ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 181, 2022-02-15 09:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב.

מיכאל ביטון: אנחנו מתחילים את דיוני ועדת הכלכלה ליום זה.

מיכאל ביטון: יום עמוס.

מיכאל ביטון: נתחיל בדיון שיזמו מספר חברי כנסת בסוגיה חשובה מאוד, לאחר מכן שר האוצר ידווח על התכנית שלו לסיוע לעסקים ולאחר מכן נקדם את חוק הדואר המורכב.

מיכאל ביטון: ידינו עמוסות, המלאכה רבה.

מיכאל ביטון: הנושא הראשון שעל סדר היום של ועדת הכלכלה היום הוא הצעה לדיון מהיר בנושא קשיים של לוחמים להשתלב בעבודה בחברות הייטק לאחר השחרור.

מיכאל ביטון: יוזמי הדיון הם חבר הכנסת אופיר סופר, ח"כ משה ארבל וח"כ יואב קיש.

מיכאל ביטון: אני מצטרף אל היוזמה שלהם, הנושא הזה הוא בנפשנו, אני זכיתי להיות לוחם בגולני, אופיר אני לא יודע איפה אתה היית, גם גולני, לא?

אופיר סופר: צנחנים.

אופיר סופר: אתה תמיד מתבלבל, אבל זה בגלל שאתה צנחן בנשמה ואני גולנצ'יק.

מיכאל ביטון: ויואב קיש שהיה טייס.

יואב קיש: אני כבשה שחורה.

יואב קיש: כל המשפחה שלי צנחנים רק אני יצאתי טייס.

מיכאל ביטון: באמת, אתה תבדוק את עצמך על זה.

יואב קיש: אני יודע.

יואב קיש: יש לי בעיה.

מיכאל ביטון: אבל היית טייס, זה אומר שאולי היה לך סיכוי להיות יותר גבוה ממני ומאופיר, אנשיי הייטק ומתכנתים.

אופיר סופר: הוא נתן את החיפוי מלמעלה.

מיכאל ביטון: בסטטיסטיקה.

מיכאל ביטון: בשבועיים האחרונים התפרסמו שתי כתבות שהן תמונת ראי של המצב שהוא ידוע לנו והוא ניכר, אבל כשמישהו מציג לך את זה במספרים, זה זועק.

מיכאל ביטון: הכתבת חן ארצי סרור מידיעות ו-YNET פרסמה לפני עשרה ימים מחקר של פרופ' יגיל לוי שבו 78% מחללי צה"ל בביטחון שוטף הם מהפריפריה.

מיכאל ביטון: אנשי הפריפריה צריכים להיות גאים שהם שומרים על בטחון ישראל.

מיכאל ביטון: יחד עם זאת, זה הפך להיות משימה של נשיאה בנטל בדבר הקשה ביותר של חללים ונופלים בשירות צבאי, 78% בני הפריפריה.

מיכאל ביטון: שכמובן הפריפריה היא אולי 20% או 30% מבחינת הכמות המספרית שלה.

מיכאל ביטון: אז יש פה היפוך ויש פה מחויבות מוסרית ואנחנו גאים בבני הפריפריה, בני ירוחם ובני שלומי, ובני חצור וקריית שמונה ובני השכונות ובנות השכונות שהולכים יותר ויותר לפיקוד ולקצונה ולצערנו חלקם גם משלמים בגופם ובנפשם, ולצערנו אנחנו גם במאבק על הבטחון השוטף של מדינת ישראל מאבדים את היקרים לנו מכל.

מיכאל ביטון: תמונת הראי של הכתבה הזאת, זו כתבה שפורסמה השבוע לדעתי שבה 75% מהמשרתים במקצועות המודיעין והמודיעין הטכנולוגי בצה"ל הם מאשכולות 7, 8, 9, 10.

מיכאל ביטון: הזכות לשרת במודיעין טכנולוגי שהוא כרטיס כניסה בהסתברות של מעל 90% להתקבל לעבודה בהייטק ולהתפרנס כחייל צעיר בן 21, 22 משוחרר, מיד במשכורות של 20,000, 30,000 ו-40,000 שקל.

מיכאל ביטון: אנחנו פוגשים את הצעירים האלה.

מיכאל ביטון: לעומתם לוחם בצנחנים, בגולני, בכפיר, בנח"ל, בשריון, בהנדסה קרבית יידרש לעבוד שנים רבות כדי להתקרב להכנסה הזאת ולהשתלב בעולם ההייטק.

מיכאל ביטון: לכן הנושא הזה הוא דרמטי והוא חשוב.

מיכאל ביטון: אנחנו נבקש את התשובות של משרד החינוך, של צה"ל, של משרד הבטחון, של כל הגופים העוסקים בדבר.

מיכאל ביטון: אבל ראשית ניתן ליוזמי הדיון לפתוח.

מיכאל ביטון: ח"כ אופיר סופר בבקשה.

אופיר סופר: יואב יתחיל ואני אחריו.

מיכאל ביטון: בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בוקר טוב כבוד היו"ר, תודה רבה על הנכונות לעשות את הדיון הזה, זהו דיון מאוד חשוב ואני כמובן מודה לאופיר שהיה הראשון שדחף את זה.

יואב קיש: אני אגיד כמה דברים, ולצערי בגלל אילוצים אחרים אצטרך לצאת לפגישה אחרת.

יואב קיש: קודם כל דיברתם על רקע אישי.

יואב קיש: אז אני אספר לך, אני הייתי באמת בחיל האויר, השתחררתי בגיל 27 בלי תואר בלי כלום, אז לא היה שום דבר.

יואב קיש: ואני הצלחתי לעשות, מה שנקרא, סגרתי את הפער ברמה האישית בזה שהתקבלתי ללימודי תואר שני בצרפת באוניברסיטת פונטבלו, ובעצם חזרתי אחרי שנה שם לארץ עם תואר שני, בלי תואר ראשון, והשתלבתי בהייטק, באותה תקופה זה היה סטארטאפים.

יואב קיש: השתלבתי לא בתפקידים מקצועיים של תוכנה ופיתוח תוכנה כי הם דורשים כמובן לימודים וידע, אלא בתפקיד של פיתוח עסקי ושיווק ונושאים אסטרטגיים, והגעתי לתפקידים של סמנכ"ל ומנכ"ל בכל מיני סטארט-אפים.

יואב קיש: אני מדבר זה היה, אנחנו כבר נהיינו זקנים, מיכאל, לא שמתי לב אבל עברו הרבה שנים מאז.

מיכאל ביטון: אני מרגיש צעיר.

מיכאל ביטון: אבל 52 נושף בעורפנו.

יואב קיש: בני 18 אבל הגוף אומר אחרת כבר.

יואב קיש: אני חושב שהייתי מקרה יוצא דופן ואני חושב שהבעיה שאנחנו מדברים עליה פה עכשיו היא באמת האירוע שבסוף אנחנו רואים היום במדינת ישראל את שוק ההייטק כשוק שבו אנחנו רוצים לדחוף לשם כמה שיותר אנשים.

יואב קיש: אין ספק שהוא הרבה יותר אטרקטיבי ברמות השכר ובפוטנציאל ההתקדמות שלו מכמעט כל התעשיות האחרות.

יואב קיש: אותם לוחמים, אנחנו מדברים כאן על אוכלוסיית הלוחמים.

יואב קיש: דרך אגב, אני גם יו"ר שדולת המילואים ואותם לוחמים - - -

מיכאל ביטון: כל פעם שאתה תגיד 'לוחמים' זה כולל לוחמות.

מיכאל ביטון: יש הרבה לוחמות.

יואב קיש: תמיד.

יואב קיש: קודם כל בניגוד לשרה מרב מיכאלי, אני עדיין דוגל בעברית הישנה, וכשמדברים בלשון זכר זה גם כולל לשון נקבה.

יואב קיש: אז היא בחרה את הדרך שלה, אני נשאר בדרך שלי.

מיכאל ביטון: מדי פעם נזכיר את זה.

מיכאל ביטון: דור חדש של לוחמות בצה"ל שהולך וגדל.

יואב קיש: חד וחלק, וזה טוב מאוד ומצוין וכן תרבינה.

יואב קיש: אבל כשאני מדבר בלשון זכר, אתה יודע, יש את המודעות האלה, כשאתה מדבר בלשון זכר זה לזכר ונקבה ביחד.

יואב קיש: זו עברית תקינה לפחות עד היום.

מיכאל ביטון: העברית מאפשרת את זה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: ולכן הנושא של לוחמים שהם גם במילואים, ועכשיו צריכים להשיג פרנסה.

יואב קיש: דרך אגב, זה תופס אותם בגיל הכי קשה, 28 כזה, סטודנטים, צעירים, קצין שנתן שנתיים, השתחרר והתחיל ללמוד, אלה המקומות הכי קשים ושם אנחנו רוצים לעזור להם להיכנס להייטק והם באים באיזה שהוא חסרון יחסי בגלל שהם מול אותם אלה שהלכו מלכתחילה למסלולים טכנולוגיים כאלה או אחרים.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: ולמה אנחנו עוסקים בזה?

יואב קיש: כי ההערכה שלנו לאותם לוחמים ולוחמות היא שהם בעצם חוד החנית של ההתנדבות לצבא הגנה לישראל ואנחנו רוצים לראות איך אנחנו סוגרים את הפער הזה ואפשר לעשות את זה.

יואב קיש: אפשר לעזור להם גם דרך החינוך, דרך המל"ג, זה לא חייב לחכות לשוק התעסוקה.

יואב קיש: יש דברים אחרים, אבל פה אנחנו מתמקדים באיך מאפשרים להם להיכנס להייטק ולא עכשיו שילכו למסלולים של אבטחה או כל מיני דברים כאלה שהם חסמי כניסה יותר קלים ופחות בעייתיים.

יואב קיש: יש מספר גורמים שעוסקים בזה, אני הכרתי את אביחי שנמצא פה מפרונט-לייף, אשמח שתתן לו כמובן גם את זכות הדיבור, הוא יספר מה הם עושים.

יואב קיש: הוא מכיר את זה לעומק ועוסק בזה תכלס כבר עם מאות רבות ואולי אפילו יותר אנשים שמעורבים בעניין הזה.

יואב קיש: אני רוצה לומר דבר אחד ובזה אני אסכם.

יואב קיש: יש פה פער בסיסי שאתה כמעסיק, כשבא אליך עכשיו מישהו שעשה שנים באירוע הטכנולוגי ומנוסה מול לוחם שחסרות לו השנים האלה אבל יש לו הרבה מאוד איכויות אחרות, את זה אנחנו צריכים לפתור ולגשר.

יואב קיש: איך מגשרים?

יואב קיש: קודם כל בזה שצריך להכיר שהאיכויות של פיקוד ולוחמה בונות אדם עם כישורים טובים גם דרך אגב בשוק של הייטק, בין אם זה עבודת צוות ובין אם זה מסירות, והרבה דברים אחרים, שאם אנחנו נדאג לתפור ולתת מענה, להקטין את הפער הטכנולוגי, אנחנו יכולים לייצר זרימה יותר גבוהה ומשמעותית של לוחמים לאותו סוג של תעשייה שכמו שאמרתי דוחפת קדימה את המשק הישראלי והיא הרבה יותר אטרקטיבית לכל המועסקים בתחום.

יואב קיש: אז קודם כל אני רוצה לחזק את כל מי שעוסק בזה ויש כאן מספר אנשים, ואני חושב שזה דבר מאוד חשוב.

יואב קיש: ואני מאוד שמח שהוועדה עוסקת בנושא הזה ונראה האם נוכל באמת מפה לצאת בקריאה או דברים רלוונטיים לעניין.

יואב קיש: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה לך ח"כ יואב קיש.

מיכאל ביטון: ח"כ אופיר סופר, שהוא גם לוחם וגם גיבור ישראל וגם מעוטר בצל"ש.

אופיר סופר: תשאיר משהו ל - - -

מיכאל ביטון: לא, אתה לא תגיד על עצמך כלום אז אנחנו יכולים להרשות, וזה מקצת שבחו של אדם בפניו.

מיכאל ביטון: בבקשה אופיר.

אופיר סופר: בוקר טוב אדוני היו"ר.

אופיר סופר: קודם כל תודה לשותפי יואב קיש בעניין הזה, אני מתכוון בעניין הזה, לא רק על הדיון הספציפי הזה אלא בנשיאה של הדגל החשוב הזה.

אופיר סופר: יש כאן כמה אנשים שממשיכים את המשימה גם באזרחות, אלון עם החברה המפוארת שהתפרסמה ואביחי עם העמותה ודובצ'ק שהקים פורום מפ"ים שמטפל בהכנסה של מפ"ים לשילוב בתעסוקה ולכתבים טובים וחשובים כמו אורי איזק מ-12 ויוסי יהושע.

מיכאל ביטון: שגם הוא לוחם ביחידת עילית.

מיכאל ביטון: אורי איזק.

אופיר סופר: יוסי יהושע מידיעות אחרונות שגם הוא צנחן והרבה אנשים טובים שבאמת שמים את סדר היום הזה על המפה.

מיכאל ביטון: אני חושב שהכתבה על ארבע שכבות של סוציו אקונומי, 7-10, 75% במודיעין היא של יהושע.

אופיר סופר: כן.

אופיר סופר: אני אומר, יצאתי הבוקר מהמלון בדרך לכאן, בכיכר בכניסה לכנסת אני רואה דגל עם ציורים למיניהם שלי זה עשה מאוד רע ומאוד מאוד צרם.

אופיר סופר: אני אומר, בסוף מדובר בסמל לאום ובסמל לאום שמחולל בעיני.

אופיר סופר: בינתיים ביקשתי מהמשטרה שיבדקו אם זו עבירה על החוק או לא, לדעתי כן.

אופיר סופר: הם כרגע בתהליך של בדיקה, אני מקווה שהבדיקה תסתיים לפני תום ההפגנה.

אופיר סופר: אני אומר את זה כי היחס שלנו לסמלי לאום הוא חייב להשתנות, כי בינתיים הוא משתנה לרעה ולוחמים בעיני הם סמל לאום.

אופיר סופר: לוחם שמחליט ללכת ולתת את מיטב שנותיו בעוד חבריו עושים דברים אחרים ולהסתכן עבור המדינה הזאת, הוא סמל לאום.

אופיר סופר: הוא סמל לאום כי אני מתכוון לחנך את ילדיי ואני מחנך את ילדיי לאור זאת, לאור דרכו, לאור דמותו של הגיבורים שחיים והגיבורים שלצערי כבר לא איתנו.

אופיר סופר: מדינת ישראל, אם היא תוריד את השיח הערכי הזה מסדר היום, כולל בתכניות הכלכליות שלה, עם כל הכבוד להסתכלות דרך החור של הגרוש בכל דבר, אנחנו מוכרחים להכניס בכל דבר את הפרמטר הערכי, והפרמטר הערכי זה מה עושות ההחלטות הכלכליות שלנו למשל לעסק שמקפיד להעסיק לוחמים, למשל לעסק שמקפיד להעסיק פצועי צה"ל ונכי צה"ל.

אופיר סופר: למשל לעסק, זה לא קשור לדיון הזה, שנמצא בגליל או בנגב.

אופיר סופר: אבל זה כן קשור לעניין של השיח הערכי שצריך להיכנס ולתפוס מקום ממשי בחוקים של מדינת ישראל, בתקנות של משרד האוצר ושל משרד הכלכלה וכן גם בתוך מערכת החינוך.

אופיר סופר: אם מערכת החינוך היום מסתכלת וקובעת שהרפורמה תעסוק במדעים, אנגלית ומתמטיקה, מה לנו כי נלין שלוחמינו לא רוצים אחר כך ללכת ולהילחם על ירושלים, ולא רוצים ללכת ולהילחם על הגבולות.

אופיר סופר: אנחנו צריכים לייצר מדינה ערכית והפכנו להיות מדינה מנוכרת שמסתכלת רק דרך החור של הגרוש ללא כל ערכים, לא לחלש ולא למי שנותן למען האומה.

אופיר סופר: והחבורה הצעירה שנמצאת כאן שהשתחררה לא מזמן היא דוגמה ומופת לאזרחים שאנחנו צריכים לטפח ולהרים.

אופיר סופר: והדברים צריכים להיות, אדוני היו"ר, דברים מעשיים.

אופיר סופר: אבל אני אומר, הדבר המרכזי שאנחנו צריכים לצאת איתו מהדיון הזה ולהוביל איתו שיח, וזה לא קשור לימין ושמאל, זה קשור לציוני או לא ציוני, זה שהנושא הזה לא יורד מסדר היום והוא מלווה בכל סוגיה.

אופיר סופר: מספיק לקחת עסקים שמחליטים לעשות את זה ורק לתת להם את אות מגן ישראל, אני קורא לזה מגן ישראל.

אופיר סופר: אני אעדיף לקנות בעסק שהוא מעסיק לוחמים, אני אעדיף לקנות בעסק שהוא מעסיק פצועי צה"ל, אני אעדיף לקנות בעסק שהוא קובע את מקומו בקצה הגליל או בקצה הנגב.

אופיר סופר: אני אומר, אלה הדברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.

אופיר סופר: בעבר היו תקנות כאלה שנגעו בעיקר לפריפריה, גם היום הן לא מיושמות ואולי הגיעה העת להחזיר אותן, אבל אנחנו צריכים לבדוק אפשרות להכניס את המרכיבים האלה גם לגבי עסקים שמעסיקים לוחמים ועושים מאמץ.

