ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 88, 2022-02-09 09:10

אפרת רייטן: ישיבת וועדת העבודה והרווחה, ה-9 בפברואר 2022, ח באדר א' תשפ"ב, השעה היא 9:10 בבוקר ואני שמחה לציין היום בוועדה ישיבה מיוחדת וחגיגית לקראת ציון היום הבין לאומי לנשים ונערות במדע.

אפרת רייטן: אז אולי ככה שווה לפתוח באיזה ציטוט של מארי קארי, שאמרה "..

אפרת רייטן: לימדו אותי שדרך ההתקדמות אינה מהירה ולא קלה.

אפרת רייטן: .".

אפרת רייטן: היום הבינלאומי לנשים ונערות במדע מתקיים ממש בעוד יומיים.

אפרת רייטן: האו"ם קיבל את ההחלטה בדבר קיום היום הזה בשנת 2015, במטרה לקדם נשים בתחום המדעים.

אפרת רייטן: עברו שבע שנים מאז ומצבן של הנשים בתחומים האלה השתפר – אבל זה לא באמת מספיק.

אפרת רייטן: גם בישראל כמו בעולם יש פחות נערות אשר בוחרות במגמות ריאליות או מגמות מדעיות בתיכון ופחות צעירות שבוחרות בלימודי תואר במקצועות אלה.

אפרת רייטן: ישנם מאמצים בישראל – יוזמות פרטיות ויוזמות לאומיות, שמנסות לעודד ומנסות להילחם בחסמים שנערות ונשים עומדות בפניהם בדרכן להשתלבות במדע ובטכנולוגיה, למצוא להם פתרונות כאשר בעצם ההשתלבות של נשים ונערות במדע היא חשובה מאין כמוה.

אפרת רייטן: אנחנו נדבר על הדברים הללו היום וכמו שאמרתי בתחילת דבריי, הדיון הזה היום נקבע על מנת לתת במה לנשים ונערות, אבל לא רק להן אלא גם ליזמים ויושבים כאן מספר מועט של גברים וליוזמות בתחום המדעים שנועדו לחתור לשוויון, למוביליות ולעצמאות כלכלית של נשים.

אפרת רייטן: אז הדרך היא לא מהירה ולא קלה, אבל אנחנו פה נעבוד קשה לאורך מן על מנת לתת לכל אחת את האפשרות ללכת בעקבות הלב שלה, בעקבות החלומות, לנפץ עוד תקרת זכוכית, לחלום, להעז ולהצליח בכל תחום שהיא ממש תבחר.

אפרת רייטן: אז על מה למשל אנחנו נדבר היום?

אפרת רייטן: למה אנחנו עם נתונים כאלה, האם המגמה תשתנה, מה גורם לשינוי והאם הוא מספק, מהי הפעילות הממשלתית שלנו בנושא?

אפרת רייטן: דו"ח הנציבות האירופאית של שנת 2018 קבע שההשתתפות של נשים במדע וטכנולוגיה תורמת להגברת האיכות, הרלוונטיות החברתית והתחרותיות של מחקר וחדשנות.

אפרת רייטן: מחקר ממשלתי של הכלכלנית הראשית במשרד האוצר, קבע שמקצועות המדע – מחשבים, רפואה, הנדסה ופיזיקה הם התחומים שהכי מקדמים מוביליות חברתית, כאשר בנות מהוות כמעט מחצית, 50% מהניגשות לבגרות בחמש יחידות מתמטיקה, אבל בבחירת המגמות הריאליות ניתן לראות הטיות מגדריות ברורות - המקצועות הם גבריים, פיזיקה ומחשבים שבהם יש בין 36% בערך או 32% של בנות בהתאמה ובכל מה שקשור למדעי המחשב – רק 32% מכלל הסטודנטיות לומדות את המקצוע, זאת לעומת שיעורן מכלל הסטודנטים אשר עומד כל כ-60% בתואר הראשון.

אפרת רייטן: אז הזמנו לכאן היום גורמים ממשלתיים, גורמים של החברה הפרטית וגם בחורות צעירות - נערות שיספרו לנו על התוכנית שבה הן לקחו חלק.

אפרת רייטן: אני אשמח לפתוח בנימה אישית שככה חיברה את החיים עם הרגש, עם הגורל ועם היום הזה שבו אנחנו יושבים פה, עם הישיבה המיוחדת הזו.

אפרת רייטן: אני רוצה לפנות למר שי לוי שיושב איתנו כאן היום, שאותו הכרתי בנסיבות קשות מאוד – טראגיות.

אפרת רייטן: שי איבד את אגם בתו היקרה באסון נחל צפית ואני זכיתי להיות עורכת הדין שלך ושל המשפחות האחרות במשך תקופה לא קצרה.

אפרת רייטן: באחת השיחות בינינו, אם תרשה לי לגלות, סיפרת לי והתגלגלה השיחה ככה אל מחוץ לעניינים המשפטיים ואז סיפרת לי גם על אגם כמובן, על היכולות והשאיפות שלה ועל האהבה שלה לתחומים האלה והאחרים ואז, זה היה נדמה לי ממש תחילתה של התוכנית, עוד שרק התחלת לחשוב על איך אתה הולך לעשות ולבצע את החלום הזה ולהמשיך אותה בחיים האלה ולהקים תוכנית לנערות על שמה של אגם ואני מאוד אשמח שאתה תספר על זה עוד כמה מילים.

שי לוי: תודה אפרת, תודה על ההקדמה.

