ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 82, 2022-02-14 12:05

אלינה ברדץ' יאלוב: היום 14 בפברואר 2022, י"ג באדר א' תשפ"ב, השעה 12:05.

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו דנים בשני תיקונים לשני צווים.

אלינה ברדץ' יאלוב: הצעת צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש)(בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 21) (תיקון מס' 3), והצעת צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 24).

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, מי רוצה להתחיל?

אלינה ברדץ' יאלוב: אילנה את מוכנה?

אילנה גנס: אני חושבת שאולי קודם הלשכה המשפטית תציג.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, אז הלשכה המשפטית, תודה רבה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז אני אשמח.

דניאל שגיא: דניאל מהלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

דניאל שגיא: למעשה אנחנו מביאים פה בקשה להאריך את הוראת השעה של מתווה חינוך.

דניאל שגיא: אותו מתווה שאנחנו מבקשים לפתור תלמידים שהם חייבי בידוד מחובת הבידוד שלהם בכפוף לביצוע שתי בדיקות שבועיות, בימי ראשון ורביעי, ובכפוף לזה שאין להם תסמינים ולאפשר להם בעצם להגיע לשגרת לימודים ולקיים שיגרת לימודים תקינה.

דניאל שגיא: אנחנו מבקשים להאריך את המתווה הזה עד ה-28 לחודש, שזה למעשה הארכת הצו עצמו.

דניאל שגיא: הצו עצמו כולו, צו בידוד בית הוא עד ה-28 לחודש ואנחנו מבקשים ליישר קו ובאמת להביא את המתווה, את הוראת השעה ולהאריך אותה עד התאריך הזה, זה מבחינת התיקון שנמצא פה לגבי תיקון מס' 24.

דניאל שגיא: לגבי תיקון מס' 3, אנחנו מבקשים גם להאריך את הוראת השעה על ה-28.

דניאל שגיא: למעשה מדובר בכל הנושא של בדיקות האנטיגן, קיצור בידוד לחמישה ימים, זה דיון שכבר התקיים בוועדה וגם אותו אנחנו מבקשים להאריך.

אלינה ברדץ' יאלוב: לגבי התיקון מס' 24, אני אשמח להסבר יותר רחב.

דניאל שגיא: בטח, למעשה מבחינת הצו מדובר על מתווה שכל מה שאמרתי, אנחנו רצינו לייצר איזשהו איזון שהוא מאוד מאוד חשוב, הוא עלה באמת גם מהשטח ומכל המשרדים, לשמור על הבריאות של התלמידים ולאפשר להם שגרת לימודים תקינה.

דניאל שגיא: המתווה שלמעשה מאפשר את הדבר הזה, זה ביצוע שתי בדיקות שגרתיות, אנטיגן בייתי, בימים ראשון ורביעי בבוקר או בערב שלפני ודיווח על כך למשרד החינוך, שהם ביצעו באמת את הבדיקות האלה ושאין להם תסמינים.

דניאל שגיא: בכפוף לביצוע שתי הבדיקות האלה למעשה מתאפשר להם להיות פטורים מבידוד ולהגיע לבית הספר כרגיל.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם מדובר בכלל התלמידים?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, גם מחוסנים וגם לא מחוסנים?

אלינה ברדץ' יאלוב: האם יש שם הבדלים?

אלינה ברדץ' יאלוב: מסתבר שיש הרבה מאוד הורים שמתבלבלים שם וגם אנחנו כהורים מקבלים כל הזמן הודעות ממשרד החינוך, אז אני אשמח להסבר גם לטובת הציבור.

דניאל שגיא: הצו למעשה מדבר רק על חבי בידוד, על תלמידים שהם חבי בידוד.

דניאל שגיא: כל תלמיד שהוא חב בבידוד מבחינה חוקית הצו מאפשר לו להיות פטור מבידוד בקיום המתווה הזה.

דניאל שגיא: היום תלמידים שמחוסנים, באופן כללי הם לא חייבים בבידוד, אבל כן בעינינו יש חשיבות והצדקה מאוד מאוד גדולה גם לביצוע הבדיקות שלהם.

דניאל שגיא: בעניין הזה באמת אילנה תיכף תרחיב ותסביר את ההצדקה.

דניאל שגיא: אבל מבחינת הצו באמת מדובר על תלמידים שהם ככלל לא מחוסנים ולא מחלימים, והם אלה שחייבים בבידוד ולמעשה פטורים ממנו בכפוף לתנאים האלה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אתמול בדיוק קיבלתי הודעה ממשרד החינוך, אני פשוט מנסה להבין את הנקודה הזאת.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז כאמא לילד בן 8.5 קיבלתי אתמול הודעה כזאת "הורים יקרים, במסגרת מתווה בודקים ולומדים הינכם מתבקשים לבצע בדיקות קורונה ביתיות (אנטיגן) לילדכם בין אם מחוסנים ולא מחוסנים, טרם הגעתם.

אלינה ברדץ' יאלוב: אם אתם אומרים שלפי הצו זה רק ילדים לא מחוסנים, אז מתוקף מה משרד החינוך שולח הודעות מהסוג הזה?

אלינה ברדץ' יאלוב: או שיש שם איזשהו ניסוח שאני פשוט לא מבינה?

דניאל שגיא: אני דווקא חושבת שבהקשר הזה הניסוח של "מתבקשים" זה לא ניסוח שהוא מחייב ומה גם שגם אני קיבלתי את ההודעה הזאת ובהמשך כתוב במפורש שמדובר על תלמידים שהם לא מחוסנים ולא מחלימים.

דניאל שגיא: הם אלה שאם הם לא יעמדו במתווה הזה, יצטרכו להיכנס לבידוד.

דניאל שגיא: אז מבחינה חוקית אני חושבת שאין, זה לא סותר את הצו.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא, לא, אני לא אומרת שזה סותר, אני פשוט מנסה לקבל הבהרה לגבי כלל התלמידים, כי לדעתי זה טיפה מבלבל את ההורים.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא לכולם יש תואר שלישי בבלשנות, אז אני אשמח להסבר.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני הבנתי את הנקודה המשפטית.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני אשמח להבהרה של משרד הבריאות, למה צריך, מה המניע לצו.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אנחנו דיברנו על זה מן הסתם, אבל מהמכתבים שאני מקבלת ללשכתי, מסתבר שלא כולם מבינים גם את הצורך וגם את הניואנסים של מתבקשים או מוכרחים, או כל ניסוח אחר.

אילנה גנס: אז אני אשמח להסביר בעצם את השיקולים המקצועיים.

אילנה גנס: למעשה מחלקים את אוכלוסיית התלמידים למספר קבוצות.

אילנה גנס: הקבוצה הראשונה זאת הקבוצה שבעיקר הצו חל עליהם, שזה ילדים שהם לא זכאים לתו ירוק, כלומר הם לא מחוסנים ולא מחלימים, ולכן בחשיפה לחולה מאומת לפי צו הם אמורים להיות בבידוד.

אילנה גנס: העמידה בתנאי של ביצוע שתי בדיקות ודיווח תוצאות לפורטל של משרד החינוך, בעצם מהווה תנאי שפוטר אותם מאותה חובת בידוד לפי צו ובמידה והדבר הזה לא מתקיים, חל עליהם בידוד בהתאם להנחיות כמו על כל אזרח אחר שאיננו מחוסן.

אילנה גנס: זה לא משנה אם זה ילד או מבוגר ברגע שאנחנו מדברים על חשיפה לחולה מאומת או חזרה מחו"ל או כל מתאר אחר.

אילנה גנס: אגב, זה מתייחס ספציפית לגבי ילדים.

אילנה גנס: הקבוצה השנייה שאנחנו כן מתייחסים אליה וגם משרד החינוך הוציא את זה בהנחיות שלו, שהילדים שהם מחלימים טריים בטווח של 60 ימים ממועד ההחלמה שלהם, פתורים מחובת ביצוע בדיקות לחלוטין.

אילנה גנס: כלומר, שם אנחנו מראש אומרים שיש אוכלוסייה שאין טעם לבדוק אותה, אין משמעות לתוצאה של הבדיקות שלהם ולכן בשביל לא לבלבל גם את ההורים וגם צוות ההוראה במשרד החינוך, אנחנו אומרים שלאוכלוסייה הזאת אנחנו סבורים שאין סיכון להדבקה חוזרת, בטח בטווח של 60 יום, למרות שאנחנו רואים מגמות ושינויים משתנים עם כניסה של האומיקרון.

אילנה גנס: אבל 60 יום עדיין נותן לנו טווח ביטחון מספיק טוב בשביל להגיד שאנחנו יכולים לפטור לחלוטין מחובת בדיקות את אוכלוסיית המחלימים הטריים.

יעל סלנט: למה נגיד הילדים שהם מחלימים טריים 60 יום, למה בעצם זה לא מצוין בצו באופן מפורש?

דניאל שגיא: שוב, הצו מתייחס רק לגבי מי שהוא חב בבידוד, מחסונים ומחלימים היום, למעט מקרים באמת פרטניים - -

יעל סלנט: תלמיד שהחלים והוא לא מחוסן, הוא לא חב בבידוד?

דניאל שגיא: תלמיד שהוא מחוסן או מחלים, ככלל הוא לא חייב בידוד, למעט מקרים באמת פרטניים וזה, הוא לא חייב בידוד ולכן הצו לא מתייחס אליהם.

דניאל שגיא: אנחנו לא יכולים לקבוע את זה בצו.

אילנה גנס: והקבוצה השלישית כמו שדניאל אמרה, זה הקבוצה של הילדים שהם מחוסנים או מחלימים שזכאים לתו ירוק אחרי שעברו 60 יום ממועד ההחלמה שלהם, שבעצם משרד החינוך כן מבקש מהם להיבדק אבל עבורם זה לא מהווה תנאי לפטור מבידוד.

אילנה גנס: זאת אומרת, גם אם הם נבדקו ולא דיווחו, או לא נבדקו, זה לא משהו שמבחינתנו הוא תנאי להגעה שלהם לבית הספר ואם הוא לא מתקיים, הם אמורים להישאר בבית.

אילנה גנס: בסדר?

אילנה גנס: אז זה ההבדל.

אילנה גנס: עכשיו, אנחנו כן יכולים להגיד שבגלל שאנחנו מכירים כרגע בגל התחלואה האחרון, שיש לא מעט אירוע הדבקה גם בקבוצה של ילדים שהם אפילו מחוסנים טריים אחרי שתי מנות וגם ילדים בקבוצת גילאים יותר מבוגרת שעבר יותר זמן מקבלת מנה שנייה, ואפילו במחוסני בוסטר יש עדיין אחוז מסוים של תחלואה.

אילנה גנס: כמובן שהוא הרבה יותר נמוך בהשוואה לילדים שאינם מחוסנים ומחלימים, אבל עדיין הוא קיים ולכן אנחנו חושבים שבסופו של דבר כשאנחנו מדברים על מתאר שאנחנו רוצים לשמור על רמת בטיחות מרבית, וגם ילדים שהם מוגנים ברמה יותר טובה עדיין לא מוגנים ב-100%.

אילנה גנס: בסך הכל גם למען פשטות וקלות מבחינה ארגונית ותפעולים של משרד החינוך וגם משיקולים אפידמיולוגים, אין לנו שום התנגדות לזה שגם ילדים מחוסנים ומחלימים יעשו בדיקות, אבל עבורם זה לא תנאי מחייב לפטור.

אלינה ברדץ' יאלוב: השאלה היא אם זאת המלצה של משרד הבריאות.

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, האם זה כתוב באיזשהו מקום שמומלץ שהם יעשו.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני אגיד לך למה אני שואלת את זה, לצורך העניין אני - - - , אז בכיתה שלנו כל ההורים מדווחים למשרד החינוך על הבדיקות, גם הורים של מחוסנים וגם הורים של לא מחוסנים, אלא אם כן מישהו באמת לא בא לו לעשות את זה, אז הוא לא עושה את זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל אני מבינה מתוך השיחות בקבוצות כאלה ואחרות שכולם מדווחים.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם הם קודם כל צריכים לדווח?

אלינה ברדץ' יאלוב: האם זאת ההמלצה?

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אני חושב שיש איזשהו בלבול בקרב הציבור בכל הנושא הזה, כי כמו שאמרתי לא לכולם יש תואר שלישי בבלשנות ולפעמים מה שברור למשפטנית פה פחות ברור לאמא שם.

אילנה גנס: אז עוד פעם, להערכתנו גם חלק גם מההמלצה שלנו למשרד החינוך הייתה כן שכל הילדים בצורה גורפת יעשו בדיקות, פרט לקבוצת המחלימים הטריים של 60 יום לאחר מועד ההחלמה וחינוך מיוחד, גם זאת אוכלוסייה שהיא מוחרגת מבחינתנו.

אילנה גנס: אנחנו מאפשרים לילד שיש לו קושי לבצע בדיקה, גם אם הוא לא ביצע ולא דיווח, עדיין להגיע ולקבל פטור מבידוד.

אילנה גנס: זו האוכלוסייה היחידה שמבחינתנו החרגנו אותה.

אילנה גנס: היו לגבי האוכלוסיות האלה הרבה החרגות גם בעבר, גם לגבי פטור מבדיקה למקומות שמופעלים בתו ירוק, בגלל שאנחנו מבינים ומכירים את הקושי הזה, אז זה משהו שהוא חל גם לגבי מסגרות של חינוך מיוחד.

יעל סלנט: אבל זה לא כל החינוך המיוחד, נכון?

אפרת אפללו: בצו בדיוק מפורט על פי הגדרות שמשרד החינוך העביר, מי בדיוק הן אוכלוסיות שמקבלות את הפטור מבדיקה, זה בתי ספר ייעודיים ממשרד החינוך.

אלינה ברדץ' יאלוב: את תוכלי להסביר אם כבר, ולהציג את עצמך?

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אני אומרת שצופים בנו אנשים ולא כולם מבינים מה בדיוק כתוב בצו ואת יודעת, אני אשמח להסבר יותר מפורט לגבי חינוך מיוחד כי גם שם יש המון שאלות, מסתבר, להורים.

אלינה ברדץ' יאלוב: למרות שאנחנו כבר תקופה מסוימת עם המצב הזה.

אפרת אפללו: בסדר.

אפרת אפללו: שלום, נעים מאוד, אפרת אפללו משירותי בריאות הציבור, יחד עם אלינה בעיקר מתעסקת עם דסק החינוך כבר שנתיים, מאז שהתחילה תקופת הקורונה.

אפרת אפללו: אני רוצה רגע להחזיר אותנו לנושא של מחוסנים ומחלימים.

אפרת אפללו: אם אתם זוכרים היו לנו מספר מבצעי חזרה ללימודים, גם בספטמבר, גם אחרי סוכות, גם אחרי חנוכה, שגם בהם החלטנו יחד עם משרד החינוך, כמו שאילנה אמרה, לשם פשטות ואחר כך כמובן מתוך הבנה שגם מחוסנים יכולים להידבק, שאנחנו בעצם מייצרים פה איזשהו מתווה אחיד והרבה יותר קל לנהל את זה, הרבה יותר קל להסביר את זה.