אופיר סופר: יש פה עוד נושאים, אדוני היו"ר, שצריך לחפור בהם אולי בסדרת דיונים.

אופיר סופר: הנושא של הסבת לוחמים.

אופיר סופר: הסבה מקצועית שלכאורה הצבא ומערכת הבטחון מעורבת בה, אבל אנחנו לא יודעים באמת, לא בודקים בסוף את התפוקות האמיתיות.

אופיר סופר: זאת אומרת לוחמים עוברים הסבה, אבל אני לא יודע אם בסוף בשורה התחתונה ההשמה בפועל בתפקידים באה לידי ביטוי.

אופיר סופר: אנחנו חייבים להכניס את היד לכיס כדי לעזור ללוחמים האלה שמוותרים, שהם שוכחים בינתיים את האנגלית, שוכחים בינתיים את המתמטיקה, והם צריכים ללכת לעשות פסיכומטרי אחרי 3 שנים ביחידה קרבית ועוד שנתיים בתור מפקדים, והם שוכחים אחר כך ואז הם צריכים להתמודד עם מי שהתגייס בגיל 18 ועשה אחלה, והתפתח מבחינה מקצועית.

אופיר סופר: אם לא נעשה את זה, לא נראה לאנשים שזה חשוב.

אופיר סופר: אני לא מדבר כאן על עניין טכני של למלא את שורות הלוחמים.

אופיר סופר: אני חושב שאלה פניה של החברה הישראלית.

אופיר סופר: זה הנרטיב הישראלי, נרטיב של הקרבה.

אופיר סופר: היה השבוע י"א באדר, זה אמנם י"א אדר א', אבל נרטיב של טוב למות בעד ארצנו.

אופיר סופר: נרטיב של הקרבה, של מסירות.

אופיר סופר: אם לא ניתן על זה דגש אנחנו נאבד את זה.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיכאל ביטון: זה של טרומפלדור.

מיכאל ביטון: בשביל הפרוטוקול.

אופיר סופר: י"א אדר, יום תל חי.

אופיר סופר: טרומפלדור.

יואב קיש: אני מתנצל אני צריך לצאת.

מיכאל ביטון: להתראות.

מיכאל ביטון: תודה על היוזמה החשובה יואב.

מיכאל ביטון: אנחנו נשמע עוד כמה נציגי שטח ולאחר מכן נציגי ממשלה.

מיכאל ביטון: עו"ד אליאור דור מנכ"ל מועדון המ"פים בבקשה.

אליאור דור: שלום ותודה רבה שהזמנתם אותי לדבר היום.

אליאור דור: שמי אליאור דור, דובצ'ק, אני מנהל את מועדון המ"פים 2141, זה ארגון שמטרתו לסייע למפקדי פלוגות קרביות להשתלב באזרחות, למצות את הפוטנציאל שגלום באותם מנהיגים מוכחים, בכל מיני נקודות בחיים שלהם באזרחות.

אליאור דור: היום אני ספציפית אתמקד בקבוצת מפ"ים שיוצאת לאזרחות בערך בגילאים 26-29 אחרי שירות משמעותי אינטנסיבי גדוש עשיה.

אליאור דור: זה עולם שהם לא כל כך מכירים, לא מדברים את השפה הערכית ונמצאים בלאג אחרי רוב בני גילם.

אליאור דור: התפקיד שלנו הוא לשלב אותם במשק הישראלי, לא רק בהייטק אבל גם בתעשייה.

אליאור דור: אבל שוב, המיקוד היום הוא על ההייטק.

אליאור דור: ראשית, הצבא, משרד הבטחון מעניקים היום ללוחמים משוחררים תשתית לא רעה בכלל להסבה להייטק.

אליאור דור: התשתית לכשעצמה מהווה מוקד משיכה לאותם לוחמים.

אליאור דור: יש שתי נקודות שאני רוצה להעלות בפני הוועדה המכובדת הזו.

אליאור דור: הראשונה – יש להגדיל את מכסת המשתתפים בתכנית לא רק ללוחמים מהפריפריה, גם לקצינים.

אליאור דור: המטרה היא בסופו של דבר לתמרץ ולעודד צעירים להתגייס לקרבי.

מיכאל ביטון: תגיד איזו תכנית ומי מפעיל אותה.

אליאור דור: אני מדבר על תכנית של עתידים.

מיכאל ביטון: לעתידים יש עשרות תכניות.

מיכאל ביטון: איזו תכנית בעתידים?

אליאור דור: יש שישה מסלולים בעתידים שהם הסבה להייטק, כל אחד מהם למקצוע שונה ולכן אני מתייחס לכולם כרגע.

מיכאל ביטון: שאתה אומר שזה פתוח ללוחמים ולא לקצינים כרגע?

אליאור דור: כרגע אני יודע שיש כוונה להכניס לקצינים וללוחמים, אבל זה כרגע לא פתוח עדיין.

אליאור דור: יכול להיות שזו בעיה מבחינת מכסות.

מיכאל ביטון: זאת הערה אחת.

מיכאל ביטון: אני אבקש מנציגי העמותה ומשרד הבטחון וצה"ל להתייחס להערה הזאת.

מיכאל ביטון: מה הדבר השני?

אליאור דור: הדבר השני זה שחוק שריונרי עתיק קובע שאין פעולה בלי בקרה.

אליאור דור: חייב להתגבש איזה שהוא מנגנון בקרה לאותן הסבות מקצועיות.

אליאור דור: תוצאות.

אליאור דור: המשמעות היא השמה.

אליאור דור: דיבר על כך ח"כ סופר וזה עניין פרקטי ומאוד מאוד בסיסי, זה דרישה לכך שאם אין השמה אין תשלום, זה דבר שקיים בשוק וזה מה שצריך להיות כאן.

אליאור דור: בנוסף, המדידה של שביעות הרצון מהתכנית לא צריכה להיות של המשתתפים בקורס כי זה לא מעניין.

אליאור דור: המעסיק הוא זה שצריך לבטא את שביעות רצונו.

אליאור דור: הרווח פה מגיע משני כיוונים.

אליאור דור: ראשית, המעסיק הוא זה שיגיד מה הפערים שאותם לוחמים מגיעים איתם וכך ההסבות יהיו יותר איכותיות, הדבר השני זה הרמת קרנו של מעמד העובד-לוחם.

אליאור דור: הרי כל מעסיק ישמח לקבל עובד עם - - - של לוחם שהוא גם משולב יחד עם חליפה מקצועית שמותאמת לו אישית.

אליאור דור: זה חלום של כל מעסיק.

אליאור דור: יש עוד הרבה להגיד ולעשות אבל זה השנקל שלי להיום.

אליאור דור: תודה רבה שהזמנתם אותי.

מיכאל ביטון: ההערה השנייה שאנחנו רוצים, תכניות הכשרה שיש בהן פוטנציאל גבוה של אחוזי השמה בפועל.

מיכאל ביטון: לא הכשרה לשם הכשרה אלא מסלול שיש בו בקצה אפשרות להשמה באחוזים גבוהים מאוד.

אליאור דור: נכון מאוד, וקשר עם המעסיק.

אליאור דור: חייב להיות בקרה של המעסיק על התכנית.

מיכאל ביטון: ברור.

מיכאל ביטון: מה שנקרא on job training או הכשרה מותאמת למעסיק ספציפי.

מיכאל ביטון: הדבר הזה קיים בשוק ואפשרי.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך דובצ'ק, תמשיך את העשייה הטובה שלך.

מיכאל ביטון: אביחי חיים, מנכ"ל front life בבקשה.

אביחי חיים: בוקר טוב.

אביחי חיים: אני רוצה להגיד קודם כל תודה על ההזמנה וכבוד גדול להיות פה.

אביחי חיים: אני חושב שבמידה מסוימת הדיון הזה מדבר עלי ועל שכמותי ואני אסביר.

אביחי חיים: אני היום בן 27, השתחררתי לפני שנתיים וחודשיים משירות קרבי, לוחם, מפקד בסיירת מטכ"ל.

אביחי חיים: שירות שכלל שנתיים וחצי קבע.

אביחי חיים: ואני בהצהרה ראשונית לפני שאנחנו מדברים פרקטיקה ועל הקשיים וכולי, אני רוצה להגיד שהייתי עושה את אותו דבר בדיוק אם היו למשל שמים אותי חזרה בשערי הבקו"ם.

אביחי חיים: הציונות והפטריוטיות מובנת מאליה.

אביחי חיים: זה לא דבר שעולה בכלל לדיון.

מיכאל ביטון: אנחנו בלי תנאים.

מיכאל ביטון: לוחמים ללא תנאים.

מיכאל ביטון: קודם כל משרתים את המדינה, לא מותנה.

אביחי חיים: בדיוק.

אביחי חיים: זה לפני שמתחילים.

אביחי חיים: אם אנחנו נדבר פה על קשיים טיפה, אז אני רוצה להזכיר את זה בקונטקסט שיהיה מאוד ברור.

אביחי חיים: סל הערכים הוא מאוד ברור, עכשיו השאלה איך אנחנו כחברה לוקחים על זה אחריות, בצורה מדינית ונרחבת יותר.

אביחי חיים: אני רוצה לספר טיפה.

אביחי חיים: עמותת פרונט-לייף מתעסקת בפיתוח כלים לפיתוח אישי ומקצועי של לוחמים משוחררים, מסייעים ללוחמים לעזור לתרגם את היכולות שרכשו בשדה הקרב לשפת שוק העבודה החדש, לעולם הקריירה, יש לנו כבר אלפי בוגרים חברי התכניות, תכניות שונות מתכניות משתחררים, תכניות מנטורים בתחומי היזמות ועוד.

אביחי חיים: ויוצא לי לראות במהלך הדרך מאות אם לא אלפי לוחמים, ביניהם חיילים שלי, חברים, משתתפי חברי קהילה בעמותה ועוד, ואני חושב שעצם הדיון שמדבר על הקשיים של ההשתלבות בעולם הטק הוא מבטא כאן שני היבטים של איזה שהוא כשל ואני אפרט.

אביחי חיים: יש לנו את הכשל הראשון שהוא כשל ברמה הערכית.

אביחי חיים: מה זה אומר?

אביחי חיים: אם אנחנו כחברה, דיבר פה לני כן ח"כ אופיר סופר על סמלי לאום.

אביחי חיים: בסוף צבא הגנה לישראל ובתוכו תפקיד הלוחם זה סמל לאום שגם יש עליו קונצנזוס גם מימין וגם משמאל.

אביחי חיים: זה משהו שהוא מאוד ברור ומאוד ערכי, ואני חושב שברגע שאנחנו כחברה לא יודעים או לא עוזרים בצורה מספיק טובה לאותם לוחמים להכנס לקריירה אחר כך, זה כשל שלנו כחברה וזה בפן הערכי.

אביחי חיים: בפן האסטרטגי, אני אספר לכם שאני רואה מסביבי לא מעט לוחמים, חיילים שלי חברי צוותים וכולי ובדיעבד שנתיים-שלוש אחרי השחרור, לרבים מהם לא ברור שזו ההחלטה שהם היו לוקחים בדיעבד.

אביחי חיים: אני חושב שאם יש דבר שהוא מצער אותי, זה אחד הדברים המרכזיים וזה גם אחד הדברים שהניעו אותי לקחת חלק בפרונט לייף, לראות חבר'ה שהיו מפקדים שהובילו מבצעים שהיו לוחמים באמת רציניים, שהייתה להם עשייה משמעותית בשירות הצבאי, שבדיעבד יש בהם איזה שהוא ספק או תסכול על השירות הצבאי כי הם מגיעים לאזרחות ויש כאן פער שהוא לא סביר.

אביחי חיים: זה דבר שצריך להתייחס אליו ברצינות, כי ברמה האסטרטגית, הסיפור הוא לא ירידה במוטיבציה לשנת 2022.

אביחי חיים: הדיבור הוא על שנת 2040, עוד 20 שנה, איפה זה תופס אותנו.

אביחי חיים: משדרת ההנהגה הצבאית שלנו, איזה אוכלוסיות נמצאות שם ומה מדד המוטיבציה.

אביחי חיים: אני רוצה להגיד שאין לי את כל התשובות, אני בעיקר באתי לתת פה את הקול של השטח, היות שהשתחררתי ממש לא מזמן וגם אני בתהליך שוטף יום-יומי עם אותה אוכלוסיית לוחמים.

מיכאל ביטון: כמה אנשים עברו דרככם?

אביחי חיים: 5,000 חברי קהילה.

מיכאל ביטון: במשך כמה זמן?

אביחי חיים: במשך 4 שנים.

מיכאל ביטון: כמה מתוכם כן הגיעו בסוף להייטק?

אביחי חיים: במספרים זה באזור הכמה מאות.

אביחי חיים: אבל אני בעיקר מסתכל על הסיפור של האתגר שאני חווה לאורך הדרך.

אביחי חיים: כי בסוף גם לוחם שהוא משתחרר ואחרי שהוא מבין שזה המסלול שהוא רוצה לעשות, אחרי שהוא עושה תואר נגיד במדעי המחשב או מערכות מידע או הנדסות למיניהם, יש לו פער משמעותי של נסיון.

אביחי חיים: הוא מגיע כביכול בלי נסיון לשוק.

מיכאל ביטון: ומי מסייע לעמותה בעשייה שלה?

אביחי חיים: יש לנו מגוון אנשי עסקים, חברות פרטיות שתומכות ונותנות גם מהעצות שלהן וגם מהקשרים שלהן.

מיכאל ביטון: אתם מקבלים גם עזרה מהממשלה?

אביחי חיים: לא.

אביחי חיים: נכון להיום לא.

מיכאל ביטון: לא מקבלים.

אביחי חיים: לא מקבלים.

מיכאל ביטון: פניתם?

מיכאל ביטון: ביקשתם ממשרדי ממשלה?

אביחי חיים: לא.

מיכאל ביטון: אתם רוצים או שאתם מעדיפים להסתדר לבד?

אביחי חיים: אנחנו נשמח לעשות את זה בצורה מדינית ומסודרת.

מיכאל ביטון: הבנתי.

מיכאל ביטון: אוריה איזק, מנכ"ל עמותת גב ללוחם.

שלמה קרעי: אדוני היו"ר אולי שאלת ביניים.

שלמה קרעי: מישהו יודע מה - - -

מיכאל ביטון: אני לא חשבתי שקרעי לא ידבר בעשר הדקות הראשונות.

מיכאל ביטון: רציתי לתת לו תקופת צינון אבל זה לא עבד לי.

מיכאל ביטון: כן ח"כ קרעי בבקשה.

שלמה קרעי: קודם כל יישר כוח על הדיון החשוב מאוד הזה.

מיכאל ביטון: מאוד.

מיכאל ביטון: לאופיר ויואב קיש.

מיכאל ביטון: ומשה ארבל.

שלמה קרעי: בהחלט.

שלמה קרעי: ולך שאתה מקיים אותו.

אופיר סופר: ולאוריה שהרים את האירוע.

שלמה קרעי: שאלת ביניים.

שלמה קרעי: זה לא כל מה שאני רוצה לומר.

שלמה קרעי: לזה יגיע הזמן.

שלמה קרעי: אני שואל לגבי קבלה לאוניברסיטאות.

שלמה קרעי: אם בא לוחם שהשתחרר מצה"ל ובא סטודנט ערבי בדואי שלא שירת בצה"ל, ובא להתקבל לפקולטה לרפואה בבן גוריון.

שלמה קרעי: האם יש אפלייה מתקנת לטובת אותו אחד שלא שירת בצה"ל על פני אותו לוחם?

שלמה קרעי: שאלה עובדתית.

מיכאל ביטון: לא ידוע לי, אבל יותר מזה, אפילו רצו לעשות, גילו בבן גוריון שרוב הרופאים עוזבים את הנגב.

מיכאל ביטון: אתה יודע.

שלמה קרעי: אני יודע.

מיכאל ביטון: ואתה יודע שבן גוריון מכשירים סטודנטים בשותפות עם קולומביה יוניברסיטי מניו יורק, לומדים כל שנה, מניו יורק ובאר שבע.

מיכאל ביטון: ואז אמרו, גילו מחקר שאם אתה בן הנגב לומד רפואה, הסיכוי שתישאר בנגב הוא בעשרות אחוזים גבוה יותר.

שלמה קרעי: והרבה יותר קשה להתקבל - - -

מיכאל ביטון: וביקשו לתת להם טיפה תיעדוף והיה מאוד קשה.

שלמה קרעי: אני יודע.

שלמה קרעי: בגלל זה אני שואל את השאלה.

מיכאל ביטון: אבל הנושא שלך, ההערה הזאת היא נכונה.

מיכאל ביטון: רוחבית, אם אנחנו רוצים שהלוחמים יעברו הסבה להייטק אז גם למחלקות למחשבים ולהנדסת מחשבים ולהנדסות בכלל.

שלמה קרעי: אני הגשתי הצעת חוק לתעדף לוחם וגם חייל שהוא לא לוחם, אבל לוחם בעדיפות יותר גבוהה, בקבלה לאוניברסיטאות.

שלמה קרעי: היום למיטב ידיעתי זה לא קורה.

שלמה קרעי: לכן הגשנו את הצעת החוק הזו כי אני חושב שזה הבסיס.

מיכאל ביטון: כשאתה רוצה ליזום את זה אומרים לך שזה לא חוקי.

מיכאל ביטון: אז אולי בזכותך יהיה חוק שיהיה אפשר לתעדף את הלוחמים.

אופיר סופר: אפשר להגיש חוק עם יו"ר הוועדה.

מיכאל ביטון: בטח.