שי לוי: התוכנית שאנחנו נציג היום באמת נקראת על שמה של אגם בתי.

שי לוי: התוכנית מתמקדת בנערות בכיתה ט' ומטרתה לעודד נערות לבחור במקצועות טכנולוגיים.

שי לוי: אתם תיכף תראו את המצגת שנציג, היא מראה שבאמת יש יכולת אדירה בקרב אותן נערות, אבל חלקן קצת נרתעות לא מסיבות ענייניות.

שי לוי: התוכנית הזאתי מטרתה לחשוף את אותן הנערות לעולם הזה, לעולם ההיי טק, עולם הטכנולוגיה ולהראות להן שזה בהחלט אפשרי.

שי לוי: אז תמר, שהיא מנהלת הפרויקט מטעם מרכז הסייבר מיד תציג את זה.

שי לוי: גם היה חשוב לי, כמו שקצת הכרתי את אגם ומהשיחות שלנו, לשלב בזה גם תכנים שהם תכנים של אהבת הארץ, של מנהיגות וזאת תוכנית הסייבר.

שי לוי: תודה.

אפרת רייטן: תודה שי.

אפרת רייטן: תמר, בבקשה תציגי לנו את עצמך.

תמר פפר: אז שמי תמר, בוקר טוב.

תמר פפר: אני מנהלת תחום המגדר ומנהלת תוכנית "ממריאות" של המרכז לחינוך סייבר.

תמר פפר: העמותה פעילה כבר 12 שנה והוקמה בשותפות ייחודית של קרן רש"י עם משרד הביטחון ומערך הסייבר הלאומי.

תמר פפר: זו עמותה שמפעילה כבר כמה שנים תוכניות טכנולוגיות לנוער ומתוך הניסיון שלנו בתוך התוכניות הטכנולוגיות האלה, הבנו שנערות הן אוכלוסייה ייחודית שמצריכה מענה ייחודי בתוך עולם הטכנולוגיה.

תמר פפר: קיים פער גדול מאוד בין ההשתתפות והיכולת של נערות להשתפר בתוך תוכניות כאלה ויצאנו למחקר.

תמר פפר: המחקר שלנו נערך כבר כמה שנים טובות על מנת להבין באמת את הפער והמחקר הזה העלה נתונים מאוד מאוד מעניינים.

תמר פפר: הנתון הראשון והמאוד מאוד חשוב, הוא היכולת של נערות והפוטנציאל שלהן להתמודד עם לימודי טכנולוגיה.

תמר פפר: היכולת והפוטנציאל שלהן הם זהים ליכולת והפוטנציאל של נערים.

תמר פפר: אפשר לראות שמכלל הניגשים לבגרות 5 יחידות לימוד במתמטיקה בארץ כ-50% אלו נערות ולכן אין פער ביכולת וזה בעצם נתון מאוד מאוד משמעותי.

תמר פפר: לעומת זאת, כשמסתכלים באמת כמו שאמרת, על 5 יחידות לימוד במדעי המחשב והנדסת תוכנה רק 32% מהניגשים הן נערות.

תמר פפר: אם ממשיכים הלאה אנחנו רואים פה תופעה של משפך מתכווץ.

תמר פפר: מסתכלים על חיילות מתכנתות בצה"ל, מסתכלים על חיילות בתפקידי סייבר, הנתונים הולכים ויורדים וכשמסתכלים על נשים בתפקידי ניהול טכנולוגיה בהייטק זה גם נתון מאוד מאוד נמוך.

אפרת רייטן: 13% בלבד.

תמר פפר: 13% בלבד.

תמר פפר: המשפך המתכווץ הוא המשפך הדולף, זו תופעה שמוכרת לא רק בישראל כמובן, אלא בכלל העולם.

מופיד מרעי: בצבא 27% חיילות ובסייבר רק 15%?

תמר פפר: נכון.

מופיד מרעי: מלוחמות הסייבר רק 15%?

תמר פפר: מלוחמות הסייבר.

תמר פפר: אפשר קצת לדבר על זה בהמשך, אבל ספציפית עולם הסייבר גם הוא עולם שיש בו לנערות ולנשים וחיילות המון רתיעה ממנו מסיבות לא נכונות, רתיעה ותחושות של מסוגלות נמוכה - שוב, מסיבות לא נכונות.

תמר פפר: אפשר לראות גם בדו"ח נייר המדיניות, שהוגש למשרד המדע והטכנולוגיה לפני כשנה וחצי, ששוב מראה שאם מסתכלים על התפלגות של ציוני בגרות אין פערי יכולת בין נערות לנערים.

תמר פפר: גם במתמטיקה ומדעי המחשב - בעצם הבסיס לכל עולם הטכנולוגיה והסייבר אין פערי יכולת ואפילו אפשר לראות שנערות משיגות ציונים קצת יותר גבוהים כשמסתכלים על הבגרות במדעי המחשב.

אפרת רייטן: נכון, מדהים ואז זה נעצר?

אפרת רייטן: זאת אומרת, היתרון הזה או השוויון הזה שאנחנו רואים אותו בתיכון אחר כך זה נבלם.

תמר פפר: הוא נבלם.

תמר פפר: אנחנו לא רואים אותו בתיכון.

תמר פפר: זאת אומרת אנחנו רואים אותו אולי בגילאי חטיבות ביניים, שזו נקודה מאוד חשובה.