אפרת אפללו: דווקא פה אנחנו חושבים שיותר קל להסביר, בגלל שאנשים גם רואים, הציבור רואה ויודע ולהיפך, אני חושבת שהציבור היה עוד יותר מרים גבה אם היינו מחריגים מחוסנים ומחלימים מחובת בדיקה.

אפרת אפללו: לגבי החינוך המיוחד, זה בעצם בקשה או איזשהו נושא שעלה בדיון בין המשרדים לקראת התכנון של הצו, מתוך הבנה שבאמת יש פה קשיים מסוימים באוכלוסיות, כמו שמצוין בדיוק בצו.

אפרת אפללו: אפשר לקרוא את זה בדיוק, יש את ההגדרה.

אפרת אפללו: זאת הגדרה שאנחנו בעצם קיבלנו ממשרד החינוך והיא מתייחסת לאוכלוסיות ששייכות לבתי ספר של חינוך מיוחד.

אפרת אפללו: לא מדובר על ילדים משולבים בבתי ספר רגילים.

אפרת אפללו: שוב, מתוך הבנה שגם זה מקומות שבהם יש אוכלוסיות יותר קטנות, קבוצות יותר קטנות, קפסולות סגורות, אנשי צוות.

אפרת אפללו: זאת אומרת, איזושהי אוכלוסייה שהיא הרבה יותר מגודרת היינו אומרים, ואנחנו רוצים גם להאמין שקצת יותר מוגנת, מתוך הבנה שבאמת יש פה חשש במידה ותהיה הדבקה.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם גם פה יש המלצה לעשות בדיקות, שוב, זה לא מחויב בצו אבל השאלה מה ההמלצה של המשרד.

אילנה גנס: ההמלצה היא כמובן שיעשו בדיקות, בוודאי.

אילנה גנס: גם רוב הילדים רוב הזמן מסוגלים לעשות בדיקה, לפעמים יש קושי מסוים לבצע בחלק מהימים.

אילנה גנס: זאת אומרת אנחנו מכירים את האוכלוסייה הזאת, חלקה זה ילדים עם בעיות של אוטיזם, בעיות נפשיות, מוגבלויות פיזיות גם.

אילנה גנס: יש הרבה מאוד מסגרות שונות שמאופיינות במגבלות מסוגים שונים.

אילנה גנס: ואגב גם את ההורים שכן יש רצון ויש שאיפה לרוב כן לבצע.

אילנה גנס: אנחנו יודעים שלרוב הבדיקות כן מתבצעות בצורה תקינה גם מתוך הבנה של הורים וגם ילד לרוב כן משתף פעולה, אבל לפעמים יש ימים שזה יותר קשה ולכן להבנתנו כן אפשר להחריד את הילדים האלה.

אילנה גנס: מה גם שוב, כמו שאפרת הזכירה, אנחנו מדברים על קבוצות שיש להן מאפיינים שונים.

אילנה גנס: גם קבוצות הלימודים שלהם הן יותר קטנות, המסגרות יותר סגורות.

אילנה גנס: אנחנו מכירים, לצערנו, שחלק גדול מהילדים האלה יש להם פחות קשרים חברתיים, הם פחות מסתובבים במקומות ציבוריים ולכן מראש הסיכון שלהם לחשיפה ולהדבקה הוא קצת יותר נמוך בהשוואה לילד במסגרת רגילה.

אילנה גנס: לכן כל אלה יחד, בסופו של דבר מבחינתנו כן מצדיקים להחריג את האוכלוסיות האלה מחובת ביצוע בדיקות כמו ילד רגיל.

יעל סלנט: אולי אני רק אקריא כדי שנדע על מה אנחנו מדברים כי אומנם זה ממש קצר, אבל בעצם לא דנו במקור.

יעל סלנט: אז אומרים שחובת בדיקה, זה לא חובת בדיקה אגב, כי מי שלא נבדק פשוט לא פטור מבידוד.

יעל סלנט: חובת בדיקה לפי פסקה 1ב לא תחול לגבי תלמידים הזכאים לשירותי חינוך מיוחד לפי חוק חינוך מיוחד, עם מוגבלות שכלית התפתחותית, הפרעות נפשיות, מוגבלויות פיזיות קשות ועל רצף האוטיזם, הלומדים בגני החינוך מיוחד ובבתי ספר לחינוך מיוחד כוללניים.

יעל סלנט: כמו שהובהר פה, הכוונה לממש מסגרות של חינוך מיוחד ולא תלמידי חינוך מיוחד שמשולבים במסגרות רגילות.

אלינה ברדץ' יאלוב: שם הם לא פטורים מבדיקות, אלא אם כן הם לא רוצים, זאת אומרת להמשיך את הלימודים במידה ויש חשיפה.

יעל סלנט: באמת חשוב לחדד שאין חובת בדיקה על אף אחד.

יעל סלנט: מי שרוצה להיבדק ומדווח ועושה את כל מה שצריך, מקבל פטור מבידוד.

יעל סלנט: בדיוק.

אלינה ברדץ' יאלוב: אם אנחנו כבר התחלנו לדבר על הדיווח, הרי הדיווח הוא למשרד החינוך.

אלינה ברדץ' יאלוב: יש לנו נציג של משרד החינוך?

אלינה ברדץ' יאלוב: שלום.

אלינה ברדץ' יאלוב: הדיווח הוא למשרד החינוך, איך הממשק בהעברת המידע?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, אוקיי יש לנו איזשהו תלמיד שהוא לא מחוסן, אני לוקחת מקרה דמיוני, אמא שלו החליטה שהשבוע היא לא עושה לו בדיקות ובסופו של דבר מסתבר שהוא נחשף לאיזשהו חולה ויש לנו סיטואציה שהיא לא דיווחה באותו שבוע ושולחת את הילד שלה בכל זאת ללימודים.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם יש דרך לדעת שמשהו שם לא תקין בתהליך?

אלינה ברדץ' יאלוב: איך הממשק שלכם עם משרד הבריאות?

אלינה ברדץ' יאלוב: איך אתם מעבירים מידע?

אלינה ברדץ' יאלוב: איך בסופו של דבר כולם יכולים לדעת האם המתווה מתקיים כמו שצריך או שיש החרגות וחריגות?

אריה מור: שמי אריה מור, סמנכ"ל חירום ביטחון ובטיחות במשרד החינוך.

אריה מור: עוסק בקורונה מ-day 1, מקווה שזה הסבב האחרון.

אריה מור: אז אנחנו גוף מונחה, אנחנו לא מחליטים לבד שום דבר.

אריה מור: משרד הבריאות מנחה, אנחנו עושים, יכולים להתווכח, יכולים לשוחח בין המשרדים כמו שנאמר כאן, בסופו של דבר הצו נכתב בהסכמה וההחלטות מתבצעות בהסכמה.

אריה מור: כדי לשים את הנתונים, אז יש לנו בכיתות על יסודי, ז' ומעלה, כמעט 70% פטורי בידוד.

אריה מור: כשאת אומרת פטורי בידוד, 70% זה הרבה מתוך מיליון.

אריה מור: אם אנחנו לוקחים את היסודי שזה מ-א' עד ו' - -

אלינה ברדץ' יאלוב: מה זה פטורי בידוד?

אלינה ברדץ' יאלוב: תסביר לנו.

אריה מור: פטורי בידוד מחלימים ומחוסנים, כמו שנאמר פה, שהם לא מחויבים בבדיקות.

אלינה ברדץ' יאלוב: או ילדים של חינוך מיוחד.

אריה מור: תיכף נדבר על חינוך מיוחד.

אריה מור: בכלל, באופן כללי, פטורי בידוד על פי הצו.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי.

אריה מור: בכיתות א' עד ו' אנחנו מדברים על 60%, אפילו ב-ד' ה' ו' כבר 65%-66%.

אריה מור: ככל שיתחסנו יותר, היה איזשהו גם של התחסנות, היום הוא ירד באופן משמעותי, וכמובן לאור התחולה.

אריה מור: עכשיו, את פטורי הבידוד אנחנו מקבלים ממשרד הבריאות כפטור בידוד.

אריה מור: אנחנו לא יכולים להציג למנהל מי מחוסן ומי לא מחוסן.

אריה מור: אנחנו לא יכולים להציג למנהל, אנחנו מציגים לו פטור בידוד.

אריה מור: פטור בידוד זה אומר מחלים או מחוסן, הוא לא יודע מה הסיבה.

אריה מור: יכול להיות שביחסים בין ההורה לבין המנהל הוא יכול להגיד מה הסיבה, או להראות את האישור שלו או משהו כזה, זה לגיטימי אבל אנחנו לא יכולים.

אריה מור: זה מבחינת החלטת משרד המשפטים, כך שאנחנו מראים פטורי בידוד.

אריה מור: כל מנהל בית ספר יכול לראות, יצרנו מערכת של דיווח בפורטל שהוא יכול לראות מי דיווח.

אריה מור: את דיווחת, כמו שאמרת, על הילד שלך, מנהל בית הספר יכול לראות.

אריה מור: לא כולם יש להם את המערכות האלה, אצל חרדים זה קצת שונה.

אריה מור: אבל מנהל בית הספר רואה בפורטל נבדקתי ואם יצאתי חיובי.

אלינה ברדץ' יאלוב: הוא רואה גם פרטים?

אריה מור: כן, כן - -

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת שאני חברת הכנסת ברדץ' יאלוב - -

אריה מור: כן, בוודאי, בוודאי.

אריה מור: זה עם שם ותעודת זהות כדי לדעת, ודאי.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, אז הוא רואה את זה לא חסוי.

אריה מור: לא חסוי.

אריה מור: ומי שלא יכול היה למלא או לא מילא בפורטל, יש לו את האפשרות לבוא עם הצהרה ידנית.

אריה מור: כלומר, מנהל בית הספר צריך לדעת לנהל את האירוע מבחינתו.

אריה מור: אנחנו מקבלים ממשרד הבריאות באופן שוטף את המאומתים.

אריה מור: בעומסים האחרונים, בחודש האחרון זה היה יותר קשה, אבל זאת תופעה בכל המדינה ואין לי פה טענה, זה הגיוני.

אריה מור: ב-70,000 ליום מערכות עובדות קשה יותר, כנ"ל גם לגבי מחלימים.

אריה מור: חלק מקופות החולים עוד לא יצרו את הלינק במעבר בין 7 ל-5.

אריה מור: אני לא רואה את כל פטורי הבידוד, את כל המחלימים עדיין, לא רואים ברמה שמית.

אריה מור: ואני בכלל לא רואה ברמה שמית, אני רואה אגרגטיבית, אסור לי לראות ברמה שמית אבל המנהל כן, כי הוא צריך לבצע את הפעולה שאם יש מאומת, לאורך הצו, הוא צריך לבצע את הפעולה הזאת.

אריה מור: אתה פטור בידוד, אתה לא פטור בידוד, אתה נבדקת, אתה לא נבדקת פעמיים בשבוע.

אריה מור: משקפים לו שתי בדיקות אחרונה, גם יש לנו את ההיסטוריה אחורה.

אריה מור: ואז הוא צריך לנהל את זה, לפעמים גם בדף אקסל.

אריה מור: הוא רואה נתונים במערכת, אבל ההוא הביא נתון ידני וההוא הביא נתון ידני.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל הוא לא יודע מי - -

אריה מור: בדיוק הוא יודע.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא, אבל אתה אומר שמנהל בית ספר לא יודע מי מתוך הכיתה מחלים או מחוסן.

אריה מור: יודע פטורי בידוד.

אלינה ברדץ' יאלוב: הוא יודע שילד ישראל ישראלי, הוא פטור בידוד.

אריה מור: כן, אבל בגלל הפערים במידע המתוקשב, שקיימים לצורך העניין, לפעמים הנתון הזה לא נמצא בשלמותו למנהל לגבי אותה כיתה.

אריה מור: יכול להיות ששני ילדים שהם מחלימים כבר, אבל הם לא מופיעים אצלנו בפטורי הבידוד והמנהל יודע לעשות את זה, כי הם מציגים לו את ההודעה שהם קיבלו ממשרד הבריאות, מקופת החולים, כי הממשק המחשבי עדיין לא עובד טוב.

אלינה ברדץ' יאלוב: האמת שטיפה סיבכת אותי, או שאני לא הבנתי אותך.

אריה מור: אז אם סיבכתי אותך, אז איך המנהל לא יסתבך?

אלינה ברדץ' יאלוב: זהו, אז זה בדיוק הסיפור.

אלינה ברדץ' יאלוב: אתה בהתחלה לפני ה-speech הסברת שמנהלי בתי הספר יודעים את אחוז המחלימים והמחוסנים פטורי בידוד.

אריה מור: לא, אמרתי שהם יודעים פרטני.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז לא הבנתי אותך.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז מנהל בית ספר כן יודע פרטנית שפלוני אלמוני הוא פטור או לא פטור בידוד.

אריה מור: אחרת הוא לא יכול לבצע את המגעים, כדי להבין מי בא במגעים.

אריה מור: על זה אנחנו משקפים לו, אבל בגלל הפער במערכות המידע, אז אנחנו אומרים לו שאם יש תלמיד שההורה שלו מדווח שהוא פטור בידוד כי הוא קיבל הודעה וזה עדיין לא מופיע לך במערכת, שיציג לך את זה.

אריה מור: כמו שאני נכנסתי פה לכנסת, אמר לי תראה לי בבקשה תו ירוק, הראיתי לו תו ירוק.

אריה מור: אני מחפש את זה בפעולות שלי, לוקח לי רבע שעה אבל בסוף אני מוצא את זה.

אריה מור: אותו דבר.

יעל סלנט: אבל אם מסתכלים ברמה אחת יותר למעלה, אני חושבת שזה קשור לשני המשרדים, גם חינוך וגם הבריאות.

יעל סלנט: הרי בסופו של דבר חובת בידוד או הפרת חובת בידוד, יש עליה גם סנקציה פלילית.

יעל סלנט: השאלה אם המידע עובר באופן כזה שאפילו רשויות האכיפה יכולות לדעת מיהו תלמיד שדיווח ולכן הוא באמת פטור מבידוד, מי לא דיווח והוא לא פטור מבידוד.

יעל סלנט: לא רק ברמה של מנהל בית ספר, אלא ברמה הגבוהה יותר, איך המיידעים עוברים מבחינת אכיפה.

יעל סלנט: עוד פעם, יש פה עבירה שהיא פלילית.

אריה מור: בואו נאמר, האמירה היא לעשות את הבדיקות, המטרה היא לעשות את הבדיקות, ההנחיה כהמלצה, אבל אנחנו לקחנו אותה קדימה, היא גם לכל האוכלוסיות שלא נדרשות, אותם 60%-70% שדיברנו.

אריה מור: לכן אנחנו אומרים גם למחוסנים, למעט ה-60 יום, כן לבצע את הבדיקות, אבל היות וזה לא חובה, מנהל בית הספר לא חייב לראות את זה ולא חייב לקבל את זה.

אריה מור: אנחנו לא משטרת ישראל, אנחנו מערכת חינוך.

אריה מור: ילד שיבוא בלי בדיקה, מנהל בית הספר לא יכול לזרוק אותו החוצה.

אריה מור: נניח שהוא הגיע עכשיו בהסעה, הוא יקבל אותו.

אריה מור: כשהוא עושה את כל התהליך, אנחנו מדברים עכשיו על תהליך חשיפה למאומת, הוא צריך לעשות את התהליך.

