין ללא מיון.

גלית כהן: אנחנו הולכים לאט לאט ליותר ויותר רגולציה.

גלית כהן: זה יעלה יותר אם אנחנו לא רוצים לטבוע בזבל.

גלית כהן: אנחנו משתמשים בכספי הציבור שיש אצלנו כדי לעזור לרשויות המקומיות להקים את אותם מתקנים, להפעיל אותם בהתחלה, לעשות את ההטמעה.

גלית כהן: אנחנו עובדים עכשיו על חקיקה של פסולת בניין, על חקיקה של חומר אורגני לא מטופל שלא יוכל להיות מוטמן, ועל עוד חקיקות נוספות.

גלית כהן: זאת משימה של כולנו.

גלית כהן: המשרד להגנת הסביבה לא מייצר את הפסולת, זה אצל הרשויות המקומיות.

גלית כהן: חובה עלינו להשתמש בכסף הזה כדי לייצר את המתקנים עם כל הסיוע הרגולטורי והתכנוני של מינהל התכנון ורשות מקרקעי ישראל.

יוראי להב-הרצנו: את צודקת במאה אחוז.

יוראי להב-הרצנו: ברגע שתשלימו את הליכי החקיקה ואת כל הטיפול הרגולטורי הנלווה תיקחו מהם את המענקים, תפסיקו להם את המענקים.

יוראי להב-הרצנו: אם הדברים היו מתנהלים בקצב שבו את מתארת, ואני משוכנע שעכשיו הטון ישתנה, הדברים שלך היו תופסים מים, אבל הדברים שאת מדברת עליהם לא בוצעו.

וליד טאהא: זה היה דיון חשוב ולא דיון אחרון.

וליד טאהא: יש לנו תמיד את הסיבות לדבר על אותו נושא בכותרת אחרת.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לגלית כהן מנכ"לית המשרד, לאלעד סמנכ"ל שלטון מקומי במשרד להגנת הסביבה, לחברי הכנסת שהשתתפו, ללאה, ללירון, לרבקה, לכל האורחים והאורחות.

וליד טאהא: תודה רבה לכולכם.