תמר פפר: נערות בסופו של דבר, כדי להביא אותן להתעניינות במקצועות מדעיים טכנולוגיים בגילאים 11 עד 15 עדיין יש התעניינות גדולה מאוד ואיפה שהוא בגיל 15 באמת זה נעצר ונערות לא בוחרות – לא בלימודים טכנולוגיים במסגרת בלתי פורמלית כמו התוכניות של המרכז לחינוך סייבר ולא בלימודים טכנולוגיים.

אפרת רייטן: אז בדקתם למה זה נעצר?

תמר פפר: אז באמת בדקנו, מיפינו בעצם ארבעה חסמים מרכזיים.

שי לוי: אולי אני אגיד רגע לעניין החסמים שאנחנו רואים אצלינו נגיד בחברה, באמדוקס, אחוז הנשים הוא 45%.

שי לוי: עכשיו אם את מסתכלת על תפקידי ניהול או על תפקידים טכנולוגיים זה 35%-37%.

שי לוי: זה עניין של פוקוס, של רצון, של דחיפה באמת ולפתוח דלתות.

שי לוי: באמת אפשר לייצר חסמים והתוכנית שאנחנו נדבר עליה מסירה חסמים.

שי לוי: אבל אני אומר שעם פוקוס נכון ועם רצון אפשר להסיר אותם ואין שום סיבה שנשים לא יהוו בדיוק 50% מכוח האדם הטכנולוגי ומהכישרון הטכנולוגי.

תמר פפר: כן, בחברת אמדוקס מוכיחים שאפשר אחרת.

תמר פפר: זאת אומרת הנותנים שהראיתי קודם הם נתונים שהם נכונים.

אפרת רייטן: כי פשוט שינו את סדר העדיפויות ושמו על זה פוקוס כמו שאומר שי.

תמר פפר: ממש כך וכדי להגיע לשם וכדי לגרום לזה שזה יקרה בכלל הארץ ובכלל החברות, אז באמת אנחנו מפעילים תוכניות טכנולוגיות, אחת מהן באמת היא "תוכנית אגם" בשיתוף של חברת אמדוקס, שנספר עליה עוד מעט, כדי להתחיל באמת מגילאים צעירים יותר וכדי להפעיל את החסמים האלה.

תמר פפר: אז כשאנחנו באמת ממפים חסמים יש לנו ארבע חסמים מרכזיים שאפשר למפות אותם.

תמר פפר: נערות בגיל הזה בדרך כלל יש להן תפיסת מסוגלות עצמית נמוכה בכל מה שקשור לטכנולוגיה.

תמר פפר: נערות חושבות על טכנולוגיה, חושבות על לימודים טכנולוגיים ויש להן תחושה שהן לא מסוגלות, תחושה שהיא לא נכונה, שהיא נובעת הרבה מאוד פעמים מאיזה שהן נורמות חברתיות או מהתנסויות קודמות שהן לא היו מוצלחות.

תמר פפר: יש להן תפיסות לא נכונות על תחום הטכנולוגיה ובייחוד סייבר שעליו מקודם דיברנו והם נתפסים כמשהו מאוד גברי, או משהו ביטחוני או צבאי.

אפרת רייטן: כלומר יש פה הסללה ממש מובנית.

תמר פפר: ממש כך.

אפרת רייטן: בבתי הספר, בבית אולי, התפיסה שלנו כחברה.

תמר פפר: בהרבה מקומות, כן ובדיוק התכוונתי להגיע לשם.

תמר פפר: סוכני חיברות, מעגלי השפעה על נערות הרבה פעמים אומרים "זה לא מתאים לכן" והן שומעות את זה הרבה פעמים, לפעמים זה מהמורים ומהמורות, לפעמים מההורים שלהן והן תופסות את תחום הטכנולוגיה ובכלל, את התעשייה הזו כמשהו שהן בכלל לא יכולות להגיע אליו כי או שהן לא מסוגלות או שזה לא מתאים להן בכלל או שזה לא מעניין אותן.

תמר פפר: הרבה פעמים הן נתקלות בכל מיני שיטות הוראה בבית הספר או במסגרות אחרות שלא באמת מחברים בהן את הטכנולוגיה לעולם שלהן, שזה משהו שהוא מאוד משמעותי לנערות או לעולם הרחב, למקומות שהם משמעותיים לנערות ושיטות הוראה כאלה והכוונה כזו של סוכני חיברות באמת, הם חסמים מאוד מאוד משמעותיים שגורמים לפער הגדול הזה בין נערים לנערות בלימודי הטכנולוגיה.

אפרת רייטן: כן.

תמר פפר: אז באמת במרכז לחינוך סייבר אנחנו מפעילים שלל תוכניות ופרויקטים מתוך הניסיון הרב שלנו פה בלימודים טכנולוגיים כדי לייצר תהליך משמעותי שהוא נותן או מאפשר שינוי על רצף הגילאים.

תמר פפר: עוד מעט אני אספר על "תוכנית אגם" באמת, בשיתוף חברת אמדוקס ויש תוכנית נוספת, שנקראת "star tech" בחטיבות הביניים וזה ממשיך לתוכנית טכנולוגית נוספת שנקראת "ממריאות" והכל מוכוון כמובן לתפקידים טכנולוגיים בשירות משמעותי בצה"ל או בשירות הלאומי ובסופו של דבר, לקריירה משמעותית, בתקווה, בתעשיית ההייטק - מה שמאפשר באמת את אותה המוביליות החברתית שדיברת עליה בתחילת הדיון, זו המשימה המרכזית של המרכז.