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, כן, אנחנו כל הזמן מדברים על חשיפה למאומת.

אלינה ברדץ' יאלוב: מי שחולה, יש פה מצב די ברור.

אריה מור: גם זה היה לנו ששלחו ילדים עם תסמינים, הכל קיים.

יעל סלנט: לא, אני חושבת שזה מאוד ברור שכלפי המחוסנים והמחלימים, הם לא חייבים בבידוד וברור שהם גם לא חייבים בבדיקה מכוח הצו.

יעל סלנט: זה ברור, זה עולם אחד.

יעל סלנט: אבל כלפי האוכלוסייה של הלא מחוסנים, מי שכן חב בבידוד ונכנסים למתווה הזה של בודקים-לומדים, נקרא לזה בפשטות.

יעל סלנט: האם המידע לגביהם עובר גם הלאה בשרשרת?

יעל סלנט: כלומר, הוא אצל מנהל בית הספר, בסדר, אבל האם הוא עובר הלאה גם לגורמים מעבר למשרד החינוך, למשל למשרד הבריאות?

אריה מור: יש לנו פיתוח שעשינו בזמנו לנושא של הדיווחים לטובת כיתה ירוקה, שם זה מוזן באופן אוטומטי ומועבר למשרד הבריאות.

אריה מור: משרד הבריאות, כדי לפתח יכולת שהם יקלטו את זה, שהם יראו מי חב בידוד ומי לא חב בידוד לפי הדיווחים, זה כמה חודשים.

אריה מור: זה כבר נאמר בכל מיני דיונים, כנ"ל גם אם אנחנו צריכים לפתח מערכת כדי לשקף להם את המידע ולעשות את הלוגיקה הזאת, זה כמה חודשים ולכן זה הופך את זה ללא רלוונטי.

אריה מור: מה שרלוונטי זה מנהל בית הספר שעושה את המאומת בבוקר, אריה מור מאומת בבוקר, הגעתי לבית הספר, נודע במערכות - -

אלינה ברדץ' יאלוב: התחושה שלי היא שאיכשהו מנהלי בתי הספר הפכו פה לסוג של משטרה בפני עצמה ואני לא חושבת שהכוונה הייתה להפוך אותם למשהו שהם לא צריכים להיות.

אריה מור: אני גם לא ראיתי מישהו אחר שעשה - -

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מחדדת את השאלה של יעל ואני כרגע מפנה את השאלה הזאת אולי אפילו למשרד המשפטים.

אלינה ברדץ' יאלוב: הממשק הזה הוא לא ברור, עדיין.

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, אני ראיתי את המערכת הזאת כאימא לילד, אני יודעת שאפשר לעשות פעולה X, Y, Z.

אלינה ברדץ' יאלוב: השאלה מה קורה עם זה אם לצורך העניין הילד שלי היה לא מחוסן, האם אני הפרתי משהו ואיך מישהו יודע שאני הפרתי משהו במידה ולא עשיתי שתי בדיקות ושלחתי את הילד שלי אחרי חשיפה.

שי סומך: שי סומך ממשרד המשפטים.

שי סומך: תראי, אנחנו מדברים כאן על באמת חובה שכרגע אני מבין שאי אפשר לאכוף אותה, אבל עדיין יש חשיבות לחובה.

שי סומך: זאת אומרת, אנשים - -

אלינה ברדץ' יאלוב: אין פה ספק, השאלה כאילו אם יש צו, אם אני מבינה נכון זו לא המלצה ולא מתבקשים ולא שום דבר.

אלינה ברדץ' יאלוב: אם יש צו אז מישהו צריך לאכוף את הצו, אם אי אפשר לאכוף את הצו, אז למה אנחנו בכלל דנים בו כל שבועיים?

שי סומך: במהלך הקורונה זה קרה כמה פעמים.

שי סומך: היו חובות שהן לא היו אכיפות, למשל החובה של שני המטרים אף פעם לא הייתה אכיפה ולמרות זאת אנשים שמרו עליה.

שי סומך: אז יש משמעות לחובה, אנשים נשמעים לחובות, נשמעים לצווים, נשמעים להמלצות גם אם אין אכיפה.

שי סומך: זאת אומרת, היה מצב שאי אפשר היה פשוט לאכוף את החובה הזאת ובעצם להגיע למצב שבו לא נצור חובה כזאת בצו בגלל שאי אפשר לאכוף אותה, היה יכול לעצור את כל המהלך.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל זה לא עניין של שני מטר, כן?

אלינה ברדץ' יאלוב: בשני המטר ברור שאי אפשר להעמיד שוטר בכל מצב ובכל פינה.

אלינה ברדץ' יאלוב: פה זה סיפור של מערכות שכבר תקופה כנראה לא מסונכרנות כמו שצריך, אלא אם כן אני לא מבינה משהו.

אריה מור: הבעיה היא לא המערכת.

אריה מור: אם הילד שלך לא תבדקי אותו והוא יגיע לבית הספר, וכבר הגיע איזה הורה לפני שבוע וגם הרביץ למנהלת בית ספר, יש מצבים כאלה.

אריה מור: זאת אומרת, אף אחד לא יישלח אותו הביתה.

אריה מור: כשמגיעים למצב משמעתי בעייתי, מערבים את מנהל המחוז, מערבים את משרד החינוך.

אריה מור: אנחנו מדברים על 2.5 מיליון תלמידים, על 28 אלף מסגרות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו כרגע לא מדברים על התלמידים.

אלינה ברדץ' יאלוב: מי שמדווח זה לא תלמיד, זה ההורה.

אריה מור: נכון, ואין אכיפה כנגד הורה אם הוא לא ביצע את הבדיקה, אין כזו אכיפה.

אריה מור: המטרה היא לבצע את הבדיקות, אנחנו תוך כדי מצאנו שלמרות שיש 800 אלף פטורי בידוד לצורך העניין, מתוך כל כמות התלמידים דיווחו במערכות הפורטל, עוד לא ראינו בידניות, כאילו זה ברמה בית ספרית, אין לנו יכולת לנתר את זה, בין 600 ל-650 אלף כל יום.

אריה מור: כלומר אנחנו בשבוע וחצי ניתרנו 2 מיליון דיווחים בפורטל, מתוכם הוצאנו החוצה 88 אלף שדיווחו חיובי.

אריה מור: כל המטרה הייתה כמו שעשו לכל המדינה ובצדק, לסמוך על ההורים ועל האוכלוסייה.

אריה מור: האם יהיו חריגים?

אריה מור: כנראה שיהיו חריגים, כמו אלה שעוברים ברמזור אדום, כנראה.

יעל סלנט: אגב נחדד רק לאור הדברים שנאמרו, זה ברור שבעצם נפקות של ביצוע הבדיקה זה פטור מבידוד, זה לא זה שהילד לא נדבק בבית הספר.

יעל סלנט: זה לא כתוב בשום מקום, אבל זה ברור שזה לא - -

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, כן.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, זה בדיוק כמו שאמרתי, לא שאלתי בכלל על ילדים בסיטואציה הזאת, אני דיברתי על הורים שמדווחים והאחריות היא עליהם, אז שאלתי האם יש איזושהי אפשרות לאכוף את זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: עכשיו, השאלה הנוספת היא האם ההורים של ילדים מחוסנים או מחלימים, אולי צריך לתת הבהרה מסוימת שהם לא צריכים למלא שום דבר בפורטל.

אלינה ברדץ' יאלוב: כי עד כמה שידוע לי, מלא הורים, ממש הרבה הורים של ילדים מחוסנים או מחלימים, מדווחים בפורטל.

אלינה ברדץ' יאלוב: יכול להיות שזה מסבך את המערכת, אני לא יודעת.

אריה מור: תראי, זה לא מסבך את המערכת.

אריה מור: כמו שנאמר פה על ידי משרד הבריאות ואנחנו זרמנו עם זה מבחינה מקצועית אפידמיולוגית והרצון, כי ראינו באוכלוסייה הבוגרת גם, אגב אנחנו רואים את זה עכשיו אצל כל אחד עם חיסון רביעי והוא נדבק באומיקרון.

אריה מור: אז הייתה לזה איזושהי משענת נכונה אפידמיולוגית, זרמנו עם זה ואמרנו שגם מחוסנים ומחלימים, למרות שהם לא נדרשי בדיקה, אנחנו כן רוצים שידווח, למה?

אריה מור: כאשר ננתר את הנתונים האלה ואם הייתה מערכת יותר טובה כרגע של הנתונים, גם משרד הבריאות היה עושה בזה שימוש ורואה כמה ילדים שהם מחוסנים - -

אלינה ברדץ' יאלוב: האם באמת מישהו עושה בזה שימוש?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת השאלה.

אריה מור: אנחנו לוקחים את הנתונים האלה ואנחנו מסתכלים מי אלה דיווחו.

אריה מור: אין לנו כרגע את היכולת, אנחנו מפתחים מערכת נוכחות, אנחנו לקראת הסוף שלה, אני מאריך שבשבועיים הקרובים נוכל להצליח.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מקווה שזה לא יהיה אחרי הצו.

אריה מור: לא, לא משנה, יש גל שישי, גל שביעי, גל שמיני כנראה, התרגלנו.

אלינה ברדץ' יאלוב: זורמת עם האופטימיות.

אריה מור: אני זורם עם האופטימיות של עצמי גם, אני לא יודע, אנחנו מתכוננים לכל אופציה ומה שעשינו בשנתיים האחרונות, גם משרד הבריאות וגם אנחנו, זה שפתחנו המון מערכות שהם משתנות משבוע לשבוע.

אריה מור: פעם תו ירוק, פעם רמזור, ועוד אלף דברים שאנחנו לא משתמשים בהם.

אריה מור: עכשיו נכון לכרגע זה עובד, אני חושב גם שזה עובד טוב, צריך להסתכל על חצי הכוס המלאה.

אריה מור: ואם ההערכה כרגע עד שימשיכו כל שאר המדדים לרדת ונשתחרר גם מחלק מהדברים, כולל מזה.

אריה מור: אני חושב שזה עובד.

אלינה ברדץ' יאלוב: בהמשך למדדים, האם משרד הבריאות חושב שבעוד שבועיים אנחנו נגיע למצב שהצו הזה כבר לא יהיה רלוונטי?

אלינה ברדץ' יאלוב: כי אתם מאריכים את זה לתקופה מסוימת ואני מבינה שיש שם הגיון משפטי.

אלינה ברדץ' יאלוב: השאלה אם יש שם גם הגיון אפידמיולוגי.

אילנה גנס: אז קודם כל בהחלט כן.

אילנה גנס: זאת אומרת, אם אפשרנו את הדבר הזה גם בתקופה של תחלואה גבוהה, אז ככל שהתחלואה בציבור תרד ואנחנו רואים כבר כמובן מגמת ירידה גם באוכלוסייה הכללית וגם בקרב תלמידים, אנחנו רוצים כמובן לאפשר לילדים להמשיך להגיע פרונטלית.

אילנה גנס: אני מעריכה שנצטרך את הכלי הזה של בדיקות כחלופה לפטור מבידוד בתקופה הקרובה, כי במיוחד בקבוצות גילאים מסוימות עדיין אחוז הילדים הלא מחוסנים והלא מחלימים הוא די גבוה.

אילנה גנס: למרות שאני מעריכה שבסוף הגל יהיה לנו נתח גדול של ילדים מחלימים, לצערנו באמת בגלל היקפי תחלואה משמעותיים.

אילנה גנס: ככל שאנחנו נראה נתונים אחרים של היקפי תחלואה, אנחנו נעדכן את הצו בהתאם.

אילנה גנס: כרגע אני מעריכה שיהיה לנו צורך עדיין בחובת בדיקות כחלופה לפטור מבידוד, כי אי אפשר פשוט לפטור גורף.

אילנה גנס: עדיין אנחנו רוצים לקיים את המתווה שמאפשר לילדים להגיע ללימודים, אבל לעשות את זה בצורה יותר בטוחה שלא תחשוף, אגב לא רק ילדים אחרים, גם סגלי הוראה, עובדי חינוך, סייעות, יש לנו הרבה אוכלוסיות נוספות וגם בני משפחה של ילדים.

אילנה גנס: זאת אומרת אנחנו בעצם מדברים פה על מעגל הרבה יותר רחב שאנחנו לוקחים פה סיכון, ולכן הסיכון הזה צריך להיות מבוקר באמצעות כלי שהוא בעצם חלופה שמאפשרת לנו לקיים מתווה שהוא יחסית בטוח, גם לילדים עצמם וגם למגעים שלהם בתוך מסגרות חינוך וגם בבית.

אריה מור: חשוב משהו שלא אמרתי בנתונים וגם אפרת תוכל לאשש את זה.

אריה מור: סך הכל אנחנו עושים גם בערך 70 ומשהו אלף תלמידים שעושים כל שבוע בדיקות PCR.

אריה מור: יש לנו מגן חינוך ב-390 בתי ספר ולפני שבועיים אחוז התחלואה שמצאנו שם היה בערך 11%-12%, לפני כמה ימים זה ירד ל-5.5%, הבוקר התבשרנו לשמחתנו הרבה שזה ירד 3.5% בבדיקות של הבוקר.

אריה מור: זאת אומרת אלו שנבדקו אתמול, בתוצאות של 6:00 בבוקר, שזה מראה גם שוב כסקר על איזושהי מגמת ירידה.

אריה מור: לא צריך שהם ידווחו בפורטל והם נבדקים פעמיים בשבוע.

אריה מור: הם מדווחים רק פעם אחת, ביום הנוסף שהם עושים באותו שבוע ושם הצוות שעובד על מגן החינוך, כדי לוודא שהתהליך עובד טוב, בודק טוב טוב אחד- אחד שהדיווח מתאים ל-PCR וכולי, ואנחנו מוצאים גם מאומתים בבדיקה מספר 2 של האנטיגן באמצע השבוע.

יעל סלנט: שהיא בעצם צריכה להיות 72 שעות אחרי בדיקת ה-PCR ועליה צריך לדווח בפורטל ואז גם אז יש את אותו פטור מבידוד.

אילנה גנס: לא, ה-PCR מדווח אלינו אוטומטית.

אילנה גנס: זאת אומרת, אנחנו מקבלים את זה ורק בדיקת האנטיגן הנוספת כן.

יעל סלנט: אתם יכולים אולי להגיד כמה מילים על המתווה הזה?

אלינה ברדץ' יאלוב: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם מישהו יכול להגיד כמה מילים כי לא כולם יודעים.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, גם אם השמות כל כך נוצצים, עדיין לא כולם יודעים על מה מדובר אז אני אשמח להסבר.

אפרת אפללו: מתווה מגן חינוך בעצם התחיל באיזשהו פיילוט כבר באוקטובר – נובמבר 2020 והתחיל להיות מוסדר באופן רציף מול משרד החינוך מינואר – פברואר ואנחנו רק הולכים ועולים במספר בתי הספר שנדגמים.

אפרת אפללו: בעצם במתווה מגן חינוך חברות ייעודיות שהתקשרנו איתם, משרד הבריאות התקשר איתם במכרז.

אפרת אפללו: חלקן חברות שעושות בדיקות PCR, מגיעות לבתי הספר שנמצאים במסגרת מגן חינוך ואלו הם בתי הספר שבהם התקבל מראש אישור הורים, לא זוכרת בדיוק 70%-80% הסכמת הורים להידגם בבית הספר.