מיכאל ביטון: אני ושלמה יש לנו הרבה הגשות.

מיכאל ביטון: אתה גם יכול.

אופיר סופר: שיעבור.

אופיר סופר: אבל שיעבור.

מיכאל ביטון: אנחנו עובדים, אתה יודע.

שלמה קרעי: מיכאל, לא רק שיש תיעדוף אלא התיעדוף הוא גם כלפי מישהו שהוא פחות טוב כי יש להם הקלות בקבלה לאוניברסיטה.

שלמה קרעי: אז בא לוחם עם פסיכומטרי יותר גבוה, ממוצע ציונים יותר גבוה, ומולו מי שלא שירת בצה"ל בכלל עם ממוצע יותר נמוך והוא מתקבל לאוניברסיטה, כשהלוחם הוא מהדרום ורוצה להשאר לעבוד בדרום או בכל מקום אחר.

מיכאל ביטון: גם אם הוא לא מהדרום.

מיכאל ביטון: אם הוא תרם את שנותיו הטובות להיות קצין ולוחם צריך לתעדף אותו.

מיכאל ביטון: אין פה בכלל התלבטות.

שלמה קרעי: אני מסכים איתך, אני רק מדגיש את האבסורד.

שלמה קרעי: שהדרום משווע לרופאים טובים וכל מי שלומד באוניברסיטת בן גוריון בדוגמה הזאת הולך אחר כך צפונה או למרכז, שזה לא בני המקום.

אופיר סופר: אני אמשיך משפט אחד של חברי קרעי.

אופיר סופר: יש לנו הרבה סטודנטים לרפואה שנמצאים באירופה ובמדינות אחרות כי הם לא יכולים ללמוד לא פה באוניברסיטאות בארץ, גם לא בירדן ולא במצרים ולא באמירויות וכמו שבדרום אדוני היו"ר, אנשים נשארים בגלל הלימודים, אז גם שם לא מעט אנשים נשארים בגלל הלימודים.

אופיר סופר: אז אנחנו מאבדים את הציונות פעמיים.

מיכאל ביטון: חצי מהרופאים לדעתי בישראל שבאים לעבוד לא הוכשרו בישראל ויש לנו ידע ומדע אדיר ברפואה, אנחנו לא מסוגלים להכשיר את האנשים שלנו ומכשירים סטודנטים מחו"ל על המקורות האלה.

שלמה קרעי: אני לא רוצה לאתגר אותך, אבל כשאני אגיש את הצעת החוק הזו, אני מקווה להגיש אותה איתך ביחד מחדש אם תסכים.

שלמה קרעי: אבל יש הצעה כזאת על הפרק ואני לא מגיש אותה כי אני יודע שהיא תיכשל בקואליציה.

מיכאל ביטון: אני בעד ההצעה הזאת.

מיכאל ביטון: אני צריך לראות את פרטיה אבל באופן כללי לוחם וקצין בצה"ל, לוחמת וקצינה בצה"ל ראויים לתיעדוף גם בעבודה, גם בלימודים ולא בגלל שמישהו עושה להם טובה, אלא כי הם טובים.

מיכאל ביטון: מי שעבר קורס קצינים וקורס פיקוד הוא טוב.

מיכאל ביטון: מי שלא ישן בלילות, מי שיודע לשאת על הגב, מי שיודע להתמודד עם לחץ מנטלי במשך שנים הוא טוב באופן אובייקטיבי.

מיכאל ביטון: לא בודקים את היכולות האלה במבחן פסיכומטרי אבל יש לו יכולות שהמשק צריך אותן.

מיכאל ביטון: תודה רבה ח"כ קרעי.

מיכאל ביטון: קטענו את אוריה איזק מעמותת גב ללוחם בבקשה.

אוריה איזק: תודה רבה.

אוריה איזק: נעים מאוד להיות במקום הזה.

אוריה איזק: אני אוריה איזק, באמת יצא שאורי איזק גרם לאירוע לקרות ואני אוריה איזק.

אוריה איזק: אני פחות או יותר לפני חמש שנים, אנחנו פועלים בשדה הזה חמש שנים מאז השחרור, התפקיד האחרון שלי היה בנח"ל קצין אג"ם של גדוד 932, לפני כן סמ"פ, מ"מ.

אוריה איזק: התחושה המרכזית שהייתה לי בעת השחרור זה היה 'הלו מה קורה פה', עברתי תהליך אישי משמעותי ולא רק אני, כל החיילים שלי, מקבילים שלי, נמצאים מול מצוק.

אוריה איזק: המושג שאנחנו משתמשים בו הוא 'מצוק השחרור' כי זה בדיוק זה.

אוריה איזק: עומדים על הקצה, יש לך אופציה או לעוף למעלה או ליפול למטה וזה המושג המרכזי שמלווה אותנו.

אוריה איזק: עשינו תהליך.

אוריה איזק: ישפה מספר עמותות בזום וכאן שכולנו פועלים באותו שדה שאין לו סוף והוא יותר מחשוב, כולם מדברים פה על הערכיות ועל הערך של זה, אז זה באמת העתיד א.

אוריה איזק: כי אנחנו רוצים לשמר את הלוחמים שלנו כי זה החיים שלנו פה וב.

אוריה איזק: כי אנחנו רוצים חברה ערכית יותר ואלה אנשים שמלאים בערכים.

אוריה איזק: השפה הזאת מתבטאת גם בתכנית שלנו, ועוד רגע אתן כמה מילים עליה.

אוריה איזק: אבל בעצם חווית השחרור הכתה בנו, הקמתי את העמותה יחד עם איתמר ישראלית ובאמת בחמש השנים האחרונות אנחנו פועלים ועושים היום תכניות מקרית שמונה, קריית מלאכי, פתח תקוה, נתניה, ירושלים, בית שמש, כשהרעיון המרכזי הוא לתת בוסט של כלים, אני אגיד במילה מה אנחנו עושים.

אוריה איזק: אנחנו עושים תכניות הכשרה של שנה שמהותן היא 1.

אוריה איזק: לתת להם כלים פרקטיים, זה קורס של קרוב לחצי שנה, מגיעים אחת לשבוע, עושים את זה בשיתוף מרכזי הצעירים.

אוריה איזק: 2.

אוריה איזק: מקבלים מנטור אישי.

אוריה איזק: 3.

אוריה איזק: מדברים על פרואקטיביות, יזמות ויזמות חברתית כשבע

אוריה איזק: צם כל התהליך הזה, ופה אגיד מילה, הוועדה הזאת מתכנסת לדיון על הייטק, אבל הבעיה היא הרבה יותר עמוקה מהייטק, היא המשק, כמו שציינתם כאן וחשוב לתת את הדעת גם על המשק.

אוריה איזק: אני חושב שהרבה מאוד לוחמים ולוחמות שמשתחררים מתאימים מאוד להייטק ויש הרבה מאוד שמתאימים לעוד מגוון מאוד רחב של תעסוקה והסיפור המרכזי הוא הפער שהם נמצאים בו.

אוריה איזק: הפער האדיר אל מול רמת המסוגלות האדירה שהם רכשו בשנתיים וחצי, שלוש, חמש שנים כל אחד והזמן שהוא הקריב.

אוריה איזק: מהמקום הזה אני אומר, אני חושב שהוועדה הזאת גם צריכה לתת את הדעת על מענה רחב היקף שהוא לא רק הייטק, כי הסיפור הוא האוכלוסייה הזאת, הסיפור הוא הרצון שלנו שהם ימשיכו להצליח בחיים וישתמשו א.

אוריה איזק: בכלים שלהם וב.

אוריה איזק: ידברו את השפה הערכית שהם חיים אותה, וזה באמת העתיד שלנו ובכוונה אני חוזר על זה.

אוריה איזק: צורת העבודה שלנו היא עם עיריות והיום אנחנו בשלב שאנחנו גם, אם דיברתם על תקציבים ממשלתיים, כידוע היו אתגרים משמעותיים לקבל תקציבים בשנים האחרונות, אבל אנחנו מבינים שכדי לגדול, כדי לתת מענה רחב היקף אמיתי, אנחנו קוראים לעצמנו 'התכנית הישראלית להכשרת לוחמים ולוחמות' בכוונה - - -

שלמה קרעי: חבל שאתם הורגים את העברית כי לוחמים זה כולל בעברית גם לוחמות.

שלמה קרעי: אל תפלו שבי במתכונת הדבש הזו.

אוריה איזק: קיבלתי.

מיכאל ביטון: היה רגע של עברית אבל אתה לא היית.

אוריה איזק: אז באמת הסיפור הזה של תקציב הוא מהותי כדי לתת מענה רחב היקף בכל המישורים לכל תחום, כל אחד והמיקוד שלו, אבל זה הסיפור המהותי שלו.

אוריה איזק: אנחנו היום, ודאי יכולים להגיד בינתיים, נשענים על פילנתרופיה ועל אנשים טובים אבל זה לא סיפור של פילנתרופיה, זה סיפור של מדינת ישראל.

מיכאל ביטון: אתה צודק.

מיכאל ביטון: אבל אתם כן מקבלים קצת סיוע מהמדינה?

אוריה איזק: לא.

מיכאל ביטון: בכלל?

אוריה איזק: שיתוף הפעולה שלנו הוא עם עיריות.

מיכאל ביטון: כרגע אין לכם שום תקציבים מהמדינה?

אוריה איזק: לא.

מיכאל ביטון: יש לכם דיבור עם משרדי ממשלה מסוימים?

אוריה איזק: יש לנו דיבור קצת עם משרד הבטחון, יותר עם האגף, הקרן.

אוריה איזק: יש לנו דיבור קצת עם הצבא, עם ענת שפה איתנו.

אוריה איזק: אבל משרדים עצמם לא.

אוריה איזק: מה גם שגם אם מחפשים טוב-טוב, עדיין לא מוצאים קולות קוראים או מכרזים שיכולים להתאים.

מיכאל ביטון: בתחומים האלה.

מיכאל ביטון: אבל יש דבר כזה, אני אגלה לך סוד, שנקרא מיזם משותף.

מיכאל ביטון: כמה כסף אתם מפעילים בשנה?

אוריה איזק: השנה אנחנו כבר במיליון פלוס.

מיכאל ביטון: כשאתה בא עם הכסף הזה ומציג למשרד שרוצה לעבוד איתך את התקציב שגייסת, והוא יכול להשקיע בך 50%.

מיכאל ביטון: אתה מיליון והוא מיליון, זה נקרא מיזם משותף.

מיכאל ביטון: אם אתה לא מביא את המיליון שלך הוא לא מביא את המיליון שלו, ובמסלול הזה אתה אפילו יכול להיות בפטור ממכרז, אם יש לך פעילות ייחודית שאפשר להכיר בה והבאת משאבים ויש לך מינהל תקין, אפשר לעשות משהו שנקרא מיזם משותף.

מיכאל ביטון: אז לא מחכים לקולות קוראים.

מיכאל ביטון: אתה גם יכול לעשות מיזם משותף על חלק מהכסף שאתה מביא ולא על כולו.

מיכאל ביטון: זה לעתיד.

מיכאל ביטון: אני אומר לך שלא טעית בזה שהלכת לרשויות המקומיות, שיש שם הרבה אנשי ביצוע וראשי ערים ומנהלי מרכזי צעירים שיודעים לעבוד.

מיכאל ביטון: לשם הערת הביניים, מרכזי הצעירים ממומנים על ידי המדינה גם על ידי משרד הבטחון, וגם על ידי משרדים אחרים ובמובן הזה יש שם בעצם סוג של השתתפות במיזם ברגע שנכנסת.

מיכאל ביטון: אבל אני חושב שהעמותות האלה שהקמתם שיחסית האופי שלהן טרי, 5-10 שנים, נכון?

מיכאל ביטון: גם העמותה הקודמת, יש שלב שכל העמותות האלה צריכות לדעת לעבוד יחד ולהקים מעין איגוד ארגונים שעוסק בנושא, זה ייתן לכם כוח משותף בעבודה מול הממשלה, גופים שידעו לא רק כל עמותה לדאוג לעצמה אלא מבט כולל על הנושא, שולחן עגול ואיגוד משותף בתחום הזה, העמידה מול הממשלה והיכולת לעודד את הממשלה לעשות קולות קוראים בתחומים שלכם היא יותר גבוהה.

מיכאל ביטון: היה משפט שנציג פורום המ"פים לא הספיק לומר והוא רוצה לומר.

מיכאל ביטון: בבקשה.

אליאור דור: תודה רבה.

אליאור דור: יש נקודה שחשוב להגיד.

אליאור דור: לוחמים היום לא נחשבים אוכלוסיית יעד, בכלל.

אליאור דור: זה אומר שנקודות זיכוי למעסיק ושלל שוויון הזדמנויות שאמור להינתן להם, הם לא מקבלים בכלל.

אליאור דור: ציינת קודם ח"כ קרעי שכן מקבלים את שוויון ההזדמנויות וכן מקבלים את ההטבות האלה.

אליאור דור: נראה לי שדבר מאוד בסיסי והדבר הראשוני שצריך לעשות זה לקחת את אוכלוסיית הלוחמים המשוחררים ולהעלות אותה למעמד של אוכלוסיית יעד, זה הדבר הראשון שצריך להתקיים.

אליאור דור: זהו.

אליאור דור: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה לך.

מיכאל ביטון: בעצם להכיר בה כקטגוריה ממשלתית, כמו שלצבא יש מעמד כזה שנקרא לוחמים והוא מתגמל אותו בשוטף באופן טוב יותר, ועכשיו זה גם משתפר, אז גם באזרחות יהיה מעמד חוקי ללוחם עם סל זכויות ותיעדוף שדובר עליו, הדבר הזה הוא לפתחנו בכנסת ואנחנו צריכים לקדם אותו.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לשמוע גם נציגי ממשלה ואחרי זה עוד גופים ועמותות.

אוריה איזק: רק ברשותך מילה לסיום.

אוריה איזק: אז באמת גם התפיסה שלנו היא שיתוף פעולה מלא עם העיריות מהרגע הראשון, אנחנו יודעים שמשקיעים כספים לא מעטים במרכזי צעירים, תקציבים.

אוריה איזק: עדיין זה טיפה בים.

אוריה איזק: לא סתם אני אומר, זה טיפה בים כי אנחנו יודעים מה העלויות ואנחנו יודעים כמה רשות יכולה לתקצב והמון מרכזי צעירים לא יכולים לתקצב, צריכים לפנות לעירייה.

מיכאל ביטון: אני אגיד לך משפט עצוב.

מיכאל ביטון: בכלל הבעיה שלך היא לא כסף.

מיכאל ביטון: הייתי ראש עיר, מייסד מרכז הצעירים הראשון בישראל זה רוביק דנילוביץ', הוא היה סגן ראש עיר צעיר ב-1998, ב-2002 עזרתי לו להפוך גוף שנקרא סטארטאפ בבאר שבע לגוף גדול יחד עם הקנדים, זה היה של הסוכנות היהודית וזה עבר לג'וינט, הג'וינט יודע לבנות שותפויות עם הממשלה.

מיכאל ביטון: משרדי הממשלה אימצו את מרכזי הצעירים.

מיכאל ביטון: יש שם מלגות, יש כספים בממשלה.

מיכאל ביטון: אתה יודע שלממשלה יש מאות מליונים להכשרה מקצועית שהיא לא הפעילה עדיין, שנגמרה שנת התקציב הקודמת והיו יתרות בסעיפי ההכשרה המקצועית?

מיכאל ביטון: מה שחסר פה זה לא כסף, מה שחסר פה הוא שיכירו ביכולות שלכם ויממנו אתכם ויבנו איתכם שותפויות ושאתם תדעו לעבוד ברמה הארצית.

מיכאל ביטון: הכניסה שלכם לערים חשובות כמו בית שמש, קריית מלאכי זה בנפשנו, אלה ערים שראוי להיות שם, אבל הכיסוי וההזדמנות צריך להיות ב-90%, לא באירוע אקלקטי של פה ושם, אלא כל המדינה, בכל מקום.

אוריה איזק: לגמרי.

אוריה איזק: אני בכוונה אמרתי קריית שמונה כי באמת אנחנו מבינים את המשמעות ואנחנו שם, ובקרית מלאכי, וכל האתגרים הפריפריאליים.

מיכאל ביטון: מצוין שהתחלתם שם דווקא.

מיכאל ביטון: אבל גם בדרום תל אביב יש לנו לוחמים וגם ברמלה וגם בלוד וגם בדלית אל כרמל וגם בעוספיה, ויש לנו עבודה.

מיכאל ביטון: אמיר ודמני בוקר טוב ידידי וחברי.

מיכאל ביטון: אחד מהאנשים המסורים ביותר לנושאים האלה במדינה ובצה"ל.

מיכאל ביטון: אני רוצה שתתן לנו סקירה ממש תמציתית מה המיקוד של המאמצים שלכם.

מיכאל ביטון: אבל בתוך הסקירה הזאת, אני מאתגר אותך בכמה דברים.

מיכאל ביטון: 1.

מיכאל ביטון: מה אחוז הלוחמים והלוחמות בצה"ל שלפני השחרור מקבלים איזה שהוא ואוצ'ר, בזמן שהם בצה"ל, להכשיר את עצמם מבחינה מקצועית בעולם הטכנולוגיה או כל מקצוע טוב שמניב הכנסה, מה אחוז הלוחמים שמקבלים חודש, חודשיים, שלושה, ארבעה חודשים בסוף השירות להכשרה המקצועית שלהם.

מיכאל ביטון: 2.