תמר פפר: אז "תוכנית אגם" הוקמה באמת לזכרה של אגם לוי ז"ל, בשותפות עם חברת אמדוקס והוקמה בדמותה של אגם, שבאמת טיפחה והאמינה במצוינות, מנהיגות ותרומה לקהילה ואהבת הארץ וברוחה של אגם באמת בנינו תוכנית שמעודדת נערות לבחור במגמות טכנולוגיות בתיכון.

תמר פפר: זו תוכנית שפעילה בכיתות ט' עבור נערות, כרגע היא פותחת את השנה השלישית שלה.

תמר פפר: נערות, בתוך זמן בית הספר חוות חוויה של הצלחה בעולם הטכנולוגיה, נפגשות עם מנטוריות בחברת אמדוקס – חלק מן המפגשים שנערכו לפני הקורונה ממש בוצעו בתוך החברה והן קיבלו הרבה מאוד התנסויות שיצרו להן באמת את ההבנה שהן מסוגלות, שהן יכולות להצליח.

תמר פפר: הן פגשו את אותן המנטוריות ובעצם הבינו שזה יכול להיות העתיד שלהן, שהן מודלים לחיקוי שהם מתאימים ונכונים וראויים להן.

תמר פפר: בסופו של דבר ההצלחה היא מאוד מאוד גדולה.

תמר פפר: זאת אומרת אנחנו רואים שמדדנו וזה כבר סיומן של שנתיים מאוד מוצלחות.

תמר פפר: אנחנו רואים שכ-80% מהמשתתפות חושבות שטכנולוגיה זה כן מעניין וכ-86% חושבות שטכנולוגיה כן מתאימה להן והנתון הכי משמעותי הוא ששליש מן המשתתפות, תוך פרק זמן יחסית קצר, בחרו בסופו של דבר במגמה טכנולוגית.

אפרת רייטן: לעומת איזה נתון שהיה קודם לכן?

תמר פפר: לעומת שמונה אחוזים מהנערות שלא השתתפו.

אפרת רייטן: משמונה אחוזים גדלתם ל-34%?

תמר פפר: כן.

אפרת רייטן: מדהים וזה בשנתיים ובמימון עצמי?

תמר פפר: כן, זה בשנתיים.

תמר פפר: במימון כן, מימון של חברת אמדוקס.

שי לוי: מימון עצמי שאנחנו נשמח גם לדבר עליו בסוף.

אפרת רייטן: תיכף נדבר עם משרדי הממשלה, נראה מה הם עושים.

אפרת רייטן: לא, זה מדהים.

מופיד מרעי: זה רוחבי בכל הארץ?

תמר פפר: לא.

שי לוי: זה בבית ספר אחד בשרון והשנה אנחנו מתחילים גם בשדרות.

אפרת רייטן: הולכים לפתוח גם בשדרות.

שי לוי: אנחנו רוצים להרחיב את זה לעוד בתי ספר, אם יהיה את המימון.

אפרת רייטן: כן.

מופיד מרעי: אז איפה המיקוד פה?

שי לוי: נערות בכיתות ט', אתה יכול לראות פה כבר.

מופיד מרעי: לא, זה ברור לי.

מופיד מרעי: אזורית, גיאוגרפית?

תמר פפר: כרגע המיקוד הגיאוגרפי הוא בלב השרון, בבית הספר שבו אגם למדה.

מופיד מרעי: במדינת תל אביב.

אפרת רייטן: הם התחילו, לא! זה לא בגלל תל אביב.

שי לוי: למה?

שי לוי: השנה בשדרות.

תמר פפר: והשנה פותחים בשדרות.

תמר פפר: חשוב להגיד משהו מאוד משמעותי.

אפרת רייטן: תחשוב שזה פרויקט שנולד מהשטח.

אפרת רייטן: זה פרויקט שאתה יודע, בא אבא של אגם ואמר "..

אפרת רייטן: אני רוצה לעשות פה שינוי".

אפרת רייטן: בסוף אתה יודע, ה שינויים האלה מתחילים.

מופיד מרעי: אני יודע, אני מכיר את הפרויקט.

מופיד מרעי: אני מכיר וזה השינוי והוא יבורך, אני תיכף אתייחס.

תמר פפר: אני רוצה להגיד משהו מאוד משמעותי שחשוב לומר אותו, נערה היא נערה בכל מקום בארץ.

תמר פפר: נתונים שהצגנו הם נתונים שהם נכונים לכל מקום בארץ וגם אם תגיע לתיכון בתל אביב אתה לא תגלה נערות במגמת מדעי המחשב – גם אם זה בתל אביב וגם אם בשדרות.

תמר פפר: אז אנחנו התחלנו בלב השרון, כי שם זה המקום שאנחנו הכי מחוברים אליו מבחינת אגם ז"ל שלמדה שם ואנחנו ממשיכים בשדרות בשנה הבאה.

תמר פפר: על הרצף הזה של התוכניות, על מנת באמת לייצר רצף ומתוך הבנה שבשדרות למשל, לא בכת בתי הספר התיכוניים יש מגמת מדעי המחשב אנחנו רוצים לתת לנערות אלטרנטיבה אחרת.

תמר פפר: כשאין מגמת מדעי המחשב לימודים טכנולוגיים נחשבים למסגרות בלתי פורמליים ומתוך העיקרון הזה הוקמה תוכנית "ממריאות".