אפרת אפללו: החברה מגיעה, מתאמת מראש עם המנהל, מגיעה בבוקר, דוגמת את כל הילדים שיש להם אישור.

אפרת אפללו: אנחנו כרגע דוגמים גם את כולם, זאת אומרת ברגע שהתחיל המתווה הזה אז כולם נדגמים.

אפרת אפללו: בעבר היו נדגמים רק כאלה שהם חבי בידוד, זאת אומרת כאלה שאין להם תו ירוק.

אפרת אפללו: מאז שהתחיל המתווה כולם נדגמים, כל הכיתה כולה ובעצם הרעיון הוא - -

אלינה ברדץ' יאלוב: גם בהפסקות בין הגלים?

אפרת אפללו: כל הזמן, חוץ בחופש הגדול ואני חושבת שבתקופת החגים בספטמבר, זה התקופות היחידות שלא היה.

יעל סלנט: כמה בתי ספר?

אפרת אפללו: היום כבר 390.

אלינה ברדץ' יאלוב: ומכמה התחלתם?

אפרת אפללו: 20-30.

אפרת אפללו: מתוך הבנה, באמת כמו שאריה אמר, בדיוק ככה.

אפרת אפללו: כבר באוקטובר – נובמבר 2020 ראינו שבתי ספר שמשתתפים במגן חינוך, וזה דרך אגב גם משליך על מה שאילנה אמרה קודם, מה שאנחנו עושים היום, מתווה החינוך שאנחנו עושים היום הוא בדיקות סקר לצורך העניין.

אפרת אפללו: ובדיקות סקר מורידות תחלואה וזה בדיוק אותו דבר כמו מגן החינוך שאנחנו עושים PCR פעם בשבוע.

אפרת אפללו: עם האומיקרון הבנו שפעם בשבוע זה לא מספיק ולכן הם חייבים לעשות עוד בדיקה, אבל עד האומיקרון הם היו עושים פעם בשבוע, מקבלים תו ירוק לשבוע.

אפרת אפללו: זאת אומרת, אותם ילדים שנדגמים בבתי הספר מקבלים תו ירוק לשבוע מתוך הבנה באמת שהם מוגנים.

אפרת אפללו: הם נבדקים מדי שבוע, הם נמצאים באיזושהי בקרה, זה לא בעקבות חשיפה למאומת.

אפרת אפללו: אנחנו רואים באמת בדיוק כמו שאריה אמר את הירידה הזו בתחלואה ולכן אנחנו גם התעקשנו, כי היה איזשהו שלב שחשבו אולי להוריד את התוכנית ואנחנו ממש התעקשנו בין המשרדים, מתוך הבנה שלהיפך, זה כן מאפשר לנו שליטה.

אפרת אפללו: ובדיקות האנטיגן שעכשיו לא קשורות למגן חינוך, הן שוב בדיקות סקר וכמו שאריה אמר, אנחנו רואים שמתגלים מאומתים והם לא נכנסים למערכות.

אפרת אפללו: אז בעצם אנחנו מאפשרים את זה שהם לא מגיעים לבית הספר והתחלואה לא ממשיכה להתפשט.

אפרת אפללו: מה שחשוב להגיד לגבי מגן חינוך, שכל התועלות שלו היא קבלת תשובות עד השעה 6:00 בבוקר.

אפרת אפללו: זאת אומרת, מנהל בית הספר ב-6:00 בבוקר, אני מדברת על דגימה יום לפני, אם ביום ראשון למשל טועמה הדגימה, בשבוע האחרון אנחנו עושים את זה באמת ילד-ילד אבל לפני כן היו בדיקות איגום.

אפרת אפללו: זאת אומרת שקפסולה בערך של 10 ילדים, כל ילד נדגם בשתי מטושים ושתי מבחנות.

אפרת אפללו: מטוש אחד זה בעצם מבחנה מאגמת של 10 ילדים ומטוש אחד מבחנה פרטנית.

אפרת אפללו: במידה והמבחנה המאגמת כבר באותו יום אפשר לדעת אם יש תשובה חיובית, זאת אומרת אם המאגמת היא חיובית, אז צריכים לפתוח את המבחנות הפרטניות של הקבוצה הזו.

אפרת אפללו: היום עד השעה 6:00 בבוקר מתקבלות התשובות הפרטניות כבר של כל הילדים.

אפרת אפללו: היו מורכבויות, היו מאמורות בתקופה של 200 אלף בדיקות PCR ביום במדינה, היה קשה.

אריה מור: עקב ההחלטה להוריד את כמות ה-PCR במדינה ולהעביר את זה לאנטיגן מוסדי, אז זה כן קצת שחרר.

אפרת אפללו: זה הקל על המעבדות אבל חוץ באמת מפרק זמן שהייתה באמת תחלואה מאוד גבוהה וכמות מאוד גדולה של בדיקות PCR, רוב הזמן באמת התקבלו תשובות ואז המנהל כבר יודע בבוקר מי הכיתות שאמורות להגיע ומי לא.

אריה מור: גם פתחנו למנהל מערכת שעושה את הכיתה ירוקה, הוא רואה בדיוק את הבדיקות, את התוצאות, את התוצאות ב-6:00 בבוקר במערכת מיוחדת של מגן החינוך.

אריה מור: גם את הכיתה הירוקה פתחנו בזמנו.

אריה מור: זאת אומרת, כל פעם שיש איזשהו מבצע או שיטה או כולי, אנחנו מנסים לייצר כמה שיותר מהר מערכות שמאפשרות למנהל לשלוט בנתונים.

אלינה ברדץ' יאלוב: הדיון הזה שכנע אותי באופן אישי שהבדיקות הן נחוצות והן מרידות תחלואה ולכן נובעת השאלה למה אנחנו בעצם מחייבים בצו רק את הלא מחוסנים ואנחנו לא מחייבים בצו את המחוסנים והמחלימים?

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אתם הצלחתם לשכנע אותי שזה משהו שמוריד תחלואה, אז למה זאת רק המלצה?

אילנה גנס: כי בסוף כשאנחנו מסתכלים על הערכת הסיכון מבחינה אפידמיולוגית להדבקה של ילד שהוא מחוסן או מחלים, לעומת ילד שהוא לא כזה, אנחנו רואים הבדלים משמעותיים.

אילנה גנס: הבדלים של פי 2, 3 ואפילו יותר מזה, תלוי כמה זמן עבר מאירוע ההחלמה או החיסון האחרון של הילד, והאם זה ילדים בגילאים שהם כבר מחוסני בוסטר שנותן רמת הגנה הרבה יותר טובה.

אילנה גנס: לכן להבנתנו זה גם לא נכון לחייב את זה במידה והילד לא נבדק, וגם בסוף יש לזה גם משמעות רוחבית גם ליתר אזרחי מדינת ישראל שמחוסנים או לא מחוסנים שאנחנו פוטרים אותם מבידוד בגלל סטטוס חיסוני.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל אתם לצורך העניין לאחרונה הבאתם ערכות בדיקה לכולם, אוקיי?

אלינה ברדץ' יאלוב: אז שוב, אני מנסה להבין את ההקלות, אני לא יודעת אם במירכאות או לא במירכאות, את ההקלות לאלה שהם מחוסנים ומחלימים, כי בסופו של דבר אנחנו יודעים שגם אלה שמחוסנים ומחלימים לצערי הרב נדבקים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז אולי אם כבר אנחנו חילקנו בדיקות ואם אנחנו כבר עשינו את כל המהלך הזה וזה מהלך תקציבי משמעותי של משרד הבריאות ומשרד האוצר, אז אולי בצו הבא במידה ואנחנו נצטרך, או אם חס וחלילה יהיה גל נוסף צריך יהיה לחשוב גם על זה.

יעל סלנט: אבל רק חשוב להגיד שבעצם עוד פעם, אין חובה להיבדק.

יעל סלנט: גם הלא מחוסנים הם לא חייבים להיבדק.

אלינה ברדץ' יאלוב: נכון, נכון, אבל יש המלצה בצו.

יעל סלנט: אני מדברת גם על הלא מחוסנים, גם כלפיהם זה לא חובה.

יעל סלנט: פשוט אם הם נבדקים הם פטורים מבידוד ולכן יש להם Incentive משמעותי להיבדק.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, ההבהרה התקבלה.

אריה מור: את תכניסי 1.5 מיליון תלמידים, כרגע זה הנתון של פטורי הבידוד, שלא נדרשים, רק מומלץ להם, לתהליך הזה של חובת הבידוד במקרה של חשיפה?

דניאל שגיא: מבחינה משפטית אנחנו לא מחייבים בדיקות שהן לא קשורות לחובת הבידוד.

דניאל שגיא: זאת אומרת, האלטרנטיבה פה לאותם אנשים היא באמת תעשו את הבדיקות האלה ואז תקבלו את הפטור מבידוד.

דניאל שגיא: לגבי תלמידים שהם מחוסנים או מחלימים - -

אלינה ברדץ' יאלוב: מה שאת מנסה להסביר שזה פתרון מקל לאנשים ולכן אי אפשר לאכוף את זה על כולם.

דניאל שגיא: אנחנו לא מחייבים לעשות בדיקות כי התנאי הזה למעשה יגיד אוקיי, תחייבו אותם לשות בדיקה כתנאי לכניסה לבית הספר, אנחנו לא עשינו את זה עד עכשיו ואנחנו גם לא - -

אריה מור: אנחנו נעשה, אל תדאגי.

שי סומך: אין אפשרות משפטית לחייב בבדיקות.

שי סומך: זאת אומרת, הדרך לקדם בדיקות היא רק באמצעות פטור מבידוד וכרגע חובת הבידוד חלה רק על לא מחסונים ולא מחלימים ולכן הדרך המשפטית היחידה היא יכולה להתייחס רק לאוכלוסייה הזאת ולגבי שאר האוכלוסייה זו המלצה.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אני שואלת את כל השאלות האלה כי אני נשאלת את כל השאלות האלה ולאנשים פשוט לפעמים לא ברור ואני חושבת שההבהרות האלה מאוד חשוב לציבור, אולי פחות לוועדה אבל יותר לציבור, כי הציבור של כולם כולל ילדים שהם מחוסנים ומחלימים, ההורים שלהם רואים איך חברים שלהם מחוסנים ומחלימים נדבקים ואז כולם מנסים להרגיש יותר בטוח, נגיד ככה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז אוקיי, ההבהרה ברורה.

יעל סלנט: אולי רק נגיד על איזה מוסדות חינוכיים זה חל?

יעל סלנט: תרצו להסביר על זה אולי?

יעל סלנט: מוסד חינוכי כהגדרתו בתקנות הגבלת פעילות שהוא בית ספר שנותן חינוך יסודי, על יסודי או גן ילדים לרבות צהרון המצוי בשטח אותו בית הספר או אותו גן ילדים לפי העניין, וכן גן ילדים או מקום שהיה יומי לחינוך ולטיפול בפעוטות מגיל לידה עד גיל 3.

יעל סלנט: במילים אחרות, איזה מסגרות נכללות פה?

דניאל שגיא: כולם.

דניאל שגיא: בעצם מגיל לידה עד גיל 18, כל מסגרות החינוך.

דניאל שגיא: הכוונה הייתה באמת להתייחס לכל המסגרות החינוכיות.

יעל סלנט: גם משפחתונים לצורך העניין?

אריה מור: משפחתונים זה בסדר אחר, אבל כן.

אריה מור: וכולם קיבלו את כמות הערכות הנדרשת, גם הפעוטונים באמצעות פיקוד העורף, למרות שזה עבר ממשרד למשרד, קיבלו דרך הרשויות המקומיות.

אריה מור: אם לא, מי שרוצה יכול כמובן לרכוש בעצמו.

אריה מור: בגני ילדים ובתי הספר אנחנו היום או מחר מסיימים משהו כמו 50 מיליון ערכות שחילקנו בשבועיים וחצי.

אלינה ברדץ' יאלוב: שתי שאלות של נתונים אולי אם יש לכם.

אלינה ברדץ' יאלוב: מה הנתון של מבודדים כרגע במערכת החינוך?

אריה מור: ירד פלאים.

אלינה ברדץ' יאלוב: קודם כל, הינה אתה בכל זאת אופטימי.

אלינה ברדץ' יאלוב: לפני כמה דקות הכנסת את כולנו לדיכאון עם הגל השמיני.

אריה מור: אני פשוט, גם אפרת, התעייפנו, אנחנו התעייפנו.

אריה מור: תראי, בגדול אני לא סומך על הנתונים כי כמו שאמרתי, תראו חבר'ה, בגל שיש בו 70-80 מאומתים ביום והוא ירד עכשיו ל-18-20, אני כבר לא זוכר את הנתון האחרון, היה אתמול 18 אלף אבל זה סוף שבוע אז אני לא מסתכל עליו, מסתכל מה יהיה היום.

אריה מור: רק אנחנו הכנסנו 15 אלף ביום ראשון מה-600 אלף שדיווחו.

אריה מור: אז כמות המאומתים עולה, אנחנו רואים שהיא עולה או שנשארת יציבה, כלומר יש FIFO חלק יוצאים אחרי חמישה ימים וחלק נכנסים, אנחנו נשארים בסדר גודל של 99 אלף מאומתים על פי הנתונים.

אריה מור: גם אם יש פער בהעברת הנתונים עד שהמאומתים מגיעים עוד יום, עוד יומיים, עוד שלושה, אז בסדר, זה 100-110 אלף.

אלינה ברדץ' יאלוב: זה רק מאומתים כרגע אמרת או מבודדים?

אלינה ברדץ' יאלוב: כי אני שאלתי על מבודדים.

אריה מור: אני מדבר על מאומתים, אבל אני הולך כרגע למבודדים.

אריה מור: המבודדים זה ירד ל-2,500 מבודדים על פי הנתונים.

אלינה ברדץ' יאלוב: 2,500 ילדים מבודדים בסך הכל?

אריה מור: כן.

אריה מור: עוד פעם, אני מזכיר לך ש-1.5 מיליון מתוך כל אוכלוסיית התלמידים שלנו בגנים ובתי הספר, הם פטורי בידוד, בסדר?

אריה מור: כלומר אנחנו הולכים כל הזמן עכשיו ומורידים את הכמויות בעוד מי שעושה את שתי הבדיקות ונחשף, לא חייב, אז זה הולך ויורד.

אריה מור: הורידו לחמישה ימים וכולי, כל ההקלות האלה וכל הדברים האלה יצרו ירידה מאוד מאוד משמעותית בכמות נדרשי הבידוד.

יעל סלנט: רגע, לא אמרנו שמתוך 600 אלף, 15 אלף יצאו חיוביים?

יעל סלנט: זה לא הנתון שנתת עכשיו?

אריה מור: לא, חבי בידוד אצלי נחשבים אחרת, הם נחשבים אצלי במאומתים.

אריה מור: מי שמאומת הוא צריך להיות מחוץ למסגרת.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז מבודדים בסקאלה שלך זה רק כאלה שלא מאומתים והם מחויבים בבידוד מסיבה כזאת או אחרת.

אלינה ברדץ' יאלוב: חד משמעית.