מיכאל ביטון: איך אתם יכולים לבנות שותפות עם גופים בשטח של קצינים בצה"ל, אנשים ערכיים, כמו שני הגופים ששמענו ובטח יש עוד רשת של עמותות ושל אנשי עסקים שרוצים לעבוד אתכם.

מיכאל ביטון: צה"ל לא מממן עמותות, זה בסדר.

מיכאל ביטון: אבל משרד הבטחון, האגף לחיילים משוחררים, יש לו שותפות עם עמותות מכל מיני סוגים.

מיכאל ביטון: גם בקולות קוראים, גם במיזם משותף.

מיכאל ביטון: איך מחברים את המהלך הזה, שיש פה מי שרוצה לעשות ובינתיים הדיווח שלהם זה שהם מתבססים 100% על תרומות.

מיכאל ביטון: גורל לוחמי צה"ל ועתידם המקצועי באזרחות לא יכול להתבסס על תרומות.

מיכאל ביטון: מי שמוכן להקריב את חייו למען המדינה לא צריך לחפש תרומות.

מיכאל ביטון: אז זה טוב שהם יזמים שהם הלכו וגייסו כמה שקלים כדי להתחיל ארגון ורעיון, אבל מהר מאוד צריך להיבנות שולחן עגול וקולות קוראים ומיזמים משותפים עם העמותות הללו.

מיכאל ביטון: בכיסוי שלהן ובמיפוי שלהן, ובלי כפילויות אצלם.

מיכאל ביטון: מה שחשוב לי, אני יודע שגם ראש אכ"א יניב עשור, ליבו ונפשו לשוויון ההזדמנויות הזה, גם כגולנצ'יק, גם כמי ששינה יחד איתך בכלל את המושג הזה 'קבוצת איכות'.

מיכאל ביטון: אין קבוצת איכות.

מיכאל ביטון: יש אדם בצה"ל, יש לו ציון שהוא מגיע איתו והוא יכול לשנות את הציון שלו כשהוא חייל טוב וכשהוא מפקד טוב וכשהוא קצין טוב.

מיכאל ביטון: אבל אני רוצה מיקוד בנתונים, כמה בתוך הצבא אנחנו מצליחים לתת את ההזדמנות הזאת ואיך אנחנו יכולים להגיע למצב ש-60%, 70%, 80% מהלוחמים לפני שיחרור קיבלו את השלושה חודשים לבנות את עתידם בתוך הצבא?

מיכאל ביטון: זה האתגר שלנו, זאת המתנה האמיתית ביחס למי שהלך למודיעין ובנה את עתידו המקצועי כל יום בשירות עצמו.

מיכאל ביטון: בבקשה, תא"ל ודמני.

אמיר ודמני: בוקר טוב.

אמיר ודמני: אני קודם כל רוצה לפתוח ולהגיד שהנושא הזה מאוד חשוב לנו ואנחנו לא חושבים שאנחנו עם כל מה שאתאר עכשיו, עדיין נותנים את המענה הנדרש.

אמיר ודמני: אנחנו חושבים שצריך לתת הרבה יותר, ואנחנו חושבים שנכון גם להוקיר את הלוחמים במסגרת חוק יוקרת שירות שנכון לקדם אותו בהמשך.

אמיר ודמני: לגבי ההסתכלות על לוחמים כאוכלוסיית יעד, זה באמת נקודה מאוד משמעותי שנכון להחיל אותה גם ברשויות המדינה.

אמיר ודמני: אנחנו בשנה וחצי האחרונה הקמנו את מינהלת שער לעתיד שתפקידה לחשוף את כלל הלוחמים בצה"ל וגם את האוכלוסיות הייחודיות לתכניות לקראת השחרור ובעצם להעביר מקל למשרד הבטחון על מנת שהם יוכלו לממש את הזכאות שלהם בצורה יותר משמעותית.

אמיר ודמני: כשאני מדבר על סט הפעולות שאנחנו ממסדים, וצריך להגיד, אנחנו נפגשנו עם כלל העמותות שמציגות כאן ויש לנו איתן שיתופי פעולה ואנחנו מעוניינים להרחיב את שיתוף הפעולה כי אנחנו מבינים שהן מייצגות ומקדמות נושאים שמתאימים מאוד למה שאנחנו רוצים להוביל, אנחנו מדברים על שלושה תחומים מרכזיים.

אמיר ודמני: אחד זה הנושא של ההכנה לשחרור.

אמיר ודמני: למעשה היום אנחנו כבר בתוך פעילות אינטנסיבית שבה כל לוחם ברמת הדרג המתמרן, אנחנו לאט לאט מרחיבים את זה לכלל המקומות, מבצעים תהליך שנקרא 'הרמת משקפת' כשמונה חודשים לפני השחרור בין 8-10 חודשים.

אמיר ודמני: במסגרת הדבר הזה אנחנו מבצעים איבחון לכל אחד, מתאמים את הנושא גם עם המפקדים שהם יידעו להדריך את החיילים לגבי האפשרויות שלהם ובעצם מתמקדים בשלושה תחומים שהם התחום של ההכנה לשחרור עצמה, אפשרויות ההשכלה שאגע בזה בהמשך והשמה ותעסוקה.

אמיר ודמני: צריך להגיד שלקראת השחרור עצמו בשנתיים האחרונות אנחנו כבר מנהלים את מסע בחזרה לעתיד שהמטרה שלו היא לבצע סגירה מנטלית של השירות.

אמיר ודמני: בתוך המרחב הזה אנחנו מדברים גם על הכנה לשחרור שהמטרה שלה זה מתן כלים פיננסיים לקראת היציאה לאזרחות, רכישת מיומנויות במסגרת מה שאנחנו קוראים 'שורה 121', אנחנו עתידים להתחיל ממש בחודשים הקרובים בעצם בחשיפה לעולם הטכנולוגי לכלל הלוחמים, הנגשת מידע וזכויות וחיבור לכל מה שקורה לאחר מכן עם היחידה להכוונת חיילים משוחררים.

אמיר ודמני: הדבר הנוסף הוא הנושא של השמה ותעסוקה.

אמיר ודמני: ופה נכנס מה ששאלת, יו"ר הוועדה, תכנית ראשונה זו תכנית 'לוחמים להייטק' שזו תכנית שבשנת 2021 נטלו בה חלק כ-500 לוחמים, בשנת 2022 אנחנו מרחיבים אותה ל-1,000 לוחמים והמטרה שלה, מעבר לסוגיית ההכשרה, גם מדובר פה בהשמה ותעסוקה.

אמיר ודמני: הדבר השני זה המכינות הקדם אקדמיות שמוביל אותה אגף חימ"ש במשרד הבטחון, בשנת 2021 נטלו בהן חלק כ-8,000 חיילים, מתוכם כ-3,600 לוחמים.

אמיר ודמני: אנחנו עכשיו עתידים לצאת למכרז של מכינה קדם אקדמית שהיא ייחודית ללוחמים שהמטרה שלה היא לבצע את זה בפחות זמן של 5-6 חודשים במקום תשעה חודשים.

אמיר ודמני: הרעיון הוא באמת לייצר פה עוד יותר הזדמנויות ללוחמים מעבר ל-3,600.

אמיר ודמני: הדבר הנוסף זה תכניות שונות בשיתוף גם עם קרנות, בעיקר אני רוצה לציין פה את 'עתידים', ללימודי הנדסאים, שבה השתתפו כ-640 חיילים ב-2021 וגם פה כוונתנו להרחיב, ועוד תכנית 'מדים ללימודים' שמעניקה מלגה של 2/3 משכר הלימוד האוניברסיטאי בשותפות גם כמובן עם משרד הבטחון, יחד למען החייל וקרן רוטשילד, שבה מדובר על אלפים נוספים שרוכשים השכלה אקדמית.

אמיר ודמני: מעבר לכך אנחנו גם בהמשך לדיונים שישבנו איתך בתפקידך הקודם, הרחבנו את כל מה שקשור לסוגיות ההשכלה, הבגרות ותעודת גמר תיכון, מ-400 אנשים בשנה ל-1,000 כבר בשנה הנוכחית, וכל הדברים הללו מתחברים לתהליך שלם שהוא מתבצע במסגרת מינהלת מסודרת שכל תפקידה הוא להכין את החייל משלב ה-8-10 חודשים לפני השחרור לייצר את האיבחון המתאים כדי לאפשר לו את המסלול שמתאים עבורו, יחד עם הכלים שקיימים היום במשרד הבטחון ובכלל במערכת הממשלתית והמערכת של המגזר השלישי, כדי באמת להביא למיצוי מקסימלי.

אמיר ודמני: אני שוב אומר, לדעתי זה לא מספיק.

אמיר ודמני: אנחנו כמו שנאמר כאן, מאוד מאוד היינו רוצים שתהיה הגדרה מאוד ברורה של הלוחמים כאוכלוסיית יעד.

אמיר ודמני: אנחנו רוצים לקדם דברים נוספים בחקיקה, חוק יוקרת השירות של ההטבות האלה, כדי שיהיו חלק מתקציב המדינה, ואנחנו היינו רוצים להרחיב את ההנגשה ואת הידע בקרב הלוחמים ואת זה נעשה גם בתיאום עם העמותות שמופיעות אצלך עכשיו בוועדה.

אמיר ודמני: עד כאן.

אמיר ודמני: תודה.

מיכאל ביטון: תודה על הסקירה ודמני, והיא טובה.

מיכאל ביטון: מה שחסר לי זה במבט כולל שלך עכשיו במציאות הזאת היום, נניח יש X לוחמים ולוחמות שמשתחררים בשנתון, כמה מהם מקבלים הזדמנות אמיתית במהלך סוף השירות להכשרה שתיתן להם סיכוי גבוה להתקבל לתפקיד בטכנולוגיה בהייטק.

מיכאל ביטון: מתוך כל החבילה הזאת.

מיכאל ביטון: אחת הבעיות שלנו עם חיילים זה שהצבא עוטף אותם טוב.

מיכאל ביטון: עשינו עבודות מדהימות על חיילים בודדים, בכלל, על לוחמים, על חיילים שיש להם קשיים בבית.

מיכאל ביטון: אנחנו עוטפים אותם טוב.

מיכאל ביטון: אני גאה במה שאנחנו עושים שם, במה ששיפרנו בשנים האחרונות ותמיד יש מה לשפר.

מיכאל ביטון: מה קורה אבל, השחרור זה מה שקראו לו פה המצוק, ההליכה לאיבוד, ההתבלבלות, הרגשי נחיתות, האובדן דרך, חוסר התכנית האישית, התחושה שאתה לא יכול לצמצם את הפער מול אחרים, אתה רואה את ההתנהלות שלהם, את האנגלית שלהם, את היכולת שלהם להשתלט על עולם המחשבים ואתה אומר 'וואלק, אני לא חלק מזה' ואז כבר מאוד קשה להכניס אותם.

מיכאל ביטון: אם הייתה התחלה של חודשיים-שלושה, הרי חודש הכשרה מקצועית בצבא דומה לחצי שנה באזרחות.

מיכאל ביטון: כי אתה יכול לעשות 14 שעות לימוד ביום, לעומת שעתיים-שלוש לאדם עובד באזרחות שיכול ללכת וללמוד תכנות.

מיכאל ביטון: אז האם יש לנו חשיבה כזאת של לתת להם את החודשיים-שלושה בתוך הצבא?

אמיר ודמני: כן.

אמיר ודמני: אז אולי הייתי צריך להגיד את זה, אני שמח שאתה מתעקש פה על הנקודה הזאת.

אמיר ודמני: הרמטכ"ל הנחה אותנו, ממש בחודשים האחרונים אנחנו מסיימים כרגע תהליך מאוד משמעותי לייצר בעצם תכנית נוספת שבמסגרתה אנחנו נחשוף את העולם הטכנולוגי לכלל הלוחמים, אני מדבר על סדר גודל של כ-8,000 לוחמים בשנה שנחשוף אותם לדבר הזה במסגרת מה שנקרא 'מבוא לטכנולוגיה' בתיאום עם גם אגף המודיעין יחידה 8200 וגם עם אגף התקשוב, יחידת לוטם שעוסקת בתוכנה, ולמעשה מתוך הדבר הזה אנחנו מתכוונים ליישם תכנית של מספר מאות של אנשים שימשיכו, מה שנקרא, יכינו את עצמם בחודשיים האחרונים של השירות וימשיכו שנתיים נוספות בתכנית שתכלול גם הכשרה וגם שירות בקבע ביחידות הטכנולוגיות שלנו ואחר כך חלקם ישתלב בתוך היחידות עצמן וחלקם ייצא עם כלים מאוד משמעותיים לאזרחות, זו תכנית שאנחנו ממש מסיימים אותה בימים אלה ואחרי שנקבל את כל האישורים אנחנו נצא איתה וקבענו לצאת איתה בחודשים הקרובים.

אמיר ודמני: היא תהווה תכנית נוספת מעבר לתכניות הקיימות היום.

אמיר ודמני: כפי שאמרתי קודם, היקף החיילים שמקבלים את ההזדמנות או את היכולת להגיע לעולם הטכנולוגי עם מספר אלפים בודדים, צריך להגיד שלא כולם מעוניינים, וצריך להגיד שיש לנו גם תכניות בעולם הלואו-טק, בעולמות התעשיה ובעולמות ההייטק, מקצוע לחיים מה שנקרא.

אמיר ודמני: אבל ביחס למי שמעוניין אנחנו משתדלים לתת את המענה כמה שיותר.

אמיר ודמני: התכנית הזאת שאני מדבר עליה תתן מענה נוסף ואני מקווה שאנחנו נצליח לתת מענה לכמה שיותר אנשים.

אמיר ודמני: צריך להגיד שחלק מהם גם לא מעוניינים בשלב של השחרור, מעוניינים רק יותר מאוחר ואז יש תכניות נוספות.

אמיר ודמני: אבל בשלב של השחרור אני מאוד מקווה שנגיע למצב שאנחנו ניתן את המענה לכל מי שמעוניין.

מיכאל ביטון: אבל מסוגלים להקדיש להם נגיד חודש עד שלושה חודשים בשירות, להקדיש את עצמם לדבר הזה?

אמיר ודמני: כן.

מיכאל ביטון: זה הרציניים.

מיכאל ביטון: למי שרוצה.

אמיר ודמני: כן.

אמיר ודמני: זה מה שאני אומר, חד משמעית כן, בשלושה חודשים האחרונים בשמונה חודשים האחרונים נעשית החשיפה.

אמיר ודמני: בשלושה חודשים אחרונים אנחנו נכין אותם לטובת הדבר הזה, ומי שיהיה מעוניין בכך יוכל גם להמשיך בכך לאחר סיום השירות שלו.

מיכאל ביטון: תודה רבה ודמני.

מיכאל ביטון: תמשיכו בפועלכם הטוב.

מיכאל ביטון: אבל יש לי עוד בקשה אישית, כמו שאתה יודע אני לא משאיר אתכם אף פעם בלי משימות.

מיכאל ביטון: תפגשו את כל העמותות של העשור האחרון שהתמסרו ללוחמים.

מיכאל ביטון: פה ראינו שתיים, יש עוד כמה, לעשות איתן סיעור מוחות, איזה חצי יום שאתה שומע אותן שראשי האגפים שומעים אותן.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכם.

מיכאל ביטון: קופטאן חלבי, העמותה לקידום מעמד החייל הדרוזי, עמותה שאני מכיר והעשייה שקופטאן יוזם ולא מוותר ונאבק כבר שנים רבות למען החיילים והלוחמים הדרוזיים.

מיכאל ביטון: בבקשה.

קופטאן חלבי: תודה רבה.

קופטאן חלבי: בוקר טוב אדוני היו"ר, חבריי חברי הכנסת.

קופטאן חלבי: אני פה בשביל החייל הדרוזי, כולם יודעים שאני עושה את זה בהתנדבות.

קופטאן חלבי: העמותה קיימת כבר עשר שנים, גם נלחמת נגד ה-BDS בעולם בחזית הדיפלומטיה של מדינת ישראל, היא גם ספקית של משרד הבטחון וגם ספקית של משרד הכלכלה.

קופטאן חלבי: אדוני היו"ר, שאלת אם קיבלו כסף.

קופטאן חלבי: אני כבר שנה, שנה וחצי, כל העסק הזה נעשה במשמרת של ראש הממשלה הקודם, שנה אני כבר מבקש ונפגשתי עם כל השרים ושקל אחד לא קיבלנו, למרות שאנחנו גם עומדים בכל הקריטריונים, גם ספקים של משרד הבטחון, נוהל תקין 46א'.

קופטאן חלבי: אני אומר לך שלקחנו את ההגה לידיים, הצלחנו לחתום עם הטכניון ועם משרד הכלכלה.

קופטאן חלבי: בימים אלה העמותה מכשירה 100 מתכנתים דרוזים חדשים לתעשיית ההייטק בשיתוף עם סיסקו ואינטל ו-KLA.

קופטאן חלבי: אני בא לכאן על מנת שבאמת נוכל לשתף פעולה ובאמת נביא את זה - - -

מיכאל ביטון: אתה צריך להסביר את שני המשפטים שנשמעים סותרים.

מיכאל ביטון: שאתה ספק של משרד הבטחון ומשרד הכלכלה, אבל לא ראית שקל.

מיכאל ביטון: אז תסביר.

קופטאן חלבי: אני בקשר עם ההכוונה לחיילים משוחררים, המכרז עוד לא יצא, אנחנו אמורים להשתתף במכרז של ההכשרה כפי שהבנתי, ואנחנו מחכים.