תמר פפר: תוכנית ממריאות היא תוכנית שבאמת, המטרה שלה היא להכין נערות לשירות צבאי או שירות לאומי משמעותי בתפקידי סייבר וטכנולוגיה והיא באמת מותאמת לנערות בכיתות י' עד י"ב.

אפרת רייטן: ואין היום מבחינה מדינית או ממשלתית תוכניות שכבר עוסקות בדיוק בדברים האלה?

אפרת רייטן: אולי תיכף נשמע, אבל נכנסתם לוואקום בדבר הזה?

תמר פפר: נכנסנו לוואקום רציני.

תמר פפר: אנחנו למעשה, התוכניות שלנו והמרכז לחינוך סייבר הם תוכניות במימון משרד הביטחון ומערך הסייבר הלאומי – משרד ראש הממשלה.

תמר פפר: זאת אומרת אנחנו בדיוק נותנים את המענה שחלקו עלה מהשטח וחלקו עלה מהמדינה והתוכנית הזאת באמת, זה בדיוק מה שהיא עושה, היא מקנה ידע וכלים טכנולוגיים לנערות ומקנה להן מיומנויות שהן מאוד מאוד משמעותיות לחיים.

תמר פפר: אלו מיומנויות שרלוונטיות לא רק בלימודי הטכנולוגיה, אלא מחברות את זה בכלל לעולם הגדול ולכל שלל האפשרויות שהן רוצות לבחור לאחר מכן.

תמר פפר: מיומנויות של למידה עצמית, מיומנויות של פתרון בעיות, כל הדברים האלה הם דברים שלומדים תוך כדי לימודים טכנולוגיים והם משמעותיים גם בכל הלימודים שהן לומדות בתיכון.

שי לוי: המסקנה שלנו מהמערך הזה, מהשנתיים – שלוש האחרונות ואנחנו כבר רואים אותו, הוא שככל שנתחיל בשלב מוקדם יותר, אנחנו מדברים פה על כיתה ט' אבל אפשר להתחיל אפילו קודם, לחשוף את עולם הטכנולוגיה בפני הנערות הללו בכל מקום בארץ במרכז ובפריפריה – כך נגדיל את הסיכוי שהן ירצו ונמצא אותן אחר כך בתעשייה הזו באמת.

שי לוי: אני חושב וגם אמרה את זה תמר, שבמקומות כמו שדרות או בצפון לא תמיד יש מגמות טכנולוגיות או שיש מגמות טכנולוגיות אבל הן מאוד מאוד קטנות ואז יש תוכנית חלופית, אבל אם באמת המדינה תתגייס ותתרום ונוכל להקים מגמה טכנולוגית של בית הספר, זה בוודאי יתן מכפיל כוח למהלך הזה.

אפרת רייטן: כן, בהחלט.

אפרת רייטן: תיכף אנחנו נעשה דיאלוג באמת גם עם המשרדים.

אפרת רייטן: אז תמר, אני רוצה ברשותך לעבור לאחת מנציגות הדור הצעיר שיושבות כאן.

שי לוי: יש פה רק אולי כדאי שנגיד, נערות.

תמר פפר: כן אני אגיד, יש לנו בעצם, הבאנו איתנו אורחות גם מ"תוכנית אגם".

תמר פפר: נמצאות איתנו שלוש בוגרות של תוכנית אגם מבית ספר דרור.

תמר פפר: יש לנו פה שתי אורחות שהן בוגרות של תוכנית "ממריאות", התוכנית שהיא בעצם לנערות בגילאי תיכון ושאמורה להמשיך את הרצף ויש לנו כאן שתי חניכות משדרות, מתוכנית star tech, תוכנית חטיבות הביניים, שהן בעצם מהצעירות בחבורה והן נמצאות בתחילת דרכן.

אפרת רייטן: מי אלה הצעירות משדרות?

אפרת רייטן: אהלן.

מופיד מרעי: אתן משדרות?

אביגייל בר חיים: כן.

אפרת רייטן: ובחרתן להתחיל את התוכנית בקרוב?

אביגייל בר חיים: כבר התחלנו אותה.

אפרת רייטן: רק איך קוראים לך?

אביגייל בר חיים: קוראים לי אביגייל.

אביגייל בר חיים: אנחנו כבר התחלנו את התוכנית בעיקרון, אנחנו די בהתחלה.

אפרת רייטן: את יודעת מה הולך להיות שם?

אביגייל בר חיים: כן.

אפרת רייטן: אולי תספרי לי למה בחרת בזה?

אביגייל בר חיים: באה אלינו מדריכה לכיתה והציגה את הפרויקט והיא הראתה לנו כל מיני תוצרים של תלמידים שהיו וזה היה נראה ממש מעניין ויפה.

אביגייל בר חיים: אז נכנסתי לפרויקט והתחלתי ואני מאוד נהנית וזה ממש מגניב לראות שאני יוצרת את זה, אני עושה, עכשיו התחלנו לעשות משחק וזה ממש.

אפרת רייטן: איזה יופי, בהצלחה אביגייל.

אביגייל בר חיים: תודה רבה.

אפרת רייטן: ומי, יש לנו נציגה שהיא בוגרת?

תמר פפר: נציגה שהיא בוגרת תוכנית "אגם".

תמר פפר: אתן רוצות להציג את עצמיכן?

נועה אמיר: אני נועה, אני למדתי בבית ספר תבור והייתי בתוכנית "אגם" בכיתה ט', עכשיו אני בכיתה י'.