אפרת אפללו: אצלנו המספרים קצת יותר גבוהים כי אנחנו בעצם מסתכלים גם על 0 עד 3 וגם כן מבודדים בעקבות דיווח מחו"ל למשל, חוזרי חו"ל, אז אצלנו המספרים הם בסביבות ה-7,000.

אלינה ברדץ' יאלוב: 7,000 מבודדים לפי הסקאלה של לא חולים.

אפרת אפללו: כן, לא חולים פעילים.

אפרת אפללו: אצלנו ההגדרה היא מבודדים בעקבות חשיפה, או חוזרי חו"ל או כאלה ויש גם חולים פעילים.

אלינה ברדץ' יאלוב: ובשיא כמה היה בערך?

אריה מור: 70, 100 אלף היו מבודדים.

אלינה ברדץ' יאלוב: לפני המתווה אתם מתכוונים.

אריה מור: כן.

אריה מור: אבל גם התחלואה הייתה הרבה יותר גבוהה, כלומר צריך להסתכל על זה בשני ההיבטים, עכשיו הכל גם בירידה אז אי אפשר להסתכל עליהם.

דניאל שגיא: רק הבהרה אחת בכל הנוגע למתווה הזה, פשוט לא העלינו עד עכשיו את ההבהרה הזאת שהיא מאוד חשובה, בעיקר לנו.

דניאל שגיא: המתווה לא חל על מי שיש לו מאומת בבית, על בן בית שמתגוררים איתו המתווה הזה לא חל, הוא לא פטור מבידוד.

אלינה ברדץ' יאלוב: גם מחוסנים ומחלימים?

דניאל שגיא: אין, שוב, מחוסנים ומחלימים לא חייבים בבידוד ככלל.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז שוב אנחנו מדברים כרגע על לא מחוסנים.

דניאל שגיא: המתווה שמדבר על תלמידים שהם באמת חבי בידוד, אין להם אפשרות לעמוד במתווה הזה ולעשות את שתי הבדיקות השבועיות האלה בשביל להיות פטורים מבידוד במקרה שיש להם מאומת בבית.

דניאל שגיא: במקרה שיש מאומת בבית, גם אם הם עשו את שתי הבדיקות ואין להם תסמינים, הם לא יכולים להגיע למסגרת החינוכית ולהמשיך.

אריה מור: הם צריכים להישאר עד ההחלמה של בן הבית ורק אז מתחילים לספור את החמישה ימים.

אלינה ברדץ' יאלוב: ואיך אתם יודעים?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, זה לא דיווח של משרד החינוך אוקיי?

אלינה ברדץ' יאלוב: כי זה לא יכול להיות במערכת.

אלינה ברדץ' יאלוב: איך אתם יודעים שהילד הספציפי הזה מחויב בבידוד כי יש לו מישהו חולה בבית?

דניאל שגיא: תיכף אפרת תרחיב על זה, אבל יש גם דיווחים עצמאיים.

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, כן, חוץ מדיווח עצמי, זה ברור לי.

יעל סלנט: אני חושבת שהוא מחויב לדווח, המאומת וגם מי שבא איתו במגע ולא פטור מבידוד הוא אמור לדווח על הבידוד לפי - -

אריה מור: אבל אף אחד לא מדווח עליו.

דניאל שגיא: גם יש חובה של דיווח עצמי שהם חייבים לדווח על עצמם כחבי בידוד ואז הם לא יכולים להגיע לבית הספר ויש לגבי אוכלוסיות בסיכון יש חקירות מגעים שהמשרד מנהל.

דניאל שגיא: אז למשרד יש מידע לגביהם ואין להם אפשרות לקבל פטור מבידוד.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם זאת עבירה פלילית במידה וילד כזה נכנס לבית ספר?

דניאל שגיא: זו הפרת חובת בידוד.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי.

יעל סלנט: לאו דווקא בהקשר של בית ספר.

יעל סלנט: בכלל אם הוא - -

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו כל הזמן מדברים על מערכת החינוך אז אני על אוטומט.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, בעייני כבר ילדים לא עושים כלום חוץ מללכת לבית הספר ולשחק פורטנייט.

אריה מור: לפחות הם הולכים לבית הספר, זה טוב.

אלינה ברדץ' יאלוב: זה חשוב, זה הכי חשוב.

אלינה ברדץ' יאלוב: שאלה נוספת למשרד הבריאות אם אפשר.

אלינה ברדץ' יאלוב: הרי בסופו של דבר אלה שמחוסנים ומחלימים הם לא חייבים לפרסם שום דבר בפורטל.

אלינה ברדץ' יאלוב: איך אתם בעצם יודעים שדווקא לא מחוסנים הם יותר חולים מאשר מחסונים ומחלימים?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, יש לכם השוואות, אפשר לקבל איזשהו נתון מדויק?

אפרת אפללו: אני אגיד רגע על הטכני, הנתונים אצלנו.

אפרת אפללו: זאת אומרת הנתונים הבסיסיים של מאומתים שמחוסנים נמצאים במשרד הבריאות.

אלינה ברדץ' יאלוב: על ילדים או באופן כללי?

אפרת אפללו: על כל האוכלוסייה, זאת אומרת כל בן אדם שמתחסן, אם זה בקופה, אם זה במתחמים של הרשויות, לא משנה, כל דבר.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא, לא, השאלה האם אתם עושים השוואות על ילדים כי יכול להיות ששם התנהגות של הנגיף היא שונה, או אני לא יודעת, אין שוני?

אפרת אפללו: אין, אין שוני.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז יש לכם נתונים פי כמה הילדים המחוסנים לעומת הלא מחוסנים יכולים לחלות?

אילנה גנס: בוודאי, אז קודם כל אנחנו כמובן כל הזמן עוקבים אחרי נתונים וגם מפרסמים אותם לציבור.

אילנה גנס: אנחנו מנתרים גם סיכוי להדבקה, גם סיכוי לתחלואה קשה, אשפוז, תמותה, זאת אומרת זה התוצאים שמנותרים על ידינו באופן קבוע בכל קבוצות הגילאים וזה כולל פילוח של גיל ילדים ממש בחתך גילאים של מתחת לגיל 5, 5 עד 12.

אילנה גנס: אנחנו גם בעצם מחלקים את הקבוצות לפי קבוצות התחסנות, כי גם החיסונים לילדים אושרו כל פעם לקבוצת גיל אחרת שהלכה וירדה עם הזמן.

אילנה גנס: בהתחלה נכנס לגילאי 16 ומעלה, לאחר מכן ירד לגילאי 12-15 ומסוף נובמבר גם ילדים בגילאי 5 עד 11 הם כבר ברי חיסון ואנחנו כל הזמן מנתרים את הנתונים האלה.

אילנה גנס: אנחנו העברנו לוועדה גם את חוות דעת אפידמיולוגית לפני כשבוע וחצי שהיא מציגה נתונים אפידמיולוגיים עדכניים, ספציפית סביב זן האומיקרון שאנחנו ללא ספק רואים ירידה מסוימת במוגנות בפני הדבקה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בכמה הירידה באמת בעקבות הזן החדש?

אילנה גנס: אז קודם כל חשוב לציין שבילדים לעומת מבוגרים, הנתונים הם לא שונים בצורה דרמתית מבחינת סיכון להדבקה.

אילנה גנס: אנחנו כן רואים עדיין ירידה יותר גבוהה במוגנות של ילדים מחלימים לעומת מבוגרים שהם מחלימים, וגם תגובה חיסונית אצל ילדים היא יותר טובה.

אילנה גנס: באופן עקרוני אנחנו רואים שילדים שמחוסנים בבוסטר, שזה בעיקר רלוונטי לגילאי 12 ומעלה שחלקתם כבר מחוסנים בשלוש מנות, הפער הוא אפילו סביב 70% מוגנות יותר גבוהה בהשוואה לילד שאיננו מחוסן.

אילנה גנס: אם אנחנו מדברים על ילדים שהם מחוסנים טריים בשתי מנות בלבד, שזה קבוצת גילאים של 5 עד 11, אנחנו רואים פער של כ-50% עלייה במוגנות של ילדים מחוסנים לעומת ילד שאיננו מחוסן.

אילנה גנס: ואנחנו רואים גם נתון נוסף שגם אליו התייחסתי בחוות הדעת האפידמיולוגית, שבעצם מראה את הירידה בפוטנציאל הידבקות של ילד גם אם הוא מחוסן או מחלים ובכל זאת נדבק והוא מדביק אנשים אחרים פי 2 פחות לעומת ילד שאיננו מחוסן.

אילנה גנס: לכן יש פה שני חלקים שמרכיבים בעצם את רמת הבטיחות, שאנחנו יכולים להגיד שגם פעם אחת הסיכון של הילד הזה להידבק בעצמו יותר נמוך משמעותית, בין 30% עד 70%, תלוי כמה זמן עבר ממנת החיסון האחרונה והאם הוא מחוסן בבוסטר, כן או לא, אפילו באומיקרון.

אילנה גנס: ראינו כמובן אחוזים סביב ה-95% מוגנות בילדים לפני זה בזן הדלתא.

אילנה גנס: עכשיו זה באמת ירד, אבל עדיין הפער בין מחוסנים ללא מחוסנים הוא נשמר מאוד משמעותי, בטח כשאנחנו מדברים על קבוצת גילאים שמרבית האוכלוסייה שם הם מחוסנים טריים, גם מחוסני בוסטר שרק לאחרונה קיבלו את מנת הבוסטר שלהם וגם ילדים בקבוצת גיל יותר קטנה שמחוסנים עדיין בשתי מנות, שאומנם שתי מנות נותנות הגנה קצת פחות טובה בהשוואה לשלוש מנות, אבל עדיין הפער בינם לבין הילד שאיננו מחוסן או מחלים, הוא לפחות 50%.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני חייבת לשאול את ההמשך של השאלה.

אלינה ברדץ' יאלוב: הרי מחוסנים ומחלימים לא מחויבים בבדיקות וחלק אנחנו יודעים שילדים יכולים להיות אסימפטומטיים, במיוחד באומיקרון שלפחות לפי ההסברים שאני שמעתי הוא פחות קשה ונוקשה.

אלינה ברדץ' יאלוב: איך אתם עושים את ההשוואה הזאת?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, האם זה בכלל בר השוואה, אלה שמחויבים או לפחות מנסים לעשות את הבדיקות בשביל להימנע מבידוד לעומת אלה שלא כל כך עושים בדיקות או עושים פחות בדיקות.

אילנה גנס: אז קודם כל אנחנו רואים שעושים פחות בדיקות מטבע הדברים, כי ברגע שהבדיקה היא לא חובה והיא לא תנאי להגעה לבית הספר או ליציאה מבידוד, אז הם נבדקים פחות.

אילנה גנס: לפי נתונים שניתחנו ממש עכשיו על חודשים דצמבר וינואר, שזאת תקופה האומיקרון של שיא הגל, בעצם ראינו שיש הבדל לפחות פי 2 בשיעור הנבדקים בין חבי בידוד ללא חבי בידוד, שזה משהו שהוא הגיוני.

אילנה גנס: עדיין כמותית, כמות הבדיקות שבוצעה גם על ידי אנשים שהם זכאים לתו ירוק היא מאוד מאוד גבוהה, כי הם המסה העיקרית של האוכלוסייה ושוב אני מדברת רק על בדיקות מוסדיות.

אילנה גנס: דבר שני, חשוב לציין שאנחנו כן רואים משמעת מאוד גבוהה של הורים ובכלל של הציבור, לבדיקות ביתיות לאחר חשיפה, גם של אנשים שמחוסנים ומחלימים שעל פניו פטורים מחובת בדיקה, שבמידה והם יוצאים חיוביים בבית, הם הולכים ועושים בדיקה מוסדית.

אילנה גנס: עדיין גם פה יש incentive לבן אדם שיוצא חיובי לקבל הכרה כמחלים גם לצורך חידוש תו ירוק או לצורך תיעוד רפואי.

אילנה גנס: לכן אנחנו לפעמים אפילו בחלק מהתקופה ראינו ששיעור הבדיקות החיוביות במחוסנים הוא אפילו גבוה מאוד בגלל שחלקם עשו בדיקה ביתית קודם ורק במצב הזה שהם רוצים לאשש את התוצאה החיובית שלהם, הם באים להיבדק.

אילנה גנס: בניגוד לבן אדם שאיננו מחוסן שמחויב לעשות את כל הבדיקות שלו כבדיקה מוסדית.

אילנה גנס: אז שם אנחנו עדיין לפעמים רואים אפילו כביכול תוצאה שהיא על פניו נראית לא הגיונית, שיש אחוז תוצאות חיוביות יותר גבוה במחוסנים ומחלימים, אז בעצם ההסבר הוא שהם פחות נבדקים, פחות יש להם תוצאות שליליות כי הם עושים בדיקה ביתית ואם הם יוצאים שליליים הם לא מגיעים לבדיקה מוסדית.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, את חוזרת על הדבר הזה ואני רואה שיש באמת צורך לעשות בדיקות כמה שיותר, כי שוב, את הסברת כרגע בצורה הכי ברורה שמאז שהתחילו עם הבדיקות הביתיות יותר אנשים נחשפו ויותר אירועים.

אלינה ברדץ' יאלוב: יכול להיות שבגלים הקודמים גם כן היינו רואים מספרים הרבה יותר גבוהים אילו אנשים היו עושים בדיקות ואולי פחות הדבקה.

אלינה ברדץ' יאלוב: יעל אנחנו יכולים - -

יעל סלנט: אני חושבת שגם עוד דבר שלא נאמר, שמי שקיבל תוצאה חיובית בבדיקת קורונה ביתית ואחרי זה עשה עוד בדיקה בתוך 72 ויצא שלילי, אז יראו אותו כאילו הוא עמד בחובת הדיווח.

יעל סלנט: כלומר עשיתם פה איזשהו פתרון למקרים האלה שבבית יוצא חיובי ובמוסדי יוצא שלילי.

אילנה גנס: בסוף מה שקובע זאת הבדיקה המוסדית.

יעל סלנט: אמרתי, שאם היא מתבצעת תוך 72 שעות כאילו.

אריה מור: ממליצים 72 שעות למוסדית.

יעל סלנט: אז בעצם התיקון שמובא כעת בפני הוועדה זה הערכת תוקף של כל אותן הוראות שהוצגו כאן בנוגע לא לחובת בדיקה, אלא לבדיקה במוסדות חינוך למי שהוא חב בבידוד.

יעל סלנט: אני אקריא את תיקון 24 ואחרי זה נעבור לדבר על התיקון השני.

יעל סלנט: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 20(1)(ב) ו-(2)(א) לפקודת בריאות העם, 1940 (להלן – הפקודה), ובהתקיים סעיף 20ז(2) לפקודה/ באישור ועדת הבריאות של הכנסת, אני מצווה לאמור:

יעל סלנט: המשמעות של זה, זה שהמתווה הזה שדיברנו עליו פה, מבקשים להאריך אותו עד ה-28 בפברואר 2022.

אלינה ברדץ' יאלוב: אגב, אם ירצו להאריך את זה עוד, שוב הם צריכים לבוא לוועדה או שזה חידוש אוטומטי?

יעל סלנט: יצטרכו להגיע לוועדה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי.

אלינה ברדץ' יאלוב: אפשר לעבור להצבעה.