קופטאן חלבי: בינתיים פנינו לטכניון - - -

מיכאל ביטון: גם לפעולות של הכשרות עוד לא קיבלתם סיוע?

קופטאן חלבי: עוד לא קיבלנו סיוע.

קופטאן חלבי: גם בנושא של - - -

מיכאל ביטון: ויש לך לוחמים ולוחמות שרוצים את ההכשרות האלה, מחכים?

קופטאן חלבי: כן.

קופטאן חלבי: ואז פנינו לפילנתרופיה כמו ששאר החבר'ה ובאמת היו שם שלושה אנשי עסקים ממרכז הארץ שעמדו לצידנו והצלחנו, אחרי שעשינו גם עבודת מחקר בשטח, יש כ-230,000 עובדי הייטק וביניהם אולי 20 דרוזים.

קופטאן חלבי: זו תעודת עניות למדינת ישראל.

קופטאן חלבי: אני לקחתי את זה עליי והתגייס לימיני נשיא הטכניון וגם מנכ"ל הטכניון באופן אישי ומנכ"ל סיסקו והיום יש לנו 100 חיילים שלומדים שם, והם מסיימים בעוד ארבעה חודשים, ואז באמת נוכל לשלבם בתכנית QA.

קופטאן חלבי: זו רק ההתחלה.

קופטאן חלבי: יש גם הנדסים ומתכנתים וסטארטאפים בעתיד, למרות שיש לנו כמה אבל הם מוסווים, אנחנו מנסים גם לעזור להם.

קופטאן חלבי: באתי לכאן על מנת שבאמת נוכל להביא את זעקת החייל הדרוזי שגם רוצה להיות בקדמת הטכנולוגיה ולא רק מתחת לאלונקה.

מיכאל ביטון: אני עוד מעט אעבור גם לאוצר וגם לכלכלה וגם לביטחון, אגף חיילים משוחררים.

מיכאל ביטון: תכינו כבר תשובות למה כזה מקום שרוצה לעבוד עם החייל הדרוזי מחכה שנה-שנה וחצי לשותפות ראשונה להכשרה מקצועית וההסבר שלא היו פה ממשלות והכנסת התחלפה זה הסבר שנגמר לפני חצי שנה.

קופטאן חלבי: אני לא רוצה להעליב אותך, היו"ר, אבל המכתב שנתתי לפני שנה למשרד הבטחון אמרו לי 'זרוק אותו לפח'.

מיכאל ביטון: אתה לא מעליב אותי, אבל אנחנו נבדוק את זה.

מיכאל ביטון: בסוף אנחנו מכוונים בתוצאות.

קופטאן חלבי: אני נעלב יותר ממך כי אתה אדם יקר וראש עיר, חתמת על מסמך, אמרו לי - - -

מיכאל ביטון: אתה רוצה להסביר לכולם במה מדובר?

קופטאן חלבי: ההכשרה של ה-1.5 מיליון שנתת לי.

קופטאן חלבי: המסמך הוא פה.

מיכאל ביטון: דיברת על בינוי, נכון?

מיכאל ביטון: זה תקציב למבנה.

מיכאל ביטון: הוא רצה לעשות בניין להכשרות.

קופטאן חלבי: לא, הבניין כבר ניבנה.

מיכאל ביטון: ובתיעדוף בהקצאות שלי נתתי המלצה להקצות לו את ה-1.5 מיליון, אבל אני כבר לא שם.

קופטאן חלבי: לא שם, אבל מדינת ישראל עדיין פה.

מיכאל ביטון: אתה צודק קופטאן.

מיכאל ביטון: אנחנו נשאל את השאלה הזאת.

אופיר סופר: אני צריך לעזוב.

מיכאל ביטון: אתם מזמינים דיונים והולכים?

מיכאל ביטון: בפעם הבאה אבדוק שאתם נוכחים בכל הדיון כתנאי לקיומו.

אופיר סופר: זו תקלת לו"ז.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: חימ"ש.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: אגף לחיילים משוחררים.

מיכאל ביטון: תנו לנו סקירה כללית איך אתם מתמודדים עם הנתון הכואב הזה, שלוחמים בעצם אין להם הזדמנות שווה לעולם ההייטק, וגם התייחסות ספציפית לדברים של קופטאן חלבי.

איל הנס: בוקר טוב.

איל הנס: אני ראש האגף ומנהל הקרן לחיילים משוחררים במשרד הבטחון.

איל הנס: גם אני הייתי לוחם, הייתי בגולני ואני מכיר את ההוויה הזאת.

איל הנס: אני רוצה להגיד שיש כאן שני נושאים.

איל הנס: נושא אחד הוא נושא ההייטק והנושא השני הוא נושא הלוחמים.

איל הנס: אני אגיד בצורה ברורה, נושא הלוחמים אצלי מקבל עדיפות, אפרופו מה זה אצלי?

איל הנס: אני מקבל אלי את החיילים המשוחררים אחרי שהם השתחררו מצה"ל וכל התכניות שחלקן דיבר עליהן ודמני ידידי, הן תכניות שבעצם אנחנו מקיימים ביחד.

איל הנס: אני אתחיל רגע מהחלטת ממשלה 2292 ב-2017.

איל הנס: החלטה שהתקבלה שדיברה על נושא ההייטק, הגדלת כוח אדם מיומן לתעשיית ההייטק.

איל הנס: באחד מהסעיפים שלה הוטל על הממשלה לדון בסוגיות שקשורות לחיילים משוחררים.

איל הנס: דיברו שם על תכניות נוספות, דיברו שם על תכנים נוספים.

איל הנס: בפועל אני לא קיבלתי שום כסף לטובת הנושאים האלה מאז 2017.

אופיר סופר: מה זאת אומרת, אתה לא מתוקצב?

אופיר סופר: לא הבנתי.

איל הנס: הייתה החלטת ממשלה 2292 אתם מוזמנים לעיין בה, זו החלטת ממשלה שדיברה על ההייטק.

איל הנס: ועכשיו אני הולך לנושא ההייטק שהוא הרבה יותר רחב.

מיכאל ביטון: הייתה החלטה שאומרת לתקצב עידוד חיילים להייטק.

איל הנס: נכון.

איל הנס: היא דיברה בכלל על עידוד ההייטק, היא דיברה על נושא החינוך.

מיכאל ביטון: היא דיברה ספציפית על חיילים ולא שמו בה שקל.

איל הנס: נכון.

איל הנס: היא דיברה על חינוך, היא דיברה על השכלה גבוהה, היא דיברה על שירות צבאי, היא דיברה על הכשרות חוץ-אקדמאיות.

איל הנס: כל הדברים האלה נמצאים בתוך ההחלטה, זו החלטה שהקיפה את כל משרדי הממשלה, היא לא הייתה החלטה ספציפית למשרד הבטחון.

איל הנס: מי שעמד בראש ההחלטה היה בזמנו פרופ' שמחון, הוא זה שהיה אמור בפועל לממש את ההחלטה.

איל הנס: בפועל קיבלנו אפס.

איל הנס: לי יש תקציב שהוא תקציב שהמדינה נותנת לי לטובת החיילים המשוחררים.

איל הנס: במסגרת התקציב הזה יש תיעדוף ראשון במעלה לנושא הלוחמים, שבא לידי ביטוי בכל התכניות שדיברו עליהן.

איל הנס: לוחמים להייטק, 1,000 לוחמים בשנה הזאת שנכנסים לתכניות, אפרופו, בתכניות האלה לומדים 6 מקצועות, כשהחייל לא משלם עליהן כלום והסיפור היותר גדול בסופו של דבר זה השמה, כי לא מספיק ללכת להכשרה, הסיפור הגדול הוא ההשמה, התכניות האלה מחויבות בהשמה.

איל הנס: הדבר הבא זה נושא המכינות.

איל הנס: 8% מהלוחמים ללא השלמת 12 שנות לימוד.

איל הנס: אחוזים נוספים לא השלימו בגרות, אני משקיע במסגרת המכינות הקדם-אקדמיות תקציבים כדי להעניק להם את הדבר הזה.

איל הנס: הדבר הבא זה כל תכנית עתידים שדיבר עליה ודמני, ולא ארחיב עליה.

איל הנס: הסיפור השלישי שעומד על שולחן הכנסת ומחכה לקריאה ראשונה זה תכנית ממדים ללימודים, 120 מיליון שקל שהמדינה אמורה לשים לטובת הכשרה אקדמאית ללוחמים.

מיכאל ביטון: אייל האם אתה מרוצה מהמצב?

איל הנס: לא.

איל הנס: זה בדיוק העניין.

איל הנס: אני לא מרוצה מהמצב.

מיכאל ביטון: מה אתם הולכים לעשות שהוא שונה מהמצב הקיים.

מיכאל ביטון: פירוט התכניות מוכר, נכנסים לאינטרנט ויודעים מה אתם עושים.

מיכאל ביטון: מה אתם מתכוונים לעשות לנוכח מה ששמענו פה, הפער הזה בין מה שהם מוכנים לעשות למען המדינה למה שהמדינה עושה למענם בסוף שירות.

איל הנס: שני דברים.

איל הנס: דבר ראשון, מתוך התקציב הקיים אצלנו אנחנו בשנה הזאת אמורים להגדיל את נושא ההכשרות המקצועיות, פחות האקדמאיות יותר המקצועיות, וזה אפרופו המכרז החדש שאמור לצאת בחציון השני של שנת 2022 והוא יפתח עוד הכשרות נוספות לטובת הלוחמים.

איל הנס: צריך להבין, הכשרה בתחום ההייטק, זו הכשרה שעולה בממוצע 25,000 שקל.

איל הנס: זאת לא הכשרה זולה, זו הכשרה יקרה.

איל הנס: לכן עם כל הסכום, מספר מיליוני השקלים שיש לי אפתח הכשרות על טובת הלוחמים.

איל הנס: הסיפור הבא, דיברת אתה ח"כ ביטון על נושא העמותות וקרנות, חלק מהאנשים שיושבים פה ישבו איתי כבר, וכנראה שהחלפתי אותך בתפקיד כי אני נפגש כל שבוע שלוש פעמים בשבוע עם עמותות וקרנות לטובת הקול הקורא, אתה מכיר את זה ולא צריך לספר לך, ולטובת מיזמים משותפים.

איל הנס: אבל שוב פעם, בסוף הכל הוא סיפור של כסף.

מיכאל ביטון: אתה צריך תקציב לזה.

איל הנס: אני צריך תקציב לכל הדברים האלה ואין לי כרגע תקציב.

מיכאל ביטון: ואני אומר לך שהכסף הזה ברגע שהוא קיים, אם יהיו לך 10-20 מיליון - - -

איל הנס: אם יהיה לי 10 מיליון שקל אני יודע לעשות מזה 20 ו-50 מיליון.

מיכאל ביטון: הרבה יותר.

איל הנס: זה הסיפור.

איל הנס: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא נושא תיעדוף הלוחמים.

איל הנס: אנחנו מבחינתנו גם כן בעד תיעדוף לוחמים ומשרתים בכלל, אפרופו, יש פה עוד סיפור הרבה יותר גדול וזה סיפור המשרתים בכלל.

איל הנס: כשאנחנו נפעל בכל דרך אפשרית, מבחינתנו לפחות, לקדם הטבות לטובת החיילים האלה.

מיכאל ביטון: מה לגבי ההובלה שלכם במשרד הבטחון לאותו חוק של לוחמים, כחקיקה ממשלתית?

מיכאל ביטון: הרי הממשלה יודעת להביא חוקים והחוקים שלה עוברים מהר יותר.

מיכאל ביטון: אז למה לא מביאים חוק כזה שמעגן את הלוחם גם בתיעדוף לתנאי קבלה, גם בהכנתו לחיים, גם באיזה סל שירות מיוחד עבורו?

איל הנס: התשובה היא, כמו שאתה בוודאי יודע, הנושא הזה מתחבר גם למתווה השירות וגם לתיעדוף המשרתים כשבתוך תיעדוף המשרתים יש הכפלה ואם לא השלשה של הטבות ללוחמים.

איל הנס: הנושא הזה נמצא - - -

מיכאל ביטון: אבל בחוק שהונח בכנסת לא הביאו את מעמד הלוחמים.

איל הנס: החוק שהונח בכנסת מדבר על ממדים ללימודים.

מיכאל ביטון: האם אתם מכינים נוסח חוק כזה שמעגן את מעמד ה- - -

איל הנס: התשובה היא כן.

איל הנס: הנושא הזה נמצא.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו לא רוצים רק הוקרה.

מיכאל ביטון: הוקרה זה נחמד.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים תיעדוף, הגמשת תנאי קבלה, סל אישי להכנתם לאזרחות.

מיכאל ביטון: שהחוק הזה יטפל לא רק בהוקרה.

איל הנס: לא זה לא רק.

איל הנס: הוקרה בסופו של דבר צריכה לבוא לידי ביטוי בהטבות ממשיות ובכסף.

מיכאל ביטון: אז אתם עובדים על החוק הזה?

איל הנס: כן.

קריאה: נקודות זכות, הוזלת קרקעות, הרבה דברים - - -

מיכאל ביטון: זה אתם תשבו אחר כך.

איל הנס: רק הם לא נמצאים אצלנו בידיים כפי שאתה בוודאי יודע, לא כל ההטבות נמצאות במשרד הבטחון.

איל הנס: אני מתאר לעצמי שאתה יודע.

מיכאל ביטון: איל, ברור שכשאנחנו עושים את רפורמת נפש אחת יש לה השלכות על ביטוח לאומי, יש לה השלכות על משרד המשפטים.

מיכאל ביטון: אבל יש משרד אחד שמוביל את החוק.

איל הנס: התשובה, אנחנו מובילים.

איל הנס: אין פה בכלל - - -

מיכאל ביטון: וצריך להביא חוק כזה.

מיכאל ביטון: וברור שלא אתם מספקים ארנונה, זה אנחנו יודעים.

מיכאל ביטון: אבל חקיקה כזאת מגורם ממשלתי זה דבר מאוד מאוד נחוץ ודחוף בעת הזו.

איל הנס: חקיקה כזאת מובאת על ידי משרד הבטחון.

מיכאל ביטון: אלון זילברברג, יוביטל בריאות בע"מ בבקשה.

אלון זילברברג: תודה רבה.

אלון זילברברג: בוקר טוב לכולם.

אלון זילברברג: אני רוצה להודות לוועדה שהתכנסה ובחרה להעלות את הנושא הזה.

אלון זילברברג: אני מנכ"ל ומייסד שותף בחברת יוביטל בריאות, חברת הייטק סטארטאפ שיגידו.

מיכאל ביטון: כמה עובדים יש לכם?

אלון זילברברג: 40 עובדים בחברה.

אלון זילברברג: החברה הוקמה לזכרם של יובל יובי דגן וטל יפרח שנהרגו בסג'עיה בצוק איתן.

מיכאל ביטון: יש לנו מיזם גם בירוחם על שם שני הלוחמים האלה.

אלון זילברברג: נכון.

מיכאל ביטון: היית איתם ביחידה?

אלון זילברברג: הייתי המפקד שלהם.

אלון זילברברג: כן.

אלון זילברברג: אתה בטח מדבר על 'ניצן לזכרם'?

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: של יונתן קם.

מיכאל ביטון: אתה היית המפק"צ?

אלון זילברברג: אני הייתי מפק"צ שלהם בהכשרה והס' שלהם במבצע.

מיכאל ביטון: מדהים.

אלון זילברברג: תודה.

אלון זילברברג: אני אדבר קודם כל בתור מפקד לוחם בעבר ומעסיק הייטק בהווה ואני אגיד שאנחנו ביוביטל בעצם מתעסקים בנושא ומתעדפים לוחמים משתי סיבות.

אלון זילברברג: הסיבה הראשונה היא סיבה ערכית שדנו כאן בסיבה הזאת לא מעט, והחשיבות של מה זה אומר לתת איזה שהוא כיוון או יכולת ללוחמים להשתלב בעולם התעסוקה החדש.

אלון זילברברג: הסיבה השניה היא סיבה מקצועית, גם בסיבה הזאת דנו כאן בכמה מילים כמה מחברי הוועדה וגם כמה מהאורחים הנכבדים, ומדובר פה על ההבנה של איזה איכויות לוחם מביא איתו כשהוא נכנס לעבודה, היכולת של לוחם, דובר פה על לעמוד בתנאים של חוסר ודאות, בעבודת צוות ובקבלת החלטות תחת לחץ וכיוצא בזה, ואנחנו רואים בזה בתור מעסיק אני מדבר עכשיו, יתרונות שהם משמעותיים ושלא ניתן להתעלם מהם בוודאי שלא בעולם התעסוקה החדש וכאשר ישראל עושה צעדיה ממה שנקרא סטארט-אפ ניישן, סקיילאפ-ניישן וגדלות כאן חברות שגדלות והופכות לגלובליות וצריכות את האנשים שיודעים להוביל תהליכים ולקבל החלטות.

אלון זילברברג: אם יורשה לי, אני רוצה להסתכל רגע מהזווית של המעסיקים וגם חלק מהדברים נאמרו כאן.

מיכאל ביטון: מה שחשוב לי מעבר להנמקות מדוע, שכבר עשינו את זה שעה, האידיאולוגיה והערכים למה צריך למקד בלוחמים ואתה מלח הארץ ואני מכיר את הצוות הזה ספציפית ואת ההורים של יובל דגן ואת ההורים של יפרח, ואת הלוחמים פגשתי אישית.