נועה אמיר: אני חושבת שהתוכנית באמת, אני זוכרת שהם נתנו לנו לעשות אפליקציה וכשבאמת הצלחתי לעשות את זה בסופו של דבר, אני חושבת שעשינו את זה פעמיים וכשהצלחתי זה היה כזה "..וואו! אני עשיתי את זה?.." אז אני חושבת שזה נתן לי את הדחיפה.

נועה אמיר: בסופו של דבר אני בחרתי לעשות בתיכון 10 יחידות מחשבים.

אפרת רייטן: וואו, כל הכבוד.

נועה אמיר: כן.

אפרת רייטן: וזה משהו שחשבת עליו לפני כן?

נועה אמיר: לא, אני לא חשבתי על זה.

אפרת רייטן: לא?

נועה אמיר: לא.

נועה אמיר: בגלל שאין לנו את זה לא בבית הספר היסודי ולא בחטיבות הביניים אז אני כאילו לא חשבתי על העולם הזה בכלל.

אפרת רייטן: אז היה צריך לפתוח לך את האפשרות הזו בעצם, להציג אותה בפנייך.

נועה אמיר: זה די חשף לי את עולם המחשבים.

אפרת רייטן: וזה לא היה לפני?

נועה אמיר: אני לא הכרתי אותו לפני.

תמר פפר: חשוב לומר שכל הנערות שלומדות ומשתתפות בתוכנית "אגם", הן למעשה נערות שבתחילת הדרך אומרות לנו, דרך שאלונים שאנחנו מעבירים, שהן לא רוצות לבחור בטכנולוגיה ולכן השינוי הוא כל כך משמעותי.

אפרת רייטן: זה מדהים, כל הכבוד.

אפרת רייטן: טוב, אז אני שמחה להכיר אתכן, את כולכן ואם היה לי זמן אז הייתי מדברת עם כולכן.

תמר פפר: אולי רק להגיד כמה מילים על תוכנית "ממריאות"?

תמר פפר: רון או דורין?

אפרת רייטן: אז אני חושבת שאם יהיה לנו עוד מעט קצת יותר זמן.

אפרת רייטן: יש לנו פה עוד כל כך הרבה דוברים שרוצים לדבר בזום.

אפרת רייטן: אז ככל ויהיה לנו יותר זמן, אני מבטיחה שאני אחזור לשאר הבנות.

אפרת רייטן: אבל שווה לכן גם להקשיב ולהיות מעורבים ומעורבות בשיחות ואם יש לכן שאלות גם למשרדי הממשלה אני אשמח לשמוע גם את הדיאלוג שלכן.

אפרת רייטן: חבר הכנסת מופיד מרעי, בבקשה.

מופיד מרעי: בוקר טוב ותודה לך גברתי יושבת הראש, אפשר להחמיא לך?

אפרת רייטן: לא.

מופיד מרעי: כל הדיונים שבאמת אנחנו מקיימים פה בוועדת העבודה והרווחה – גם אלה שמתוכננים וגם אלה שלא מתוכננים הם באמת בנושאים מאוד מאוד מרכזיים.

מופיד מרעי: מגיע לך באמת את מלוא הברכות ומנכ"ל אמדוקס וכל הנערות שנמצאות פה, באמת מגיע לכם ולכן את מלוא ההערכה והכבוד.

אפרת רייטן: משהו, מרגש ממש.

מופיד מרעי: אני חושב שכשאתה מסתכל פה ושומע את הנערות ושומע לאן אתה רוצה להוביל אתה אומר "אתה יודע מה, לשם אנחנו כמדינה רוצים להגיע וזה חשוב" ולא סתם שאלתי לגבי הסייבר, מבחינת השילוב של הבנות בצבא ואיפה הן עומדות בנושא הזה שהוא חשוב והוא כרגע עומד על אחוזים נמוכים, אני מניח שהשאיפה היא להמשיך.

מופיד מרעי: אז מעבר לברכות אני רוצה כאן להגיד עוד מילה טובה גם לשרה רונית פרקש הכהן, שרת המדע, שמובילה תוכנית בכל הארץ לחינוך טכנולוגי גם בבתי הספר והיא משקיעה משאבים בנושא הזה וגם במגזר הלא יהודי, המגזר הערבי, הדרוזי, הצ'רקסי, שאני לא רואה פה נציגים מטעמם ואני מניח ומקווה שבהמשך יהיו נציגים מטעמם.

מופיד מרעי: אנחנו דיברנו ככה, על רגל אחת.

מופיד מרעי: יש שם פוטנציאל במגזרים האלה והיום הסמנכ"ל של משרד החינוך ושל שרת החינוך לחינוך טכנולוגי הוא מוהנא פארס, שהוא גם כן בן היישוב שלי ואגב, למען הגילוי הנאות – למי שלא מכיר, אני הייתי גם ראש רשות לפני זה וראש ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות בארץ ונושא החינוך באופן כללי והחינוך הטכנולוגי מאוד היה חושב לי, עד כדי כך שבית הספר שלי המקיף השש שנתי חורפיש קיבל מקום שלישי בתחרות הטכנולוגית הארצית.

מופיד מרעי: אז זה אומר שפוטנציאל יש.

מופיד מרעי: אני לא אדבר כרגע על הבנים, כי הנושא שלנו הוא הנערות והבנים באמת מובילים ביחידות הסייבר, אבל אנחנו רוצים גם שזה יגיע אל הנערות.