אלינה ברדץ' יאלוב: יש פה מישהו חוץ ממני מחברי הוועדה?

אלינה ברדץ' יאלוב: לא פשוט, להקריא את זה בשביל עצמי, אז אני בעד.

אלינה ברדץ' יאלוב: הצבעה התיקון אושר אין נגד, אין נמנעים ותיקון מספר 24 אושר.

אלינה ברדץ' יאלוב: 2.

אלינה ברדץ' יאלוב: הצעת צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש)(בידוד בית והוראות שונות)(הוראת שעה)(תיקון מס' 21)(תיקון מס' 3), התשפ"ב–2022 << נושא >>

יעל סלנט: אנחנו עוברים לדבר על תיקון מס' 21, תיקון מס' 3, גם הוא הארכת התוקף עד ה-28 לפברואר ואולי כדאי שתסבירו קצת.

יעל סלנט: נכון שזה כבר נדון פה בוועדה וגם ההארכה של זה נדונה בוועדה, אבל בכל זאת כדי שהוועדה תבין מה היא בדיוק מאריכה, אז אם אפשר לתת את ראשי הפרקים של התיקון הזה.

דניאל שגיא: טל פוקס מהשלכה המשפטית בזום.

אלינה ברדץ' יאלוב: אפשר להפעיל את טל פוקס?

טל פוקס: שלום.

אלינה ברדץ' יאלוב: שלום טל.

טל פוקס: אז באמת מדובר בהארכה של תיקון מספר 21.

טל פוקס: הוא קבע שינויים עיקריים וגם עבר תיקון בדרך.

טל פוקס: זאת הוראת שעה בעצם שאנחנו כרגע מבקשים להאריך אותה עד ה-28 בפברואר.

טל פוקס: היא הייתה בתוקף עד ה-10, כלומר היא כבר נכנסה לתוקף והאישור הוא בדיעבד, או אי האישור בדיעבד וההוראות העיקריות שקבועות שם זה קודם כל הכרה באנטיגן מוסדי לצורך אבחון של חולה, אדם עם PCR חיובי תמיד היה נחשב לחולה, עכשיו מאז שנכנס לתוקף התיקון גם אדם עם אנטיגן מוסדי חיובי נחשב לחולה על כל המשמעויות של כך.

טל פוקס: בידוד המגעים שלו והוא חייב בבידוד כחולה ולאחר מכן גם כמחלים, הוא נחשב למחלים.

טל פוקס: לצד זאת יש לנו בעצם הכרה באנטיגן מוסדי ככלי שמאפשר לקצר בידוד.

טל פוקס: עד עכשיו אפשר היה לקצר בידוד רק באמצעות PCR, עד לפני שנכנסה הוראת השעה הזאת.

טל פוקס: כאן מאפשרים לקצר בידוד גם באמצעות האנטיגן המוסדי.

טל פוקס: המטרה של התיקונים האלה היא באמת הקלטה ממערך ה-PCR שבעומסים של עשרות אלפי חולים לא יכול לעמוד בזה ואנחנו מניחים שייבחן בעצם ההמשך של זה עם הירידה בתחלואה שכרגע עדיין גבוהה.

טל פוקס: אבל עם הירידה בתחלואה ייבחן האם בעצם להכיר בזה כהוראה קבועה או לבטל את זה.

טל פוקס: בנוסף לזה עוד שני תיקונים שנכללים בהוראת השעה, זה קיצור של מועד הבדיקה של קיצור בידוד מיום 7 ליום 5, ניתן לבצע אותה החל מיום 5, וביטול של הבדיקה הראשונה.

טל פוקס: גם אלה בעצם כרגע מבחינתנו הם במסגרת הוראת השעה, נוגעות להוראות השעה, למצב התחלואה הגבוה לעיקר התחלואה של האומיקרון.

טל פוקס: העומס על מערך הבדיקות וגם באמת העובדה שלא מצליחים לבצע חקירות אפידמיולוגיות שזאת המטרה המרכזית של הבדיקה הראשונה.

טל פוקס: בנוסף יש עוד שני תיקונים קצת יותר קטנים אבל גם הם קשורים להוראת השעה, שזה הבידוד של הורה מחוסן, זה כרגע נחשב להוראה קבועה.

טל פוקס: בידוד של הורה מחוסן שמטפל בילד חולה מתחת לגיל 12, נמצא איתו במגע הדוק וממושך.

טל פוקס: אז מה שבעצם הוראת השעה עשתה, זה נתנה פטור להורה שהחלים ב-60 הימים האחרונים.

טל פוקס: בלי הוראת השעה הפטור הוא יהיה רק למי שהחלים במהלך תקופת הבידוד של הילד החולה.

טל פוקס: ובהתאמה גם 60 יום אדם שחלה בחו"ל, בלי הוראת השעה זה רק מי שחלה בחו"ל בשבוע האחרון, כשהוא יגיע לכאן הוא יהיה פטור בבידוד כחוזר, והוראת השעה מאריכה את זה ל-60 ימים.

טל פוקס: אלה התיקונים העיקריים בעצם בהוראת השעה.

אלינה ברדץ' יאלוב: והוראת השעה עד ה-28 לחודש.

טל פוקס: נכון, מוארכת ללא שינויים עד ה-28 בפברואר.

אלינה ברדץ' יאלוב: בזמנו כשאנחנו אישרנו את זה, אני זוכרת לפני כמה שבועות, אני כבר לא זוכרת לפני כמה בדיוק שבועות, אנחנו דיברנו על הקושי של מערך ה-PCR בעצם להתמודד עם העומס.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם עדיין יש את הקושי הזה?

אלינה ברדץ' יאלוב: מתי להערכתם הקושי יסתיים?

אלינה ברדץ' יאלוב: כי אנחנו יודעים בכל זאת, כולנו יודעים שהיכולת של PCR לזהות את הנגיף היא הרבה יותר גבוהה.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, יש בדיקות יותר טובות, פחות טובות, אבל פחות או יותר כולן פחות טובות מ-PCR.

אילנה גנס: נכון.

אילנה גנס: אז קודם כל, עדיין העומס הוא די גבוהה.

טל פוקס: על זה אני מציעה שאילנה שנמצאת כן תוכל להתייחס.

אלינה ברדץ' יאלוב: כן אני הפניתי את זה לאילנה, תודה טל.

אילנה גנס: אז בעצם עדיין העומס הוא די גדול על מערך PCR ואנחנו רואים עדיין את התחלואה הגבוהה גם לפי אחוז בדיקות חיוביות שהוא עדיין מאוד מאוד גבוה, סביב 25% מכלל הבדיקות.

אלינה ברדץ' יאלוב: מה הקיבולת של המערך בסך הכל?

אילנה גנס: בגדול הקיבולת של המערך יכולה להגיע אפילו עד 170 אלף בדיקות ביממה.

אילנה גנס: כמובן זה מספרים שמאוד מאוד קשה לעמוד בהם לאורך זמן ואנחנו נמצאים כבר חודש וחצי ברמה שהמעבדות עובדות מסביב לשעון ויש קושי להמשיך ברציפות תפקודית בהיקפים כאלה, שבעצם השחיקה והעומס על הצוותים שעובדים במעבדות הוא מאוד מאוד גבוה.

אילנה גנס: לכן אנחנו משתדלים כרגע ככל שהתחלואה תרד, לעשות הערכת מצב מחודשת ולבחון את האפשרות להחזיר חזרה למצב הקיים שהיה בעבר שאנחנו נשתמש כבדיקה אבחנתית בבדיקת PCR כי היא ללא ספק בדיקה שמוגדרת גם מבחינה מדעית כבדיקת gold standard, הבדיקה המדויקת ביותר.

אילנה גנס: יחד עם זאת, שוב חשוב לציין שאורך החודשיים האחרונים שאנחנו משתמשים המון בבדיקות אנטיגן, אנחנו רואים שבדיקת אנטיגן היא סך הכל בדיקה עם רמת סגוליות מאוד גבוהה.

אילנה גנס: כלומר נתונים שאנחנו אפילו פרסמנו את זה כהודעת דוברות, באמת בעקבות הרבה מאוד שאלות וספקות שעלו מהציבור, שאנחנו לחלוטין ערים אליהן, לגבי המהימנות של שימוש בבדיקת אנטיגן, עד כמה נכון לבצע אותה.

אילנה גנס: אז קודם כל הוצאנו גם המלצות לציבור לגבי איך אפשר לשפר את הרגישות של הבדיקה הזאת גם באמצעות תזמון של לקיחת הדגימה, גם באמצעות לקיחת משטח מהלוע ולא רק מהאף וכמובן שימוש נכון בערכה עצמה לפי הוראות היצרן.

אילנה גנס: כששלושת אלה בעצם גם במידה רבה השפיעו גם בעמדות דיגום מפוקחות שלנו וגם בדיגום ביתי לציבור, איך לעשות את הבדיקה נכון.

אילנה גנס: אני חושבת שגם אנחנו וגם קופות החולים פרסמו הרבה מאוד סרטי הסברה איך לבצע את הדיגום בצורה נכונה ורוב הציבור באמת השתמש בזה.

אילנה גנס: מתוך נתונים של קרוב ל-50 אלף אנשים שעשו בדיקת PCR בסמיכות לבדיקת אנטיגן, ראינו שהסגוליות של הבדיקה, כלומר היכולת של אדם שיצא חיובי באנטיגן לוודא שהוא אכן חיובי ב-PCR, עמדה על 93%.

אילנה גנס: כלומר 93% מהאנשים שיצאו חיובים באנטיגן, יצאו חיובים בבדיקת PCR בהמשך.

אילנה גנס: לעומת זאת, הרגישות של הבדיקה, כלומר היכולת לשלול תחלואה, היא יותר נמוכה.

אילנה גנס: היא מוערכת סביב כ-76% בנתונים שלנו, על אותו מדגם אוכלוסייה.

אילנה גנס: כלומר, אנשים שיצאו שליליים בבדיקת אנטיגן ובכל זאת תוצאת ה-PCR שלהם הייתה חיובית.

אילנה גנס: זה נתונים שאנחנו מכירים אותם, אנחנו מכירים גם את הסטטיסטיקה הזאת מהעבר, שאנשים שהם ללא תסמינים בבדיקת אנטיגן, הרגישות שלה היא כ-65% שעולה לכ-80% כשמדובר באדם שהוא תסמיני.

אילנה גנס: ואנחנו רואים בעצם את הנתונים האלה מתוקפים על עשרות אלפי אנשים שבאמת נבדקו בשתי הבדיקות מסיבה כזאת או אחרת במקביל, בפרק זמן של 72 שעות בין שתי הבדיקות ביניהן.

אילנה גנס: כלומר, ככלי אבחנתי האנטיגן היא בדיקה מצוינת, ואגב חייבת לציין שרוב מדינות העולם, גם אירופה, ארצות הברית, קנדה ומדינות רבות אחרות משתמשות באנטיגן מתחילת המגיפה ככלי אבחנתי שעשו בו שימוש לא רק בגלי תחלואה קיצוניים כמו אומיקרון, ששם כמובן זה הפך להיות כלי אבחנתי מרכזי בכל מדינות העולם.

אילנה גנס: גם בגלים קודמים ראינו שימוש נרחב בבדיקות אנטיגן ואנחנו מכירים את זה כי יש הרבה ישראלים שחוזרים מחו"ל, או זרים שנכנסים עם תעודות החלמה שמבוססת על בדיקת אנטיגן שאנחנו עד עכשיו לא נתנו לזה הכרה.

אילנה גנס: שוב, כל עוד הייתה לנו אפשרות להשתמש רק ב-PCR השתמשנו, וזאת פעם ראשונה שהכנסנו כהוראת שעה שימוש בבדיקת אנטיגן.

אילנה גנס: אבל ככל שהשתמשנו בה יותר ותיקפנו את המהימנות שלה, אנחנו יכולים להגיד שכלי אבחנתי עבור אנשים שמאומתים היא בדיקה מצוינת שרמת הסגוליות שלה מאוד מאוד גבוהה.

אילנה גנס: לכן מבחינתנו אין מניעה להמשיך ולהשתמש בה לצורך הגדרת אדם כחולה ולתת לו הכרה לאחר מכן כמחלים על כל הזכויות המשתמעות מכך.

אילנה גנס: הרגישות שלה אכן יותר נמוכה ולכן שם זה המקום הראשון שאנחנו נבחן את ההתאמה של הכלי הזה לצורך קיצור בידוד או למתארים נוספים.

אילנה גנס: לכן אני מעריכה שככל שהתחלואה תמשיך לרדת, אנחנו כמובן כל הזמן בוחנים, אנחנו כל שבוע-שבועיים עושים סטטוס עדכני גם לגבי נתונים, לגבי תוצאות, מהימנות, נתונים שאנחנו מקבלים גם ממערך האנטיגן וגם ממערך ה-PCR והצלבות ביניהם ומסתכלים על העומסים ומעריכים מתי נוכל לחזור לזה.

אילנה גנס: לכן גם מראש הכנסנו את זה כהוראת שעה זמנית ולא כמדיניות קבועה.

אילנה גנס: אני מעריכה שלקראת סוף החודש אנחנו נעדכן את זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני אשאל את השאלה הבאה.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, את הסברת כרגע שההצלחה של בדיקות האנטיגן היא גבוהה, אולי היא גבוהה מאוד אבל גבוהה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז אולי להשאיר את זה as is, זאת אומרת להמשיך עם ההסדר הזה של בדיקות אנטיגן מוסדיות ולהפוך את זה לא להוראת שעה, אלא להוראה קבועה.

אילנה גנס: בהחלט יכול להיות.

אלינה ברדץ' יאלוב: כי עד כמה שידוע לי, בדיקת אנטיגן היא יותר זולה מבדיקת PCR פי כמה וכמה.

אילנה גנס: נכון, נכון, את צודקת.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז יכול להיות שצריך לשקול גם את האופציה הזאת.

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, לא לעבור למערך מלא של PCR אלא באמת לעשות מערך משולב.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם משהו כזה נדון במשרד הבריאות?

אילנה גנס: בהחלט נדון ויכול להיות שאנחנו גם נאפשר לציבור לבחור את סוג הבדיקה, כי יש הרבה מאוד אנשים שמעדיפים לעשות בדיקת אנטיגן כי הם מקבלים תוצאה מיידית, onsite תוך רבע שעה ואז אם זה בדיקה לקיצור בידוד, אין צורך להמתין עכשיו עוד יממה עד לקבלת תוצאת PCR.

אילנה גנס: אנחנו ראינו את זה אגב גם באנשים, אם אתם זוכרים בתחילת הגל בעצם שינינו מדיניות של התוויות לבדיקות וסוגי בדיקות, הרבה פעמים גם בדיפרנציאציה בין מחוסנים ללא מחוסנים.

אילנה גנס: בהתחלה מחוסנים, בעצם לאור הערכת סיכון נמוכה יותר, אפשרנו להם לעשות בדיקת אנטיגן, לעומת לא מחוסנים שאותם חייבנו לעשות בדיקות PCR אחרי חשיפה, או לקיצור בידוד.

אילנה גנס: ראינו שנתח מאוד גדול מאוכלוסייה שיכלה לעשות אנטיגן, בכל זאת רצתה לעשות PCR, אבל ראינו גם הפוך.