מיכאל ביטון: מה ההמלצות שלך לכנסת ישראל ולממשלת ישראל בעת הזאת כדי להשלים את המהלך, את המאמצים שאתה עשית נקודתית כיזם עסקי, מה ההמלצות המעשיות, זה הדבר שלנו עכשיו.

אלון זילברברג: אז אני אדבר על שלושה דברים שאני חושב שיכולים לקרות.

אלון זילברברג: אחד ברמה המיידית ושניים ברמה שהם באמת כמו שאמרת, טיפול כנסת וממשלת ישראל.

אלון זילברברג: ברמה המיידית אני היום 'לקוח' של תכנית נהדרת שלדעתי משרד הכלכלה מוביל שדיברת עליה קודם, אני לא ראיתי שיש שם עדיפות להעסקת לוחמים.

אלון זילברברג: כלומר אני היום יכול לקבל 17,000 שקלים חזרה מהמדינה וזה מהלך מדהים בשביל להכשיר עובדים ללא נסיון.

אלון זילברברג: אין סיבה שלא ייכנסו לשם גם אוכלוסיית הלוחמים כלומר אין סיבה שאחת מהאופציות שבהן אני אוכל לבחור זה להראות שיש למישהו או למישהי תעודת לוחם, וכך לקדם אותי ברמה המיידית.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל היום הם לא יכולים?

אורלי לוי אבקסיס: בעצם אתה אומר בתכנית הזאת אתה לא רואה את אותם לוחמים שבאים ונהנים מההכשרה?

אלון זילברברג: היום בתכנית הזאת, ואני חושב שזה נכון, היום בתכנית הזאת המוטיבציה נמצאת אצל המעסיק, כלומר אני הולך לחפש בין היתר אוכלוסיות מיוחדות.

אורלי לוי אבקסיס: אז אין פה בעצם תיעדוף, גם בתחום הזה, אנחנו רואים שגם כשהמדינה משקיעה היא שוכחת את הלוחמים.

אלון זילברברג: נכון.

אלון זילברברג: בדיוק.

אלון זילברברג: לא מוזכר שם נושא הלוחמים.

אלון זילברברג: אני חושב שזה משהו שנכון יהיה להוסיף.

אלון זילברברג: הדבר השני שהוא טיפה יותר ברמה האסטרטגית וארוכת הטווח, אם מדברים, בישראל יש כבר שנים רבות את הנושא של עבודה מועדפת.

אלון זילברברג: צריך להפוך את זה, צריך לדבר בנושא של עובדים מועדפים.

אלון זילברברג: אין סיבה שלוחם או חייל שמשתחרר ועובד בתחנת דלק יקבל מענק ומעסיק שבעצם מעסיק לוחמים לא יקבל מענק חזרה.

אלון זילברברג: ואני מזכיר לכם רגע ברשותכם ואני אומר, מבלי לפגוע בדיון החשוב ברמה הערכית, אם נדבר רגע ביזנס בסוף מעסיקים בישראל צריך לתמרץ אותם וצריך לגרום להם לקבל את ההחלטה הזאת, ועושים את זה על ידי מענקים כאלה ואחרים.

אלון זילברברג: עוד מילה אחרונה ברמה הפרקטית, אני חושב שיש פה כן מקום לשתף את המגזר הפרטי.

אלון זילברברג: היום יש המון חברות הייטק שיודעות להכשיר את העובדים שלהן בצורה שהיא הרבה הרבה יותר נכונה להן מאשר חברות מחוץ למעגל של העבודה.

אלון זילברברג: גם פה יש עניין, בואו נתמרץ חברות שיודעות מה הן מחפשות, שיודעות כיצד להכשיר, שיודעות מה התפקידים שחסר להן, לגייס ולפתוח מחזורים שלמים של לוחמים.

אלון זילברברג: לדעתי ברמת האפקטיביות זה יעשה הרבה יותר תועלת מאשר לנסות לדחוף להן, לעבוד בדחיפה, ולהביא להן לוחמים שהוכשרו במסגרות אחרות ולתת להן להילחם עם אותם בוגרי יחידות טכנולוגיות.

אלון זילברברג: לסיום אני אגיד, וזה אולי מתמצת את הכל, בתפיסה שלי היום בוגרי יחידות טכנולוגיות הפכו לאיזה שהוא משאב שעליו המעסיקים או המעבידים צריכים לריב ומרגישים שיש לו איזה שהוא ערך מאוד גבוה, אנחנו צריכים ברמה הכי, לדעתי, ושוב, אני אומר את זה מנקודת מבט מאוד ספציפית שלי וקטונתי בפני הוועדה הזאת, צריכים להפוך את הלוחם למשאב זהה, הן ברמת חינוך המעסיקים למה לוחם יודע להביא איתו ל'שדה העבודה' או 'שדה הקרב' המודרני שהוא עולם התעסוקה ועולם ההייטק, והן ברמת התמריצים הכלכליים.

אלון זילברברג: תודה.

מיכאל ביטון: תודה אלון.

מיכאל ביטון: אני מבקש מנציגת האוצר הגב' איפרגן לדבר איתנו על ניצול המשאבים של הכשרות מקצועיות.

מיכאל ביטון: כמה היו מוקצים בשנה קודמת, כמה נוצל בפועל ב-2021-2022.

מיכאל ביטון: איך אנחנו עושים פה שותפויות עם כל הגופים האלה.

ספיר איפרגן: שלום.

מיכאל ביטון: שמעת מה שאלתי?

מיכאל ביטון: שאלתי כמה הוקצה להכשרות מקצועיות ב-2021-2022 ומה הניצול בפועל ואיך מזרימים את זה גם לשותפויות עם גופים כמו העמותות הטובות האלה, שבפועל עושות את העבודה ומחברות לוחמים לפרנסה ולהייטק, והאם את מכירה את העמותות האלה.

ספיר איפרגן: קודם כל אני אפתח ואני אגיד ש- - - בדיון - - -לשמוע על העבודות החשובות שהעמותות הללו עושות.

ספיר איפרגן: אני אשמח מאוד - - -

מיכאל ביטון: יש בעיה באינטרנט.

מיכאל ביטון: אתם צריכים לתקן, להחליף, למצוא משהו אחר.

מיכאל ביטון: אי אפשר לשמוע את מה שאת אומרת.

מיכאל ביטון: אני רוצה לתת הזדמנות לאביגדור ברכיה, סמנכ"ל חברת קוואליטסט.

מיכאל ביטון: בבקשה.

אביגדור ברכיה: בוקר טוב לכולם.

אביגדור ברכיה: אני שמח להיות פה.

אביגדור ברכיה: אני אספר קצת על עצמי.

אביגדור ברכיה: אני יוצא יחידת דובדבן, שירתתי כשש שנים ביחידה.

אביגדור ברכיה: אני סמנכ"ל חברת קוואליטסט, שהיא חברת בדיקת התוכנה הגדולה בישראל ובעולם.

אביגדור ברכיה: אנחנו מעסיקים בישראל כ-1,200 עובדים ועובדים עם החברות הכי גדולות במשק.

אביגדור ברכיה: כמו שציינתי, אני שירתתי ביחידה קרבית, גם המנכ"ל שלנו מג"ד במילואים ומבחינתנו הלוחמים הם ה-8200 האמיתיים.

אביגדור ברכיה: אני חושב שאנחנו מסתכלים ורואים את זה כך לנגד עינינו ואני חושב שכל מה שציינו פה בוועדה, היתרון שהלוחמים האלה מביאים ומה שהם רכשו במהלך השירות הצבאי הוא משהו מדהים שאני חושב שאולי לא מספיק מעסיקים מעריכים אותנו במשק ומבינים מה זה נותן ואיך זה בא לידי ביטוי.

אביגדור ברכיה: אנחנו בחברה היום מעסיקים סדר גודל של כ-40% ומעלה לוחמים מסך כל העובדים שלנו בישראל.

אביגדור ברכיה: אגב, אני אשמח אחרי זה ליצור גם שיתופי פעולה עם שאר העמותות והנכבדים שיושבים כאן כי אני חושב שזה חסר היום מאוד במשק.

אורלי לוי אבקסיס: באופן מכוון אתם מעסיקים 40% לוחמים?

אורלי לוי אבקסיס: כלומר אתם פונים אליהם או יש להם העדפה?

אביגדור ברכיה: בגלל שבאתי משם ואני מכיר את זה ויודע את זה אני חושב שאני באופן אישי מבין את המשמעות של זה, מבין את הערך המוסף של זה, ומבין כמה לוחם שעבר ורכש סט כלים ויכולות במהלך השירות הצבאי, אני יודע מה זה נותן לי בתוך הפרויקטים שלנו מול הלקוחות שלנו ואני חושב שאנחנו גם רואים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם לא היה לך שגעון לדבר ולא היית בא משם, היה לך איזה שהוא תמריץ, משהו לעשות את זה?

איל הנס: אני אענה לך, אלי לא פנה אף מעסיק בבקשה שאני אתן לו שמות של חיילים לוחמים לטובת תעסוקה.

איל הנס: אני מתעסק עם זה, פונים אלי.

אלון זילברברג: אנחנו מעסיקים באופן מובהק מחפשים לוחמים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אני מבינה נכון זה שגעון של אנשים לדבר שנמצאים בשטח יותר מאשר פעולה מכוונת של הממשלה?

מיכאל ביטון: איל, כדי שיהיה מסלול שאפשר לבקש ממך עובדים, אז כל המבנה שלך, רוב הכסף שלך בכלל צבוע מראש.

איל הנס: לא, זה לא כסף.

איל הנס: בכלל לא מדובר פה בכסף.

אורלי לוי אבקסיס: זה בניתוב של הכסף.

איל הנס: לא, זה לא עניין של כסף.

איל הנס: אל תתבלבלו, זה לא כסף.

איל הנס: זה פשוט לדעת שאפשר לקבל לוחמים ואפשר לפנות לגוף שיודע מי הלוחמים, יודע לפנות ללוחמים האלה.

איל הנס: הרי איך מעסיק יודע לפנות ללוחמים?

איל הנס: מה הוא יעשה, מודעה בעיתון 'לוחמים'?

איל הנס: הילדים לא קוראים עיתון.

איל הנס: אפשר לפנות אלי.

אורלי לוי אבקסיס: לדעתי תעשה ראיונות עבודה ומי שמגיע ויש לו שם - - -

מיכאל ביטון: יש פה מרכיב של חבר מביא חבר, ואני אומר לך אביגדור, מה שאתם עושים - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל שיש לקונה אצלנו כממסד.

מיכאל ביטון: מה שאתם עושים זה דבר מדהים ותמשיכו אותו.

מיכאל ביטון: החיבורים שאתם יוצרים ורוצים ליצור גם עם הממשלה וגם עם עמותות אחרות, אם היו 20 חברות כמוך שכל אחת יש לה את ה-1,000 עובדים והיא מוכוונת לוחמים והיא מוכנה לספוג חודשיים-שלושה שהם ילמדו אצלה ואז יתחילו לעבוד, זה המודל.

מיכאל ביטון: ואיל, זה כסף.

מיכאל ביטון: הוא גם צריך ממך את זמן ההכשרה ואת זמן ההשמה.

מיכאל ביטון: או חלק מזה.

מיכאל ביטון: אבל אי אפשר שאנחנו נטיל על המגזר העסקי את האחריות הזאת.

מיכאל ביטון: אנחנו מורידים בפניכם את הכובע, אבל האחריות לעמידה ביעדים שהלוחמים משתלבים בתעשייה היא של המדינה, היא של הממשלה, של צה"ל, של מי שזכה למחויבות של הלוחמים הללו.

מיכאל ביטון: זו האחריות.

איל הנס: ח"כ ביטון, כמו שאמרתי לך, בתכניות שלנו חלק אינטגרלי מהתכניות זה נושא ההשמה.

איל הנס: אני אפרופו לא משלם כסף עד שאני לא רואה השמה.

מיכאל ביטון: מצוין.

מיכאל ביטון: אביגדור תמשיך.

אביגדור ברכיה: אני רק רוצה להגיד מעבר לזה שכמו שחברת הכנסת אמרה אנחנו משוגעים, אבל מה לעשות, זה חלק מהמדינה שלנו, אנחנו בעצם יצרנו בשנתיים האחרונות תכניות הכשרה שלוקחות את כל החבר'ה המדהימים האלה, אנחנו בעצם עושים תכנית הכשרה בשיתוף ביחד עם זרוע העבודה, אנחנו עובדים איתם בצמוד מאוד, ביחד עם מרכזי הצעירים שחלקכם כבר דיברתם על זה, הם עוזרים לנו לאתר את האנשים האלה, להביא אותם אלינו.

אביגדור ברכיה: אנחנו נותנים להם הזדמנות, פחות מעניין אותי מה הרקע הטכנולוגי שלהם או מה הם עשו כי בסוף אני באמת מאמין שלאורך זמן, לטווח ארוך, אנחנו רואים את זה גם היום, בסופו של דבר הם נשארים איתנו, הם מתפתחים אצלנו והם מביאים את החברים שלהם.

אביגדור ברכיה: אני חושב שזה עושה באז מאוד גדול ואני חושב שהעניין של ההזדמנות לעשות את זה ולתת את זה ולהראות להם שלא בגלל שהם עשו משהו אחר עכשיו מגיע להם לעבוד יותר קשה, אלא ההיפך, זה יפתח להם את השער או את ההזדמנות.

אביגדור ברכיה: אני חושב שזה המקום להגיד את זה.

אביגדור ברכיה: בסופו של דבר אנחנו מאוד גאים לעשות את זה, אנחנו נמשיך לעשות את זה.

אביגדור ברכיה: אני לא יודע איך בדיוק אבל אולי אתה תעזור לנו בזה, שהממשלה תוכל אולי לעזור ולערב יותר את המעסיקים כי אני בעצם יצרתי הכשרה משלי, ודיברו על זה פה קצת.

אביגדור ברכיה: יש היום הכשרות שהן קצת פחות מתאימות, הן מאוד גנריות והן מאוד תיאורטיות.

אביגדור ברכיה: אנחנו נתנו הכשרה שלנו שהבנו שזה מה שנכון, זה גם מהיר מאוד, שלושה חודשים וזה עובד, ואני גם יכול להגיד שיש אנשים שתוך כדי הקורס מתחילים לעבוד אצלנו כבר.

אביגדור ברכיה: בסופו של דבר השילוב הזה ביחד ייתן את ה-win-win לכולנו.

אוריה איזק: רק מה הבעיה, ההגעה אליכם?

מיכאל ביטון: זה אחר כך תעשה איזק.

מיכאל ביטון: שזה שאתה פוגש אותו אצלי זה בעיה שלך.

מיכאל ביטון: אם אתה אמור לעודד לוחמים להייטק אתה צריך להכיר מעסיק עם 1,200 מקומות עבודה.

מיכאל ביטון: אבל אתה תמשיך את הקשר, אנחנו בונים פה מהלך.

אביגדור ברכיה: רק להגיד דבר אחד אחרון, אנחנו מתכננים ל-2022 לקלוט לפחות 250 לוחמים.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: איילת שפייר מהמועצה הלאומית לכלכלה.

מיכאל ביטון: הובלתם החלטת ממשלה ב-2017 עם סעיף מיוחד לתקצוב הכשרות מקצועיות לחיילים משוחררים דרך משרד הבטחון.

מיכאל ביטון: לטענת האגף לחיילים משוחררים, הוא לא ראה שקל מההחלטה הזאת, אם היא בכלל תוקצבה.

מיכאל ביטון: איפה הדברים עומדים.

אילת שפייר: שלום לכולם, נעים מאוד.

אילת שפייר: החלטת הממשלה שעברה ב-2017, החלטה 2292 היא החלטה גדולה ורחבה שעניינה תכנית לאומית לקידום כוח אדם מיומן לתעשיית ההייטק, היה בה פרק שהתייחס באמת להשכלה גבוהה, פרק שהתייחס להכשרות חוץ-אקדמיות, שילוב אוכלוסיות, והיה גם סעיף שהתייחס לכל הנושא של תפקיד צה"ל ומערכת הבטחון לטובת קידום תעשיית ההייטק וכוח אדם מיומן.

מיכאל ביטון: הסעיפים האלה הגיעו בהחלטה עם תג מחיר, עם תקצוב?

מיכאל ביטון: או הצהרת כוונות, רעיון?

אילת שפייר: לא, היה סעיף שהטיל על מנכ"ל משרד הבטחון לגבש תכנית איך ממנפים את השירות הצבאי והיכולות של צה"ל באיתור ומיון לטובת הגדלת כח אדם.

איל הנס: גובשה.

מיכאל ביטון: רגע אייל.

מיכאל ביטון: תמשיכי.

אילת שפייר: לא היה שם תקצוב בסעיף הזה, הוא לא התייחס ל- - -

מיכאל ביטון: אז הטענה פה שהוגשה לכם תכנית, גובשה.

מיכאל ביטון: מה קרה אחר כך?

אילת שפייר: אני לא מכירה שהוגשה תכנית מקיפה - - -

איל הנס: אני באופן אישי התעסקתי בזה בתפקיד הקודם.

מיכאל ביטון: הגשת את התכנית?

איל הנס: דיברנו עם שמחון והצגנו לו את התכנית.

מיכאל ביטון: הגשת לשמחון את התכנית.

מיכאל ביטון: הגשת?

איל הנס: כן.

איל הנס: הוגשה.

מיכאל ביטון: אז הוגשה.

מיכאל ביטון: איילת, הוגשה.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד לא יודע שהתכנית הוגשה.

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: איילת, הוגשה התכנית.

מיכאל ביטון: מה את אומרת?