מופיד מרעי: לא סתם שאלתי ואני כן רוצה לתת דגש על הפריפריה.

מופיד מרעי: כלומר התוכנית והקידום, אסור שזה יתמקד רק במרכז הארץ וזה צריך להיות גם בפריפריה.

מופיד מרעי: אני שמח שיושבות פה נציגות מהעיר שדרות והייתי שמח גם שיהיו נציגות מצפון הארץ.

אפרת רייטן: אז בוא נגיד את זה עכשיו למשרד החינוך והם אתה יודע, הם עושים מה שהם יכולים לעשות.

אפרת רייטן: אנחנו בוא נדבר עם משרד החינוך.

אפרת רייטן: הנה תיכף נעלה אותם ונשאל מה הם עושים.

מופיד מרעי: לא משרד החינוך זה ברור, כן אלה דברים מאוד מאוד חשובים.

מופיד מרעי: כשאני מדבר גם על פריפריה אגב, אני לא מדבר רק על פריפריה הגיאוגרפית – במקרה שנינו מהצפון, כן?

מופיד מרעי: אני מדבר גם על פריפריה חברתית, ששם טמון פוטנציאל במיוחד לנשים, שהוא גבוהה מאוד ולהערכתי הוא לא מנוצל ופה אני עובר אל הצורך בשוויון הזדמנויות.

מופיד מרעי: צריך לתת שוויון הזדמנויות באמת, לנשים ולישובים החלשים ולישובים המרוחקים.

מופיד מרעי: אני תושב יישוב קו העימות, אבל בצפון – חורפיש, שנמצא שני קילומטר מגדר המערכת וזה יישוב חבר ביישובי קו העימות בצפון ואנחנו באמת מרוחקים.

מופיד מרעי: אז לשם צריך להיות הדגש, יש שם פוטנציאל וצריך לא רק לתת את הדגש על זה, אלא הלכה למעשה – להגיע ולקדם את הנושא.

מופיד מרעי: לי יש חלום, זה לא שייך לחצר שלכם אבל חשוב לי שתבינו אותו.

מופיד מרעי: הבנות הדרוזיות גברתי יושבת הראש, הן לא מתגייסות.

מופיד מרעי: אני הצעתי הצעה והיא מקובלת וגם התקבלה בזמנו על ידי ראש הממשלה עוד כשהיה שר החינוך וגם על ידי שרת החינוך יפעת שאשא ביטון וההצעה הייתה שאת הבנות להשאיר במסגרת בית ספרית לכיתה י"ג ו-י"ד וללמד אותן באשכולות, אשכול טכנולוגיה, אשכול חינוך וכולי, כך שלבסוף הן יבחרו את הדרך שלהן.

מופיד מרעי: אם אפשר במקרה הזה לשלב את עיקרי התוכנית וגם להשקיע בנערות שבאמת לא מתגייסות כי הרי יש את זה גם במגזר היהודי – דתי, חלק גדול מהבנות במגזר הדתי לא מתגייסות וזה טוב גם להן, תוכנית כזו יכולה גם להתאים להן.

מופיד מרעי: זה גם יכול לתת מענה לשירות קהילתי וזה פותר את הבעיה ואז ילדה כזאת יוצאת עם תואר הנדסאית.

מופיד מרעי: מה עוד שהיא יכולה להיכנס לאוניברסיטה בלי מבחני.

אפרת רייטן: וגם משרד הכלכלה ומשרד האוצר יהיו מאושרים כי זה יעלה את הפריון במשק ויקדם פה ובדיוק כל הדברים שאנחנו ושכל המשרדים הממשלתיים חותרים אליהם.

מופיד מרעי: נכון.

אפרת רייטן: זה מצב של win win.

מופיד מרעי: כן וזה כלום כסף גם.

אפרת רייטן: זה כלום כסף.

אפרת רייטן: אז ברשותך באמת חבר הכנסת מרעי, בוא נפנה למשרד החינוך.

אפרת רייטן: הממונה על שוויון בין המינים בחינוך – אושרה לרר שייב, שלום לך גברתי.

אושרה לרר שייב: שלום ובוקר טוב.

אושרה לרר שייב: קודם כל אני מודה על הזכות להשתתף בדיון הזה.

אושרה לרר שייב: אני חושבת שלכל אורך שנות תפקידי, זו הפעם הראשונה שאני מוזמנת לוועדה הזו וזה באמת מאוד מעניין ואני חושבת על איך זה לא קרה עד עכשיו, איך זה לא התבקש – הקשר הזה בין בחירה של מקצועות ה- s.t.e.m בתיכון, בין נשים שלומדות s.t.e.m.

אושרה לרר שייב: s.t.e.m זה מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה לבין עולם העבודה, אז תודה רבה.

אושרה לרר שייב: אני רוצה להתחיל בהמשך למה שנאמר קודם ולהגיד ששום תוכנית שנכנסת למשרד החינוך לא נכנסת לוואקום, זה אפילו די מעליב לשמוע את זה – אם יורשה לי בנימה קצת אישית.

אושרה לרר שייב: כי אם מציגים נתון של 50% תלמידות שלומדות מתמטיקה 5 יחידות ומסיימות, מציגים נתון של מצטיינות ועוד מעט נקבל עוד נתונים, אז זה לא קרה בחלל ריק.