אילנה גנס: זאת אומרת, גם אנשים שיכלו לעשות PCR בכל מקרה בחרו לעשות בדיקת אנטיגן כי הם מקבלים תוצאה מיד, אין צורך להמתין עוד יממה ובאותה תקופה אפילו יותר מיממה אחת.

אילנה גנס: באמת היה עומס גדול מאוד שעיכב גם את קבלת התוצאות ולכן הרבה מאוד אנשים, גם אם יש להם אפשרות לעשות PCR עדיין בחרו לעשות בדיקת אנטיגן שהיא הרבה פעמים יותר זמינה עם תוצאה מיידית שכל עוד היא נותנת להם הכרה לשחרור מבידוד, השתמשו באופציה הזאת ואנחנו בהחלט שוקלים את זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בזמנו דובר על כך שכדי להעלות את רמת המהימנות של בדיקות האנטיגן, אתם רוצים לשכור איזושהי חברה שתפקח על הפעילות של עמדות בדיקה.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם זה עדיין על הפרק?

אלינה ברדץ' יאלוב: האם זה ירד מהפרק?

אלינה ברדץ' יאלוב: מה קורה עם זה?

אילנה גנס: אז קודם כל אנחנו עדיין עושים את הפיקוח המדגמי הזה באופן עצמאי עם המחלקה למעבדות.

אלינה ברדץ' יאלוב: נכון, אבל אתם דיברתם על משהו יותר רחב ויותר מוסדי.

אילנה גנס: נכון.

אילנה גנס: בעצם ככל שהרחבנו את השירות הזה, חשוב לציין שכל חברה חדשה שהיא מופעלת כספק, היא מקבלת אישור אמ"ר ממשרד הבריאות.

אילנה גנס: כלומר, אנחנו מוודאים שהיא עומדת בכל התנאים הנדרשים, שהדוגם המוסמך עומד בהנחיות שאנחנו הגדרנו, של סטנדרט מקצועי מבחינת הכשרה, מבחינת ניסיון שיש להם בתחום.

אילנה גנס: אנחנו מוודאים שהם משתמשים בערכות בדיקה שמאושרות לשימוש על ידי משרד הבריאות ושהם עומדים בכל ההנחיות הנוספות, כולל שידור תוצאות למערכות מידע ממוחשבות של משרד הבריאות וחיבור לאפליקציה.

אילנה גנס: זאת אומרת, יש תנאי סף מינימאליים שאם לא עומדים בהם, אז כמובן אי אפשר בכלל לתת את השירות הזה, לכן זה איזשהו מפלס מינימום של עמידה בדרישות סטנדרטיות שהחברה נדרשת לעמוד בה.

אילנה גנס: וכמובן מעבר לזה אנחנו הרחבנו את הפיקוח גם באמצעות חמ"ל אנטיגן של מגן ישראל, שזה גוף שמתכלל את כל הפעילות בתחום בדיקות האנטיגן כרגע תחת משרד הבריאות, שכולל גם פיקוח ובקרה על הספקים.

אלינה ברדץ' יאלוב: זה העלה את ההצלחה של הבדיקות?

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אתם בטח רואים מהבדיקות המדגמיות מה קורה עם זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, האם זה כן משהו שמשפר את המצב?

אלינה ברדץ' יאלוב: כי שוב, אם אנחנו מדברים על זה שבמשרד בכל זאת דנים על המתווה המשולב גם בהמשך, אז יכול להיות שצריך להמשיך ולשפר את המערך של בדיקות האנטיגן.

אילנה גנס: בכל מקרה המערך הזה ימשיך להתקיים.

אילנה גנס: אנחנו חייבים לאפשר לו איזשהו מינימום הכרחי של בדיקות שתהיה כדאיות לספקים להמשיך ולתת לנו שירות.

אילנה גנס: עדיין יש תו ירוק בחלק מהמתארים, שלתו ירוק כרגע לרוב האוכלוסייה, מה שהבדיקה המוגדרת היא בדיקת אנטיגן, ולכן לפחות איזשהו מפלס מינימאלי של השירות הזה יימשך כך או אחרת.

אילנה גנס: כמובן ככל שאנחנו נחליט להשתמש בבדיקת האנטיגן כבדיקה אבחנתית להמשך, לאוכלוסיות מסוימות, או כאפשרות בחירה אז כמובן הפריסה הזאת תשמר.

אילנה גנס: אני מניחה שלא נצטרך את הפריסה כפי שהיא קיימת היום.

אילנה גנס: היום אנחנו הגענו לשיאים של מעל 300 אלף בדיקות ביממה, רק אנטיגן, עם מעל 800 עמדות דיגום פרוסות ברחבי הארץ, שזה באמת פריסה מאוד רחבה.

אילנה גנס: לאורך החודש וחצי הזה הוספנו הרבה מאוד ספקים חדשים בשביל לעמוד גם בהרחבת שעות הפעילות והרחבת עמדות דיגום בדגש על פריפריה, בשביל להנגיש את השירות הזה לציבור.

אילנה גנס: היינו מאוד מאוד קשובים לבקשות שקיבלנו גם מהדסקים שלנו כמו במגן ישראל, אם זה דסק חרדי, דסק ערבי, שקיבלנו דרכם פניות של רשויות כאלה ואחרות שבהן הפריסה היא לא מספקת ולכן שם יכול להיות שחלק מהאנשים לא מגיעים להיבדק כמו שצריך וקיים קושי.

אילנה גנס: לכן פרסנו כל הזמן עמדות נוספות.

אילנה גנס: אני חושבת שהגענו באמת לפריסה מאוד מאוד גדולה שלפחות בשבוע הזה עדיין תישמר, למרות תחילת מגמת הירידה.

אילנה גנס: ההחלטה של פרופ' זרקא הייתה להשאיר את המערך לפחות עוד השבוע כפי שהוא, גם אם המקומות פחות עמוסים.

אילנה גנס: ושבוע הבא נעשה הערכת מצב.

אלינה ברדץ' יאלוב: אגב, יש בדיקות אנטיגן ישראליות או שהכל מייבוא מחו"ל?

אילנה גנס: הכל מייבוא מחו"ל.

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו בפעם שעברה, בדיון הקודם, דיברנו על בדיקות מקוונות.

אלינה ברדץ' יאלוב: יש התקדמות עם הנושא הזה?

אילנה גנס: כן.

אילנה גנס: אנחנו כרגע בעצם בתהליך שמאפשר יצירת מנגנון חדש של הכרה בבדיקת אנטיגן ביתית שמבוצעת תחת פיקוח בווידאו עם דוגם מוסמך.

אילנה גנס: אז קיימנו כבר מספר מפגשים, גם עם חברות שיודעות להציע את השירות הזה, וגם עם הלשכה המשפטית שכמובן בחנה את כל המשמעויות גם מבחינה משפטית.

אילנה גנס: כרגע אנחנו מתקדמים עם האופציה הזאת, היא אופציה שבהחלט נדרשת גם לגל הנוכחי וגם בכלל, כי נתקלנו בלא מעט מצבים שבאמת קיים קושי של אנשים עם מגבלות ניידות או מצבים שיש ילד שעדיין איננו מאומת ועשה בדיקה ביתית ויצא חיובי, כששני ההורים שלו כבר מאומתים ואין מי שייקח אותו לבדיקה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוכלוסיות בסיכון שפחות כדאי שיעמדו בתור.

אילנה גנס: ובכלל, גם מבחינה אפידמיולוגית, ברגע שבן אדם יצא כבר חיובי בבדיקה ביתית, הייתי רוצה שהוא פחות יגיע לעמדה מוסדית ויגרום לחשיפה נוספת.

אלינה ברדץ' יאלוב: ברור.

אלינה ברדץ' יאלוב: יש איזשהו deadline לפיתוח הזה או להסכם הזה עם החברות?

אילנה גנס: זה בעיקר כרגע סביב הסוגייה של ההתקשרויות, האם צריך מכרז, זאת אומרת יש כמה ספקים שמיידית כרגע יכולים לתת לנו את השירות הזה, אבל מבחינת סוגייה משפטית של התקשרויות וחוזים, זה משהו שהוא כרגע נבחן.

אלינה ברדץ' יאלוב: יש לנו פה נציג של משרד המשפטים, אז נשמח לדעת האם יש לכם איזשהן הערות בנושא הזה?

אלינה ברדץ' יאלוב: כי זה דווקא נושא מאוד מאוד חשוב גם לאוכלוסיות של מבוגרים, גם למקרים פרטניים וגם לילדים שהם בעלי מוגבלויות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז מה מבחינתכם?

שי סומך: אני מסכים כמובן.

שי סומך: זאת אומרת, יש חשיבות רבה למתווה הזה לאותן אוכלוסיות שלא יכולות להגיע לבדיקות מוסדיות.

שי סומך: כרגע מה שצריך לעשות זה לתקן את התקנות לפי פקודת בריאות העם ואנחנו ממש עובדים על זה בימים האלה יחד עם משרד הבריאות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מבינה שהתקנות גם צריכות להיות מובאות לפה, או שזה משהו משרדי פנימי?

אילנה גנס: זה במסגרת תקנות הבדיקות למיטב זכרוני, זה לא בצו.

שי סומך: התקנות חייבות להגיע לכאן והן לא ייכנסו לתוקף עד שהוועדה לא תאשר אותן.

שי סומך: אז אני מקווה שבקרוב.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, היה פה נציג של משרד החינוך עם הראיה האופטימית שלו לגל שמיני, אז זה משהו שלא משנה איפה אנחנו נמצאים בגל הנוכחי, זה משהו שצריך להתקדם איתו.

אלינה ברדץ' יאלוב: עד שאתם תעשו התקשרויות ועד שיפתחו ועד שיבדקו זה ייקח המון זמן, עד כמה שאני יודעת.

אילנה גנס: זה לא דורש פיתוח מורכב.

אילנה גנס: בסוף הטכניקה היא מאוד פשוטה.

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, אבל זה דורש גיוס של אנשים, הרי מישהו צריך לפקח על זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: מפקח אחד לא יכול לעשות פיקוח על עשרה במקביל, עד כמה שאני מבינה.

אילנה גנס: ברור, אבל יש פה הרבה סוגיות שכרגע נידונות, האם בכלל זה שירות שחייב להיות פרטי או שהוא צריך להיות במימון ציבורי?

אילנה גנס: יש פה הסתכלות הרבה יותר רחבה על הדבר הזה, כי למשל היום את יכולה להזמין דוגם פרטי שיגיע לקחת לך בדיקה בבית בתשלום כמובן מאוד מאוד גבוה.

אילנה גנס: זאת אופציה שהיא קיימת לכל אזרח גם היום, שאת יכולה להשתמש בה תמורת תשלום.

אילנה גנס: זה לא משהו שאנחנו בעצם מממנים.

אילנה גנס: יש לנו כמובן שירות כזה של דוגם עד הבית במסגרת קופות החולים שנותנות את השירות הזה למבוטחים בכל מיני מצבים שעד עכשיו בעצם באמת נתקלנו בהם.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז איפה הדברים עומדים?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, יש לכם איזושהי הערכה?

אילנה גנס: אנחנו מעריכים שזה ייקח עוד מספר שבועות עד שאנחנו נשלים גם את התהליך של התקשרות הרכש.

אלינה ברדץ' יאלוב: חשבתי שתגידי לי חצי שנה.

אילנה גנס: לא, לא, לא, ממש לא.

אילנה גנס: אנחנו מבינים שזה משהו שאולי יהיה פחות רלוונטי לגל הנוכחי, למרות שייקח לו עוד זמן לדעוך ואנחנו מקווים שאנחנו בקצב דעיכה מהיר, למרות שיש לנו עוד וריאנט שקיים שהוא גם קצת מדאיג אותנו אבל אנחנו עוקבים אחריו.

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו נשמח גם לשמוע במסגרת הוועדה מה מדאיג אתכם, כי שוב יש הרבה דיבורים על גל הבא שיתחיל לפני שיסתיים הגל הזה, אז יכול להיות שתוכלי בכמה משפטים פשוט להגיד גם על זה.

אילנה גנס: שוב, כרגע יש וריאנט שנקרא AY2, אנחנו עוקבים אחריו כבר תקופה.

אילנה גנס: בעצם הוא הופיע לראשונה בישראל כבר בתחילת ינואר, בריצופים שאנחנו זיהינו.

אילנה גנס: נכון לעכשיו אנחנו לא רואים איזושהי התפשטות נרחבת של הווריאנט הזה בתוצאות הריצופים.

אילנה גנס: כן ראינו התפשטות די משמעותית שלו גם בבריטניה וגם בדנמרק שבעצם מאוד מאוד האטה את קצב ירידת התחלואה של גל האומיקרון שם ובדנמרק עדיין התחלואה היא די גבוהה, ככל הנראה עדיין בגלל מעורבות של הווריאנט הזה.

אילנה גנס: בארץ, לפחות בינתיים כרגע הנוכחות שלו בריצופים שלנו היא לא מאוד מאוד נרחבת ואנחנו מקווים, שוב עדיין מוקדם להגיד את זה בוודאות, שהוא לא יגרום לגל תחלואה.

אילנה גנס: אחד הדברים שאנחנו גם כל הזמן מסתכלים, מה הסיכון של אדם שהחלים מאומיקרון להידבק ב-AY2.

אילנה גנס: כרגע בארץ אנחנו לא רואים מקרים כאלה.

אילנה גנס: יש מספר דיווחים בודדים כאלה של חשד, גם בבריטניה וגם בדנמרק, של אנשים שייתכן והחלימו כבר מאומיקרון, שנדבקו מחדש ב-AY2.

אילנה גנס: לכן אולי זה חלק מההסברים שלהם לזה שגל התחלואה שם עדיין לא נגמר, אבל אנחנו מקווים שאנחנו נמשיך לרדת בקצב מהיר.

אילנה גנס: כרגע ממשיכים לעקוב, בינתיים הנוכחות של AY2 בארץ היא מוגבלת.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז זה שוב נותן אינדיקציה שתבואו ב-28 לחודש כדי להאריך את תוקף הצו, ככה אני לפחות מרגישה.

אלינה ברדץ' יאלוב: יש לנו בזום את שירה כהן מדעת למען בריאות מושכלת, המנכ"לית.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם אפשר להעלות אותה בבקשה.

שירה כהן: היי שלום, שומעים אותי?

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, כן, עכשיו שומעים, תודה.

שירה כהן: תודה רבה על זכות הדיבור.

שירה כהן: אני ארצה להגיד כמה דברים.

שירה כהן: קודם כל, ככל שמוחלט על מתווה כזה או אחר, חשוב לנו להגיד בטח על כזה מתווה שהוא מעביר את כובד האחריות לאזרח, חשוב לוודא שהמתווה לא נשאר רק בגדר החלטה, אלא גם מיושם בפועל ומספק מעטפת הגנה גם לאוכלוסיות שנמצאות בסיכון מוגבר.

שירה כהן: חשוב לא פחות להסביר את הבסיס האפידמיולוגי של המתווה לציבור, ויחד עם ההנחיות לתת לנו לציבור תחושה שיש בעל בית שמפקח, שבודק, שאוכף.

שירה כהן: וכמובן להנגיש את כל האמצעים הנדרשים לציבור כדי להגן על עצמו.