אילת שפייר: שוב, החלטת הממשלה אמרה שמשרד הבטחון צריך להגיש לפני הממשלה, לא למועצה הלאומית לכלכלה, תכנית, לא דובר על מקורות, האם זה יתוקצב ממקורות משרד הבטחון - - -

אורלי לוי אבקסיס: משנת 2018 הוגשה תכנית אם אני מבינה נכון.

מיכאל ביטון: 2017.

איל הנס: הוגש ב-2018.

אורלי לוי אבקסיס: ב-2018 הוגשה התכנית.

שלמה קרעי: מס שפתיים.

מיכאל ביטון: מה את אומרת, שבעצם זה היה כמו החלטת ממשלה לאווירה חיובית?

מיכאל ביטון: זו מטרת ההחלטה?

מיכאל ביטון: מה כן תוקצב בהחלטה הזאת?

מיכאל ביטון: איזה דברים תוקצבו?

שלמה קרעי: האחים המוסלמים.

איל הנס: לא, היו בה חלקים שתוקצבו.

מיכאל ביטון: מה כן תוקצב בהחלטה הזאת מ-2017?

אילת שפייר: שוב, בתכנית לא היה תג תקציבי לסעיפים השונים, היה שם פרק משמעותי של ההשכלה הגבוהה, היה שם פרק משמעותי שהתייחס להכשרות מקצועיות, - - -

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל זה לא שזה לא תוקצב.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט תקציב כולל.

אילת שפייר: בפרק של משרד הבטחון היה שם סעיף שמשרד הבטחון אמור לגבש תכנית ולהגיש אותה לממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: היא הוגשה ב-2018.

מיכאל ביטון: אנחנו בשלב הפינג-פונג של הטלת אחריות ממשלתית.

מיכאל ביטון: הלוחמים יחכו לכם.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבטחון קיבל את ההמלצות - - -

מיכאל ביטון: החיילים יחכו עד שתסגרו ביניכם מי הגיש למי.

מיכאל ביטון: להחלטת ממשלה נטולת תקצוב.

מיכאל ביטון: זה עצוב.

מיכאל ביטון: זה עצוב מאוד שזאת - - -

שלמה קרעי: יש עוד יתרות בתכנית הזאת?

אילת שפייר: אני רוצה להגיד שיש עכשיו צוות בין משרדי שמדבר על - - -

אורלי לוי אבקסיס: זו עוד החלטה שלא תבוא לידי - - -

מיכאל ביטון: אבל מה יקרה הפעם שלא קרה בפעם קודמת?

מיכאל ביטון: אתם תביאו את זה עם סעיף תקציבי לממשלה או שתטילו על המנכ"ל שיגיש לכם תכנית עוד שנתיים?

מיכאל ביטון: מה יהיה כתוב שם?

מיכאל ביטון: כסף או הטלה?

אורלי לוי אבקסיס: חזון.

אורלי לוי אבקסיס: חזון.

אורלי לוי אבקסיס: זה תכניות עם חזון.

אילת שפייר: כרגע יש צוות מקצועית ש- - -

מיכאל ביטון: אז אני אגיד ללוחמים שימשיכו להגן על המדינה ויחכו בסבלנות עוד קצת.

מיכאל ביטון: נראה מה נעשה.

אורלי לוי אבקסיס: חולמים ולוחמים.

אורלי לוי אבקסיס: שימשיכו לחלום - - -

מיכאל ביטון: למרות שאורלי לוי הפריעה לי הרבה היום, אבל הגיעה זכות הדיבור שלה.

מיכאל ביטון: אז עכשיו היא תדבר בלי שזה נחשב הפרעה.

מיכאל ביטון: בבקשה אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: קריאות ביניים.

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל, גם אני ניהלתי ישיבות.

שלמה קרעי: השאלה הכי חשובה זה אם יש יתרות בתכנית הזאת.

מיכאל ביטון: אין.

מיכאל ביטון: איזה צדיק אתה.

מיכאל ביטון: איפה יתרות?

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שאני נמצאת פה בדיון ובחלק מהדיון ראיתי אותו, לכן גם נגמרה לי הסוללה, בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: כל הדיון שאנחנו באים אליו עכשיו, אנחנו באים בשלב שהוא יחסית השלב המאוחר.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת על הנתונים ואני מסתכלת על הכתבות של יוסי יהושע, אני לא יכולה שלא להרגיש, בטח ובטח כמי שמגיעה מהפריפריה הגיאוגרפית והחברתית של מדינת ישראל ואני נשואה לנכה צה"ל, לצנחן אמיץ במיוחד, ביחד עם החברים שלו שנלחמו בלבנון, ונפצעו שם.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל חלק גדול מהמשפחה שלי הם לוחמים, הם מפקדים לוחמים, הם מסכנים את החיים שלהם באופן יום-יומי, הם כשרוניים וכשאני מסתכלת איך המדינה מסתכלת עליהם אני מבינה שכבר נקודת המוצא שלהם שמה אותם בעדיפות תחתונה.

אורלי לוי אבקסיס: כי אחרת אני לא יכולה להסביר את הממצאים שעולים מהמחקר של פרופ' יגיל לוי מהאוניברסיטה הפתוחה.

אורלי לוי אבקסיס: 78% מההרוגים בלחימה הם בניה ובנותיה של הפריפריה החברתית מעמדית בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: לעומת זאת כ-75% מהמשרתים ביחידות הטכנולוגיות המתקדמות והמבוקשות בצה"ל מגיעים מהעשירונים הגבוהים, 7, 8, 9, 10.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים עוד ששיעור החיילים מערים מבוססות - - - גבוה עד פי 3 מממוצע של אותו ישוב בצבא באופן כולל.

אורלי לוי אבקסיס: מנגד, יישובי הפריפריה, הייצוג שלהם לדוגמה ב-8200 נמוך בשליש מאלו המשרתים בכלל יחידות הצבא.

אורלי לוי אבקסיס: כך למשל בשדרות פי 2.5 כמעט פחות מהממוצע.

אורלי לוי אבקסיס: בנתיבות פי 2.5 כמעט פחות מהממוצע.

אורלי לוי אבקסיס: כך גם בצפת ובמקביל אנחנו רואים שבהוד השרון פי 3 יותר, בכפר סבא פי 2 ובהרצליה פי 2.2.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תסבירו לי.

אורלי לוי אבקסיס: הצבא שלנו הפך להיות לצבא שעושה סלקציה?

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הוא שבעבר התפקיד של הצבא היה תפקיד של ניוד חברתי, של איזו שהיא אינטגרציה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת על זה לא נוח לי להגיד, אבל כאילו הילדים שלנו טובים לבשר תותחים, הילדים שלנו טובים בשביל לסכן אותם, את הבריאות שלהם, את הגוף שלהם, ואחר כך צריך לחכות כל כך הרבה שנים כדי שתהיה איזו שהיא רפורמה במערך הנפש, כי כשאני שאלתי פעם את מי שהיה אמון על זה וענה לי על שאילתה בכנסת בני בגין, אמר לי 'כן, יותר יקר לטפל בנכה מאשר בחלל'.

אורלי לוי אבקסיס: זה השיקולים שלנו?

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על מה קורה מבחינה חברתית, הפוטנציאל לא עוצר בגבולות גיאוגרפיים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כל כך הרבה מוחות שאם הצבא לא יכשיר אותם לשם יכול להיות שהחברה שלנו תאבד אותם.

אורלי לוי אבקסיס: רק בגלל שהם באים מבתים חלשים או מעיר שאין לה את היכולת הכלכלית להוסיף על מה שמשרד החינוך נותן.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו על כל אותן ערים שנעזרות ונאנקות בשביל לדוגמה מענקי איזון.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה מענקי איזון?

אורלי לוי אבקסיס: תבינו, מענקי איזון זה כאשר המסים של האוכלוסייה, של התושבים שלך, לא מכסים את ההוצאות הבסיסיות שאתה מחויב על פי חוק כראש רשות לתת לתושבים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אתה צריך מענקי איזון שהממשלה תתן לך.

אורלי לוי אבקסיס: וגם על זה הם נאבקים כל יום בשביל הדברים הפשוטים כמו פינוי הזבל וכל שאר הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תגידו לי, עיר כזאת יכולה לתת אקסטרות לנוער שלה כדי שיוכלו להתברג?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: מדינה יכולה.

אורלי לוי אבקסיס: זו מדיניות.

אורלי לוי אבקסיס: זו השקפת עולם.

אורלי לוי אבקסיס: זו בחירה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת פה מישהו בחר גם כך את האוכלוסייה החזקה שיש לה את היכולת לרכוש השכלה באופן פרטי.

אורלי לוי אבקסיס: יש לה את היכולת להתקדם באופן פרטי.

אורלי לוי אבקסיס: את מי אנחנו מענישים?

אורלי לוי אבקסיס: את אותם אידיאליסטים, את אותם אנשים שבאים ואומרים 'אנחנו פטריוטים'.

אורלי לוי אבקסיס: הצבא הזה הופך להיות לאט לאט, תסלחו לי, צבא שמנתב מי לסיכון ומי לסיכוי.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מסתכלים על האנשים ועל תת הייצוג הזה, אני רוצה להגיד לכם, אני כאמא לילדים בפריפריה אני מתביישת במדינה שאחרי כל כך הרבה שנים נעולה בסטריאוטיפים, כי אם זה לא סטריאוטיפים אני לא יכולה להבין את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם זה לא סטריאוטיפים, זה חבר מביא חבר.

אורלי לוי אבקסיס: וכשחבר מביא חבר, הוא מביא מאותה הקבוצה חברים ומישהו היה צריך לשים על זה את העין ואת האצבע ואת התקציבים ולהגיד שזה לא תקין.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שהרמטכ"ל וכל מי שיושב שם, ואני בדרך כלל לא מעבירה ביקורת על הצבא ועל צה"ל, יושבים שנים ויושבים בשקט כשהם רואים את העיוות המטורף בייצוג של האזרחים במדינה, בכל מה שקשור למקצועות השווים בצה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: פעם זה היה הטייסים בני הקיבוצים, היום כשאנחנו מבינים שההייטק זה הדבר הבא, את מי אנחנו רואים שם?

אורלי לוי אבקסיס: את בני המעמד הגבוה.

אורלי לוי אבקסיס: בלי המשוגעים לדבר, כאלה שהיו לוחמים בעצמם, כאלה שמחפשים באופן אקטיבי איך לעזור לאותם חיילים, הם יפלו בין הכסאות.

אורלי לוי אבקסיס: חלק מהתכניות קיימות, אין תמריצים לתת אותם ללוחמים.

אורלי לוי אבקסיס: הפכנו להיות מדינה מוזרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לכם משהו, אתם יודעים מה יותר מפחיד?

אורלי לוי אבקסיס: שאם נרצה לנתב את זה ללוחמים יגיע לנו איזה יועץ משפטי ויגיד לנו 'זו אפליה, זה אי שוויון'.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי מה אותו צעיר, בסוף אנחנו לא רק נהפוך להיות לצבא מעמדות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נראה פרצופים מסוימים שנדע גם לזהות אותם לפעמים כלפי חוץ, שיהיו על מדים, שיהיו על מדי ב', יחזיקו נשקים, ואחרים ילכו עם תיק קטן ביד לקריה או לכל מקום אחר לחיים הנוחים עם הנס קפה ליד, בידיעה שיום למחרת שהם משתחררים כבר עומדים בתור מחכים להם ולא צריך להכשיר אותם עוד פעם.

אורלי לוי אבקסיס: אותו חייל שלנו ילך לעבוד בעבודה המועדפת והוא עוד איזו שנה יהיה מתדלק בתחנת דלק, אחר כך נצטרך לשפר את הבגרות שלו עוד שנה, תחשוב, טיול מסביב לעולם עוד שנה, אולי במקרה, והוא יצטרך גם לחסוך לזה, מתי הוא יעשה את הפסיכומטרי?

אורלי לוי אבקסיס: מתי הוא יתחיל ללמוד?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא רק השנים שהוא משרת בהן כלוחם.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה קורה אחר כך - - -

שלמה קרעי: אם בכלל יקבלו אותו ולא יקבלו מישהו בן 18.

מיכאל ביטון: אורלי תודה רבה.

מיכאל ביטון: אני רוצה לסכם את הנאום, הדברים החזקים שלך, נתן אלתרמן כתב ואפשר להגיד את זה שהיום הנאום הזה הוא של בני הפריפריה, אנחנו מגש הכסף שעליו לך ניתנה מדינת היהודים.

מיכאל ביטון: אבל הלוחמים שנשארו בחיים מחפשים את מגש הכסף עד היום.

מיכאל ביטון: מילא בעוונותינו שאיבדנו לוחמים, אבל אלה שבחיים ורוצים לבנות את המדינה, עוד מחכים למגש הכסף של תקציבים מ-2017.

אורלי לוי אבקסיס: שאושרו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבחרי הציבור יכולים להגיד - - -

מיכאל ביטון: כי לא הגישו את התכנית.

מיכאל ביטון: את החלטת הממשלה המועצה לכלכלה עושה.

מיכאל ביטון: אבל את התכנית, היא מבקשת שיגישו למישהו אחר.

מיכאל ביטון: 'אל תדברו איתנו'.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט מטורף.

מיכאל ביטון: שלמה קרעי בבקשה.

שלמה קרעי: תודה אדוני היו"ר.

שלמה קרעי: אני חושב שהדברים שיצאו מעומק הלב של אורלי, וגם אתה אדוני היו"ר שאתה מלא מלא בתוך העניין ואני באמת מקווה שיהיו לך את הכוחות להילחם כנגד אלו שלא רוצים לתעדף לוחמים, כנגד אלה שחלקים בתוך הקואליציה שקוראים להם פושעי מלחמה ומחפשים איך להצר את צעדיהם, אז אני באמת מקווה שתהיה את התעוזה הזאת, שנצליח להגן על המדינה שלנו, להגן על אלה ששומרים עלינו בקור, מסכנים ומוסרים את נפשם על הארץ הזו ולהם מגיע הכל.

שלמה קרעי: מי שנותן לנו, מי שמגן עלינו צריך לקבל הרבה יותר ממה שהוא נתן.

שלמה קרעי: לא נצליח לתת הרבה יותר ממה שהוא נתן כנראה כי זה החיים, הלוחמים האלה מוסרים את החיים שלהם בשבילנו, אבל צריך להקל לפחות, לפתוח את שערי הבירוקרטיה, להסיר חסמים הזויים, כמו שתיארתי בתחילת הדברים, בעיקר בשערי הכניסה לשוק התעסוקה באוניברסיטאות, בתנאי הקבלה שמתעדפים כאלה שלא שירתו בצבא, כאלה שבאים 3, 4, 5 שנים לפני שלוחם בכלל מסוגל להגיע בגיל 22, 23 ולהתקבל לאוניברסיטה, הם כבר בגיל 18, ילד בן 18 מגיע ומקבל עדיפות כי הוא מאוכלוסייה מועדפת, סעיף 15.א וכל מיני כאלה, ומקבלים עדיפות על פני לוחמים בצה"ל.

שלמה קרעי: לפחות את המעט הזה, כמובן כל עמותות הקודש האלה וחברה כמו קוואליטסט - - -

מיכאל ביטון: גם יוביטל שזה יובל דגן נופל, לוחם באגוז.

מיכאל ביטון: וטל יפרח.

מיכאל ביטון: יוביטל.

מיכאל ביטון: מעסיקים בה 40 אנשים.

מיכאל ביטון: גם הלכו להילחם, גם יצאו לאזרחות, גם למדו לבד וגם הלכו להקים חברות לחברים שלהם.

שלמה קרעי: ואתה שומע שהשורשים נעוצים עמוק עמוק - - -

מיכאל ביטון: אבל אנחנו מצדיעים לכם היום.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו לא רוצים רק להצדיע.

מיכאל ביטון: אנחנו נעשה פה דיון מעקב, זה לא יהיה דיון שנעלם.

מיכאל ביטון: אנחנו נבדוק תשובות בעוד חצי שנה מי התייחס אליכם, מי תקצב אתכם, מי פתר לכם בעיות, מי פתח לכם דלת.

מיכאל ביטון: יהיה פה דיון עוד כמה חודשים.

מיכאל ביטון: יהיה דיון הרבה יותר נוקב ומדיד.

מיכאל ביטון: לא אידיאולוגיות, מעשים.

שלמה קרעי: אתה שומע שהשורשים שלהם נעוצים עמוק באדמה הזו שספוגה בדם של לוחמים ואנחנו צריכים לקדם צעדים פרגמטיים.

מיכאל ביטון: נעשה את זה.

מיכאל ביטון: אני אכניס בסיכום.

שלמה קרעי: יש את הצעת החוק כמו שאמרתי, אנחנו נגיש אותה מחדש.

שלמה קרעי: אני אשמח שאתה ואורלי תחתמו עליה.

מיכאל ביטון: איזו?

שלמה קרעי: תיעדוף בקבלה לאוניברסיטאות ולשירות המדינה.

מיכאל ביטון: אנחנו נגיש אבל אנחנו נדרוש שהממשלה גם תגיש, כדי שנצמיד.

שלמה קרעי: אנחנו לא צריכים שהממשלה תגיש.

שלמה קרעי: הממשלה שתעשה את העבודה שלה ותהיה גוף הביצוע.

מיכאל ביטון: כן אבל אני לא תמים ואני יודע שהחוקים בממשלה מתקדמים מהר.

שלמה קרעי: אני חושב שאסור לנו לעודד דבר כזה.

שלמה קרעי: הממשלה צריכה לבצע, לא לקחת לנו את התפקיד כרשות מחוקקת.

מיכאל ביטון: אתה צודק באופן עקרוני ולא באופן פרקטי.

מיכאל ביטון: אבל בסדר.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו נגיש את זה איתך.

שלמה קרעי: אנחנו נשנה את הפרקטיקה הנלוזה הזו.

שלמה קרעי: וזה לא משנה, כל מי שיגיש זה בסדר.

שלמה קרעי: מצידי שיגישו, העיקר שיעבור.

מיכאל ביטון: בדיוק.

מיכאל ביטון: תודה לך שלמה קרעי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות לשרה אורנה ברביבאי, להגיד לה שכל אותן תכניות כדי להיות פרקטיים, כי זה משהו שלא צריך חוק ולא צריך ממשלה וזה פשוט החלטה מודעת, ואולי לעשות על זה ישיבה שבכל אותן תכניות של הכשרות מקצועיות שהמדינה כבר נותנת כסף, אנחנו לא מדברים, איך אנחנו עושים את התיעדוף לאותם יוצאי יחידות לוחמה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה משהו שיכול להיפתר כבר עכשיו.

מיכאל ביטון: אז הנה בדיוק, את מרימה להנחתה.

מיכאל ביטון: שני דוברים אחרונים, מיכל כצנלסון לוי ממשרד הכלכלה, נשאל אותך שאלה מאוד ממוקדת ואחרי זה תמר הרן מהתאחדות התעשיינים, ואז אנחנו מסכמים.

מיכאל ביטון: מיכל, אני יודע שמשרד הכלכלה נאבק שנים רבות להוביל את ההכשרות המקצועיות.

מיכאל ביטון: אחרי זה היו כיפופי ידיים ולקחו את הכסף הזה לאוצר, זה לא קרה בממשלה הזאת אז אפשר לדבר על זה.

מיכאל ביטון: אבל כיפופי הידיים האלה יצרו מצב של תת ניצול תקציבי, של מאבק בין משרדים על סמכויות ועל משאבים.

מיכאל ביטון: מה אחוז הניצול של כספי ההכשרות המקצועיות של מדינת ישראל שאת מובילה בשנים 2021-2022 מתוך מה שהוקצה על ידי הממשלה, ואיך את יכולה להיות פה גורם דרמטי שפוגש את כל העמותות והחברות העסקיות הללו שמסוגלות לעשות את ההכשרה המקצועית?

מיכאל ביטון: בבקשה מיכל.

מיכל כצנלסון לוי: שלום לכולם.

מיכל כצנלסון לוי: אני אגיד שבעצם אנחנו מקדמים כמה תהליכים במקביל.

מיכל כצנלסון לוי: תהליך ראשון אנחנו בעצם מייצרים מסלולים למעסיקים שבהם, בעצם כמו המסלולים שצויינו כאן, בהכשרה המקצועית OJT, יש לנו גם כיתה בעבודה וספציפית כיתה בהייטק, זה מסלול חדש שעוד מעט ייכנס.

מיכאל ביטון: ללוחמים מיכל.

מיכאל ביטון: אנחנו היום ממוקדים לוחמים בצה"ל.

מיכאל ביטון: מה אתם עושים באופן כללי, זה על הכיפאק.

מיכאל ביטון: היום הדיון הוא על לוחמים בצה"ל שלא מקבלים את אותה הזדמנות של אנשי המודיעין.

מיכאל ביטון: זה הנושא.

מיכל כצנלסון לוי: נכון.

מיכל כצנלסון לוי: אז בדיוק לשם אני הולכת.

מיכל כצנלסון לוי: כרגע אוכלוסיית הלוחמים לא מוגדרת בזרוע העבודה כאוכלוסייה מתועדפת וגם לא קיבלנו תקציבים לגבי האוכלוסייה הזו ואני חושבת שהנושא של החלטת ממשלה שתדון בנושא הזה ותיתן תקציבים ותאפשר לנו להכניס את האוכלוסייה הזו כאוכלוסייה מתועדפת, כמו אוכלוסיות אחרות שאנחנו כן מצליחים לתת להן יותר סיבסוד אז אנחנו בשמחה נכניס אותם.

מיכאל ביטון: אבל כבר היום בחקיקה ממשלתית יש תיעדוף לחיילים משוחררים.

מיכאל ביטון: למה לא להתבסס על זה?

מיכל כצנלסון לוי: חיילים משוחררים זו אכן אוכלוסייה שאנחנו נותנים לה תיעדוף - - -

מיכאל ביטון: אוקיי אבל באיתור אתה יכול לאתר.

מיכאל ביטון: גם הממשלה הכירה ב'ממדים ללימודים', יש לכם איזה קצה חוט לחבור - - -

איל הנס: היא לא הכירה.

מיכאל ביטון: הנס, זה לא נכון.

מיכאל ביטון: אל תתקן אותי בזמן שאני מדבר.

מיכאל ביטון: הממשלה תקצבה באוצר דרך קרן רוטשילד פתרון זמני מכספי אוצר ורוטשילד ל'ממדים ללימודים' בשנה הקודמת, ועכשיו מביאים החלטה לתקציב קבוע בסעיף תקציבי ממשלתי.

מיכאל ביטון: אבל הממשלה התערבה כבר בשנה הקודמת במשבר של 'ממדים ללימודים'.

מיכאל ביטון: כן, בבקשה.

מיכל כצנלסון לוי: אני אגיד שבמקביל אנחנו התחלנו תהליך מול הצבא וחימ"ש ממש בחודשיים האחרונים שבו אנחנו דנים באוכלוסיית הלוחמים.

מיכאל ביטון: אז בעוד חצי שנה כשאני אעשה דיון, יהיו לי 2,000 לוחמים שחיבקתם?

מיכל כצנלסון לוי: אני מאוד מקווה.

מיכאל ביטון: יש מצב לדבר כזה?

מיכל כצנלסון לוי: אני מאוד מקווה, אבל שוב אני אגיד - - -

איל הנס: אני ישבתי עם שרת הכלכלה לפני שבוע במשרד שלה כדי לדון בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אוקיי.

מיכאל ביטון: אז עוד חצי שנה ניפגש פה ותחבקו 2,000 לוחמים ועשרה גופים של מגזר שלישי שעוסקים בזה, ועשר חברות כמו אביגדור וכמו אלון, שעשו את זה בפועל.

מיכאל ביטון: זה כל מה שאנחנו רוצים, לא הרבה.

מיכאל ביטון: יש מאות מליונים להכשרות מקצועיות ותת ניצול של הכסף.

מיכאל ביטון: נכון היו יתרות בסעיף הזה?

מיכל כצנלסון לוי: אני אגיד שאנחנו עלינו דרמטית במספר - - -

מיכאל ביטון: את לא עונה לי בכנות.

מיכל כצנלסון לוי: אני לא יודעת לענות לך כמה - - -

מיכאל ביטון: אני יודע לענות.

מיכאל ביטון: מדינת ישראל הקצתה בקורונה 500 מיליון שקל להכשרות מקצועיות ולא ביצעה אפילו 70% מזה.

מיכאל ביטון: מאות מליונים לא בוצעו.

מיכאל ביטון: אני יודע לענות, רק אני מצפה שגם את תדעי כי זה התקציב שאת מתבססת עליו.

מיכאל ביטון: אבל צריך להגיד את האמת, יש תת ניצול של כסף.

מיכאל ביטון: תת ניצול זה חוסר פעילות, חוסר פעילות זה חוסר פרואקטיביות או נפילה בין משרדים.

מיכאל ביטון: אז בואו ניקח את הכסף הקיים.

מיכאל ביטון: לכם בכלל אין בעיה של כסף, אמרתי לכם, לעמותות.

מיכאל ביטון: יש בעיה של ניצול.

מיכאל ביטון: של שותפויות.

מיכאל ביטון: לא בעיה של כסף.

מיכאל ביטון: ההכשרות המקצועיות משתנות בישראל, המקצועות משתנים, אנחנו רוצים לצאת ממה שעשינו בעבר, מדרכי ההכשרות בעבר, לשלם לאיזו מכללה לקורס ולא נדע מי ומה עשו עם ההכשרה הזאת ומי התפרנס ממנה.

מיכאל ביטון: עסק, אתה רוצה להכשיר 20 עובדים, תעסיק אותם 30 חודשים, קח על שלושה חודשי הכשרה תמריץ ותן לי 80% השמה.

מיכאל ביטון: כי 20% זה חסרי מוטיבציה שלא רצו ללמוד עד הסוף.

מיכאל ביטון: אלה המודלים ואנחנו נעמיק בהם מיכל, אבל אני אתן לך להגיד משפטי סיום בדבר הזה.

מיכל כצנלסון לוי: אני אגיד שהמסלולים שלנו יחד עם מעסיקים זה מסלולים שאנחנו גם מודדים אותם, כולל ההשמה והמעסיקים בין היתר מקבלים מענק השמה, זאת אומרת יש בהחלט שם רצון גדול לגרום לאנשים לעשות את ההשמה.

מיכל כצנלסון לוי: אנחנו נמשיך את התהליכים שהתחלנו מול צה"ל וחימ"ש אבל כן אני אומרת שבעניין התקציבי אנחנו כרגע לא מתוקצבים לאוכלוסיית הלוחמים, אני כן שמה את זה על השולחן, ואני מאוד מקווה שנצליח להתקדם בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אנחנו בעוד חמישה חודשים, חצי שנה, עושים פה דיון וזה מספיק זמן לממשלה שתכהן שנה להראות גולים ראשונים בתחום הזה, ואנחנו נגדיר את היעדים.

אוריה איזק: כבוד היו"ר אם אפשר להגיד שני משפטים?

מיכאל ביטון: לא, אנחנו מאחרים.

מיכאל ביטון: עוד 10 דקות שר האוצר יהיה כאן, תאמין לי מה שהיה פה עכשיו זה היה רגוע.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מעלה לך מיכאל להעלות מול שר האוצר כי אני אהיה בוועדה אחרת, את העניין הזה שאנחנו נותנים לחדשנות בהייטק תמריצים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שינינו את זה גם לפני שנה וגם הוספנו תוספות, למה אנחנו לא ננתב את זה לאותן חברות שמעסיקות לוחמים?

אורלי לוי אבקסיס: זה עוד תחום, חוץ מהכשרות וכולי.

איל הנס: זה נכון אבל צריך קודם כל שתהיה תודעה.

איל הנס: להבין שהחבר'ה רוצים בכלל.

מיכאל ביטון: ודאי.

מיכאל ביטון: לתעדף אותם.

מיכאל ביטון: אבל היא צריכה חוק שיאפשר את זה.

מיכאל ביטון: תודה חברים.

מיכאל ביטון: אני מסכם את הדיון.

מיכאל ביטון: אני קודם כל רוצה להתנצל בפני דן בוכניק ראש החוג למדעי המחשב במרכז האקדמי לב, למירב ישראלי סמנכ"לית אילמה, החברה שמכשירה צעירים להייטק, תמר הרן מהתאחדות התעשיינים, אופיר זיסמן מנכ"ל מיקרו-קום, אלה האנשים שבדיון הבא יקבלו זכות דיבור.

מיכאל ביטון: אני מתנצל שלא נתתי להם זכות דיבור עכשיו כי הזמן שלנו תם, אבל תודה לכם על פועלכם גם אתם.

מיכאל ביטון: תודה לכל הגופים שהיו פה, לעמותות, לעובדי הממשלה שעוסקים בדבר הזה, לאנשי העסקים, ללוחמים עצמם שנרתמו למען חבריהם, שבאומץ הלכו והפכו ליזמים ופותחים את הדלת לדורות הבאים של לוחמים שיצטרפו אליהם.

מיכאל ביטון: אני אסכם את הדיון ואנחנו נקיים פה דיון המשך.

מיכאל ביטון: הנתונים שהוצגו לנו הם קשים וכואבים.

מיכאל ביטון: 78% מבני הפריפריה הם הנופלים והחללים בהגנה על הבטחון השוטף של מדינת ישראל, אבל ההיפך הגמור, 75% מכל אנשי המודיעין והמודיעין הטכנולוגי הם בעלי מעמד סוציו אקונומי בישובים של 7-10, מהגבוהים ביותר.

מיכאל ביטון: אנחנו קוראים לצה"ל לפתח תכניות כפי שהציג תא"ל ודמני ואנחנו רוצים שהיעד הזה שהוצג לנו, של 8,000 לוחמים בתוך הצבא במהלך השירות מקבלים כבר בוסט ראשוני של הכשרה ואוריינטציה לטכנולוגיה.

מיכאל ביטון: זו צריכה להיות תכנית הדגל.

מיכאל ביטון: אדם נתן שלוש שנים או שנתיים ומקבל חודשיים אחרונים לבוסט של התחברות לעולם האזרחי ולהזדמנויות התעסוקה בו, על חשבון צה"ל, על מדים.

מיכאל ביטון: זו תכנית הדגל ואין בילתה.

מיכאל ביטון: אחרי זה ימשיכו את זה המרכזים לצעירים והעמותות וליווי ועולם שלם, אבל בלי האוריינטציה הזאת אנשים הולכים למה שקראתם לו 'מצוק השחרור' והם נופלים ואנחנו לא רוצים שיפלו, רוצים שיפרשו כנפיים וימריאו.

מיכאל ביטון: אנחנו קוראים לממשלה להביא חוק ממשלתי שמתעדף את הלוחמים ונותן אישור חוקי גם לגופי ההשכלה וההכשרה, לתת להם עדיפות, גם בתנאי הקבלה וגם בסל ההשקעות בהם במהלך הכניסה לאזרחות.

מיכאל ביטון: אנחנו שיפרנו את השכר ללוחמים, הגדלנו את המענק ללוחמים כחיילים משוחררים ואנחנו צריכים להביא חבילת שילוב בתעסוקה איכותית לחייל שהוא לוחם.

מיכאל ביטון: אנחנו קוראים למשרד הבטחון ולחיילים משוחררים, לאוצר ולמשרד הכלכלה ולכל הגופים הכלכליים בישראל להכיר את כל העולם של המגזר השלישי שנולד מתוך חוסר פעולה ממשלתי ואותן עמותות שנולדו בעשור האחרון ללוות את הלוחמים לחיים אזרחיים ולהצלחה בחיים האזרחיים כמו העמותות שהוצגו לנו כאן, "גם ללוחם" "פורום המ"פים", "פרונט ליין" ועוד רבים אחרים.

מיכאל ביטון: תפגשו את האנשים, תבנו איתם שותפויות, תעשו קולות קוראים ותקימו מיזמים משותפים.

מיכאל ביטון: יש להם כמה מאות אלפי שקלים מתורמים, תכפילו את זה כמיזם משותף.

מיכאל ביטון: האנשים האלה עובדים בלב נקי ורבים מהם בהתנדבות וזאת השותפות.

מיכאל ביטון: סוגיית ההכשרות והאוצר חייבת להיות בסינרגיה עם מה שנשמע פה וניצול טוב יותר של הכסף ומיקוד של אותם מעסיקים שמוכנים להכשיר in house ולהעסיק אחר כך, לתת להם תמריץ להכשרה ותמריץ להעסקה.

מיכאל ביטון: לבדוק כיצד החלטת ממשלה משנת 2017 שהיה בה סעיף תקציבי ברור על חיילים משוחררים בהשכלה ובהכשרה מקצועית לא הגיע למימוש.

מיכאל ביטון: אנחנו מקווים שהצהרת הממשלה שיש החלטת ממשלה חדשה, תתוקצב בפועל ותבוצע בפועל ולא כהצהרת כוונות.

מיכאל ביטון: המשרד שצריך להוביל את מעמדם של הלוחמים הוא משרד הבטחון.

מיכאל ביטון: הוא צריך להיות משרד מתכלל ששואב מכל משרדי הממשלה התחייבויות, הטבות, סיוע ומרכיבים שיכולים לרומם את מעמדו של החייל הלוחם, לא רק הוקרה ומעמד אלא עזרה בפועל, שוויון הזדמנויות בפועל.

מיכאל ביטון: הוועדה תכנס דיון בעוד חמישה עד שישה חודשים ותבקש לראות את התכניות שכל משרד מבצע בפועל עם מספרים ברורים, כמה חיילים ולוחמים משתתפים בהם כל שנה, כמה מתוכם הוכשרו, כמה מתוכם הושמו.

מיכאל ביטון: אנחנו נבקש לבדוק את השותפויות שפיתחתם עם המגזר השלישי והמגזר העסקי.

מיכאל ביטון: לפגוש כאן שתי עמותות שאומרות 'יש לנו דיבור עם הממשלה אבל אפס שקלים מהממשלה' וכסף קטן ביחס למה שהממשלה יכולה לעשות וכסף זמין ותת ניצול בכספי הכשרות מקצועיות בתקציב הממשלתי.

מיכאל ביטון: כל הדבר הזה צריך להשתנות, שותפויות עם המגזר השלישי, שותפויות עם רשויות מקומיות ושותפויות עם המגזר העסקי שהוכיח מחויבות ללוחמים כפי שעשה אביגדור בחברה שלו לבדיקת תוכנה, כפי שעשה אלון בחברה ועוד חברות אחרות.

מיכאל ביטון: הבקרה תהיה על תוצאות ומעשים.

מיכאל ביטון: יש לכם חצי שנה להביא תוצאות, גם לצה"ל, גם למשרד הבטחון גם למשרד הכלכלה, גם לרשות לחדשנות ולכל הגופים האחרים.

מיכאל ביטון: תודה רבה.