שירה כהן: אם זה להמשיך להקפיד על עטיית מסכות, ואם זה מידע מבוסס, אמין, ברור ונגיש, ואם זה חלוקת ערכות לבדיקה עצמית או מתחמי בדיקות בפריסה ארצית.

שירה כהן: כמובן שבדיקות זה מצוין וזה ממש חשוב שההורים בודקים, אבל זה גם לא מספיק.

שירה כהן: אנחנו קוראים למשרד החינוך ומשרד הבריאות לעשות מאמצים ולעודד התחסנות.

שירה כהן: בהתאם לקשב הציבורי היום אנחנו מאמינים שהדרך הנכונה לעשות את זה היא לא באמצעות איזשהו קמפיין תקשורתי גדול בהכרח, אלא דווקא דרך התמקדות בעבודה שטח, בהסברה בגובה העיניים, כזאת שמציגה את החששות ומנגישה את החיסונים לכלל האוכלוסייה.

שירה כהן: תודה.

אלינה ברדץ' יאלוב: תודה.

אלינה ברדץ' יאלוב: איפה את מרגישה בעיה?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, אני שמעתי את הקריאה שלך והיא נכונה באופן כללי אבל אני מנסה להבין איפה הסוגייה הבעייתית, איפה שאת לא מדברת על הצו הספציפי הזה של בדיקות אנטיגן?

שירה כהן: אני חושבת שזה כן אמירה שהיא יותר כללית ממתווה כזה או אחר, אני לא מתייחסת למתווים כרגע.

שירה כהן: אבל זה לא משנה באיזה מתווה בסוף בוחרים, כן חשוב בסוף איך גם מעבירים את זה אחר כך לציבור.

שירה כהן: צריך לוודא שיש את הביסוס האפידמיולוגי, שיש איזושהי אכיפה ובקרה עליו וגם שהוא מונגש לציבור, גם ברמת האמצעים וגם ברמת ההסברה.

שירה כהן: אני הרבה מהשאלות שאת שאלת, את ככה אמרת רגע שנייה לא כולם מבינים את זה, לא כולם משפטנים, ההנחיות משתנות הרבה מאוד פעמים.

שירה כהן: מאוד מאוד חשוב רגע לבוא ולראות איך מאפשרים לציבור לממש את הזכות שלו לבריאות ואיך מנגישים, מעבר לבדיקות, מגישים לו איזושהי חלופה שמאפשרת לו באמת להגן על עצמו.

שירה כהן: מעבר לבדיקות זה גם עניין של החיסונים שחשוב גם לא לשכוח את זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: תודה, תודה רבה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו גם במסגרת הוועדה כל הזמן קוראים לציבור להתחסן.

אלינה ברדץ' יאלוב: אנחנו שמענו שקצב ההתחסנות טיפה יורד, אז אנחנו שוב קוראים לציבור להתחסן למען בריאותו ולמען הסובבים אותו.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז תודה רבה לך שירה, תודה.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם יש לנו עוד איזושהי סוגייה?

יעל סלנט: אני אקריא את הצו, אבל אולי לפני זה אם אתם יכולים להשלים.

יעל סלנט: ציינת קודם את הבדיקות הפרטיות, אבל בנוגע לבדיקות המוסדיות, אני מדברת על האנטיגן וכמובן גם על מי שעושה PCR.

יעל סלנט: הבדיקות האלה הן בדיקות שמתבצעות חינם.

יעל סלנט: כלומר, אם הולכים לעשות אנטיגן מוסדי כי נחשפת, כי צריך לקצר בידוד, כי אתה רוצה לעשות בדיקת אנטיגן מוסדי או PCR.

יעל סלנט: כרגע הבדיקות האלה הן חינם.

יעל סלנט: ועוד מילה אם אפשר להגיד על התיעדוף, כי כתבתם שכרגע בדיקות PCR למי שהוא בגיל 30 , אולי גם פה אפשר לתת איזושהי השלמה.

אילנה גנס: אז בעצם אולי אני אענה קודם על השאלה השנייה כי היא מתקשרת לשאלה הראשונה.

אילנה גנס: כרגע בתיעדוף שלנו בהנחיות שאנחנו נתנו גם לקופות החולים וגם למתחמי דיגום העירוניים של פקע"ר, שהאוכלוסייה שזכאית לביצוע בדיקת PCR היא קבוצות גילאים של 30 ומעלה.

אילנה גנס: בהתחלה זה היה 60 ומעלה וככל שהעומס על מערך ה-PCR הלך וירד, אפשרנו לקבוצות גילאים נוספות לבצע בדיקת PCR .

אילנה גנס: וכרגע ההנחיות הן בעצם 30 ומעלה, כאשר לקופות אנחנו מאפשרים גם גמישות של 10% לקבוצות גיל נוספות, בהתאם לשיקול דעת רפואי או אפידמיולוגי של הצוות המטפל.

אילנה גנס: יש כל מיני מצבים שילד או איש צעיר עדיין סימפטומטי, עשה בדיקה ביתית יצא חיובי ואז בבדיקה המוסדית יצא שלישי ובכל מקרה הרופא רוצה לעשות בדיקת PCR מסיבות כאלה ואחרות.

אילנה גנס: כמובן אנחנו מאפשרים את זה גם לקופות לפי שיקול דעתן המקצועי.

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת נקודה מאוד מאוד חשובה, כי נשאלתי כבר כמה פעמים האם יש סטירה או צריך לבדוק את התוצאה של בדיקה כזאת או אחרת, האם אפשר לעשות PCR ולפי ההנחיה של מבוגרים 30 , חלק מהאנשים פשוט חושבים שאין להם שום דרך לעשות בדיקת PCR .

אילנה גנס: אז בהרבה מצבים אנחנו מבינים שיש פה גם סיכון, באמת יכול להיות שהייתה תוצאה שהיא false negative, למשל באנטיגן אם יש לנו סיפור של חשיפה, קליניקה ועדיין בדיקת האנטיגן מספר פעמים יצאה שלילית - -

אלינה ברדץ' יאלוב: מי יכול לתת את האישור הזה לבדיקה חריגה של אלה שמתחת לגיל 30?

אילנה גנס: לרופא המטפל בקופת החולים יש סמכות להפנות לבדיקת PCR ואנחנו מאפשרים את הגמישות הזאת לקופות החולים, להפעיל שיקול דעת ולהפנות גם לבדיקות PCR בגילאים שהם 30 ומטה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בלי האישור שלהם אני לא יכולה לגשת לתחנה, זה מה שאת אומרת, נכון?

אילנה גנס: נכון, נכון.

אילנה גנס: אם אין אישור, אז בעצם לא תוכלי להיבדק.

אילנה גנס: וכמובן האופציה של בדיקה פרטית במימון עצמי היא קיימת כמובן לכולם.

אילנה גנס: מי שרוצה בכל מקרה מסיבה כזאת או אחרת לעשות בדיקת PCR באופן פרטי, נכון להיום כ-2% מכלל בדיקות ה-PCR שמופיעות במערכות שלנו, זה בדיקות שאנשים עשו באופן פרטי, חלקן אפילו עם דוגם שמגיע הביתה ולוקח דגימת PCR ומעביר אותה למעבדה, וחלקם אנשים שהגיעו - -

אלינה ברדץ' יאלוב: PCR פרטי מבחינת משרד הבריאות פותר מבידוד?

אלינה ברדץ' יאלוב: כאילו איך אתם מתייחסים ל-PCR-ים פרטיים?

אילנה גנס: מבחינתנו אין שום הבדל.

אילנה גנס: בדיקה שמבוצעת אצל ספק מורשה שמופיע ברשימת ספקים מאושרים שקיבלו הסמכה, מבחינתנו זה לא משנה אם היא בוצעה במימון פרטי או מימון ציבורי.

אילנה גנס: אנחנו מתייחסים אליה אותו דבר, מבחינה אפידמיולוגית התוצאה שלה מתנהגת אותו דבר לחלוטין ולכן אין עם זה שום בעיה.

אילנה גנס: ושוב, ככלל כל מערך הבדיקות המוסדיות, גם PCR וגם אנטיגן, בכל אינדיקציה שהיא אינדיקציה שהיא התוויה רפואית או קיצור בידוד, תסמינים וכולי, היא כמובן במימון ציבורי באופן מלא, גם האנטיגן וגם ה-PCR.

אילנה גנס: המצבים היחידים שהם בעצם עדיין במימון פרטי, זה או למשל מקרה בן אדם עדיין צריך בדיקה לצרכי תו ירוק, כי הוא לא מחוסן או מחלים והוא לא סימפטומטי והוא לא נחשף לחולה.

אילנה גנס: זה מצב אחד שהוא עדיין נשאר בתוקף.

אילנה גנס: והמצב השני שאם בן אדם לא זכאי לבדיקת PCR וגם אין פה החלטה רפואית שיש צורך לעשות בדיקת PCR והוא בכל מקרה מעוניין לעשות, הוא יכול לעשות אותה באופן פרטי ומבחינת תוצאה, התוצאה של ה-PCR, בגלל שאנחנו מגדירים אותה כבדיקה שהיא יותר מדויקת לאבחון, אנחנו מתייחסים אליה כבדיקה אבחנתית יותר מדויקת בתנאי שהיא בוצעה בטווח של עד 72 שעות ממועד קבלת התוצאה.

אילנה גנס: כלומר, יכול להיות מצב שבן אדם למשל עשה בדיקת אנטיגן מוסדית, יצא חיובי, חושב שהתוצאה שגויה ועשה PCR באופן פרטי יום לאחר מכן ויצא שלישי, אז ה-PCR השלילי יבטל את האנטיגן החיובי שלו.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני פה עכשיו רואה איזושהי הודעה ואני רוצה להקריא אותה בשביל להבין משהו.

אלינה ברדץ' יאלוב: מקופת חולים מסוימת, בהתאם להנחיות משרד הבריאות בדיקות PCR לקורונה יינתנו לבני 60 ומעלה וההודעה מה-1 לפברואר.

אלינה ברדץ' יאלוב: מתי בעצם תוקן שאפשר לעשות מגיל 30 ומעלה?

אילנה גנס: זה תוקן לפני כשבוע וחצי למיטב זכרוני וגם היום זה מפורסם לדעתי ברוב האתרים של הקופות, כשנכנסים כבר לאתר של קופות החולים וגם במתחמי דיגום של פקע"ר.

אילנה גנס: בכניסה למתחם, אני לפחות מכירה בכמה מתחמים שאני ראיתי לאחרונה, ממש בכניסה, בשביל למנוע אי נעימות לאחר מכן אחרי המתנה בתור, כבר בכניסה למתחם יש שילוט בכל העמדות שמראה שרק מגיל 30 זכאים לעשות בדיקת PCR.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, מצוין, תודה רבה על ההבהרה.

אלינה ברדץ' יאלוב: זהו נראה לי, אפשר להקריא את הצו.

יעל סלנט: אוקיי, אז אנחנו מדברים על צו בריאות העם (נגיף קורונה החדש) (בידוד והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 21) (תיקון מס' 3).

יעל סלנט: "1.

יעל סלנט: בצו בריאות העם (נגיף קורונה החדש) (בידוד והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 21), התשפ"ב 2022, בסעיף 2, ברישה, במקום "עד יום ט' באדר א' התשפ"ב (10 בפברואר 2022)" יבוא "עד יום כ"ז באדר א' התשפ"ב (28 לפברואר 2022)".

אלינה ברדץ' יאלוב: וגם כאן במידה וירצו להאריך את זה, צריכים לוועדה נכון?

אלינה ברדץ' יאלוב: אז נעבור להצבעה.

אלינה ברדץ' יאלוב: מי בעד?

אלינה ברדץ' יאלוב: מי נגד?

אלינה ברדץ' יאלוב: נמנע?

אלינה ברדץ' יאלוב: אין נמנעים ואין נגד.

אלינה ברדץ' יאלוב: הצבעה התיקון אושר תיקון מס' 21 תיקון מס' 3.

יעל סלנט: אם אפשר עוד שאלה קטנה בנוגע לתיקון מספר 24, נאמר פה קודם שחולקו בדיקות לתלמידים כדי שיוכלו לבצע בבית, בין אם הם מחוסנים ובין אם הם לא מחוסנים.

יעל סלנט: היו כמה פניות בנוגע דווקא לגיל הרך, לגילאי 0 עד 3, שלא חולקו בדיקות או שחולקו בדיקות ממש ספורות, 4-5 בדיקות.

יעל סלנט: רצינו לדעת האם זה נכון או שהבדיקות מחולקות באופן שוטף?

אילנה גנס: הבדיקות מחולקות לרשויות המקומיות ומשם בעצם החלוקה למוסדות היא על ידי הרשות המקומית.

יעל סלנט: וככל שהדבר הזה יוארך, אז גם הבדיקות שיינתנו יהיו בהתאם אני מניחה.

אילנה גנס: נכון, נכון.

אילנה גנס: אין הבדל מבחינתו, כל מי שזכאי לפטור מבידוד - -

אלינה ברדץ' יאלוב: סליחה, יש שוני ברשות לרשות?

אלינה ברדץ' יאלוב: לצורך העניין סוציו אקונומי יותר נמוך – יותר בדיקות?

אילנה גנס: מבחינת ההקצאה אנחנו הקצנו אותו הדבר לכולם.

אלינה ברדץ' יאלוב: גם לגיל הרך וגם לגיל יותר מבוגר?

אילנה גנס: נכון, נכון.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי.

אלינה ברדץ' יאלוב: פשוט אם אתם יודעים כמה באמת חולקו, כי מסתבר, שוב אני שומעת את זה בפעם הראשונה כי אני יודעת כמה אצלנו חולקו וזה מספר משמעותית הרבה יותר גבוה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז כמה ערכות היו אמורים ההורים לקבל?

אילנה גנס: החלוקה בתוך הרשויות היא בוצעה במספר פעימות כי אנחנו גם סיפקנו את זה במספר פעימות לרשויות ולכן הרבה פעמים נתנו לילדים במקום 20 ערכות בבת אחת, שבע ואז לאחר מכן השלימו את הכמות, פחות שתהיה כמות מינימאלית להתחיל את המתווה.

אלינה ברדץ' יאלוב: הם היו צריכים לקבל 20 בסופו של דבר?

אלינה ברדץ' יאלוב: כמה היו צריכים לקבל?

אילנה גנס: כן, ההקצאה הייתה 20 ערכות לכל ילד.

יעל סלנט: בכל הגילאים?

אילנה גנס: כל הגילאים אותו דבר.

אלינה ברדץ' יאלוב: ויש צפי לחלוקה נוספת?

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת אומרת, כשהבדיקות האלה יסתיימו, כי אנחנו הארכנו לעוד שבועיים את הצו?

אילנה גנס: אנחנו כרגע סיימנו את החלוקה, מבחינתנו מעל 98% מהמלאי, מעל 50 מיליון ערכות שכבר חולקו לרשויות המקומיות בסיוע הפקע"ר וגם על ידי חמ"ל האנטיגן.

אילנה גנס: כרגע לפחות למתווה הנוכחי, עד מרץ, הכמות אמורה להספיק ואפילו יותר.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, תודה רבה.

אלינה ברדץ' יאלוב: תודה על כל ההסברים וההבהרות והישיבה נעולה.