אושרה לרר שייב: כל זה קרה כתוצאה של עבודה של מורות ומורים בשטח, של מנהלים ומנהלות בתי הספר ושלנו במטה ושל תוכניות ענפות ורחבות שאנחנו מפעילים ומפעילות בתוך משרד החינוך.

אושרה לרר שייב: אני רוצה להגיד קודם כל שהתפיסה שלנו במשרד החינוך היא תפיסה של הטמעת חשיבה מגדרית.

אושרה לרר שייב: אנחנו מאמינות שבזה שאנחנו נקדם בכלל שוויון בתוך מערכת החינוך, בזה אנחנו גם נביא תלמידות אל תוך ה- s.t.e.m ובמגזר הדרוזי, הערבי והבדואי נביא תלמידים כי שם יש היפוך מגמה.

אושרה לרר שייב: שרת החינוך, בפעם הראשונה – לפחות מאז שאני בתפקיד הזה, שמה לה כיעד בתוך תוכנית העבודה שלה לתיקון השוויון המגדרי, כולל שינוי לשון לפנייה שוויונית בכיתת הלשון, פניה שוויונית במבחני הבגרות החל מקיץ 2022 והטמעה של הלשון השוויונית במבחנים הבאים ובכלל המערכת.

אושרה לרר שייב: השנה אנחנו גם מתחילים הטמעה של תוכנית של חובת הכשרת פקחי הוראה כתנאי לתעודת הוארה, גם זו עבודה שלנו מול המל"ג ומול זאת אומרת שכל מורה ומורה שיצאו לשטח החל מהשנה הזו ובהטמעה של חמש שנים, יצאו עם ידע בחינוך מגדרי וזה לא עניין של מה בכך.

אושרה לרר שייב: גם זו העבודה שלנו מול המל"ג ומול עוד הרבה מאוד גורמים.

אפרת רייטן: כן ותיכף אנחנו נשמע גם את הנציגה של המל"ג.

אפרת רייטן: תאמרי לי בבקשה אושרה, אני גם הופתעתי לטובה מכך שבאמת כ - 50% מהניגשים לחמש יחידות לימוד במתמטיקה הן בנות, אבל עם זאת אי אפשר להתעלם ממקצועות הפיזיקה והמחשבים ששם כרגע משרד החינוך והתוכניות הברוכות שלו ואין לי ספק שאתם עושים עבודה ואני גם רואה את זה, אבל עדיין שם אנחנו מקבלים ציון שאני לא אגיד "נכשל", אבל אני אגיד ציון מאוד נמוך.

אפרת רייטן: כי באמת, הפוטנציאל הוא נמצא ואנחנו שמנו כאן את הדגש לא רק על המתמטיקה כמובן, אלא באמת גם על מקצועות המדע והטכנולוגיה ופה עוד יש לנו דרך מאוד ארוכה, אז מה אתם מתכוונים לעשות?

אושרה לרר שייב: אני מסכימה איתך, אני רק אומרת שהמתמטיקה היא הקטר ואת השינוי במתמטיקה עשינו בשנים האחרונות.

אושרה לרר שייב: בחמש השנים האחרונות הייתה פריצה בתחום המתמטיקה, התחילה פריצה גם בפיזיקה, - - - פיזיקה נמצאת איתי כאן והיא תציג את מה שאנחנו מתכוונות לעשות וכמו שאנחנו יודעות מתמטיקה ופיזיקה הם הקטרים שמושכים אחר כך את כל היתר.

אושרה לרר שייב: אורנה את רוצה להציג את התוכניות שלנו בפיזיקה.

אושרה לרר שייב: ד"ר אורנה בלומברג, מפמ"רית פיזיקה.

אפרת רייטן: בבקשה גברתי, ד"ר אורנה בלומברג.

אורנה בלומברג: תודה רבה, שלום ובוקר טוב.

אורנה בלומברג: אני מודה על הזכות להיות כאן ושמחה לספר לכם על מה שאנחנו עושים בפיקוח על הפיזיקה בנושא הזה של קידום בנות ועידוד בנות לבחירה בפיזיקה כמקצוע מורחב לחמש יחידות לימוד.

אפרת רייטן: מה זיהיתם?

אפרת רייטן: אם עשיתם בדיקה, אני מניחה שבוודאי עשיתם הכנה.

אורנה בלומברג: נכון.

אפרת רייטן: איפה החסמים שאתם זיהיתם?

אפרת רייטן: למה אתם מבינים או מבינות שיש כרגע אחוזים מאוד נמוכים של השתתפות של בנות צעירות בתחומים האלה?

אורנה בלומברג: אז למעשה החסמים ששמענו קודם מהגברת שדיברה מהעמותה – תמר שמה?

אורנה בלומברג: אם אני זוכרת נכון?

אפרת רייטן: כן, תמר היא זו שדיברה.

אורנה בלומברג: אז בעצם אותם החסמים עובדים גם אצלינו.

אפרת רייטן: ואיך אתם פותחים אותם?

אורנה בלומברג: יש כאן חסמים תרבותיים שלא מתחילים בבחירה בין חטיבת הביניים לבין התיכון, יש כאן חסמים תרבותיים שמתחילים עוד מגן הילדים ואנחנו רואים את זה, יש אנשים במערכת שלא מעודדים, שדוחפים את הבנות לבחור מקצועות יותר קלים ואנחנו שומעים את זה ".

אורנה בלומברג: .

אורנה בלומברג: למה לך?..", "..יהיה לך קשה.

אורנה בלומברג: .", "..חבל..", "..

אורנה בלומברג: בשביל מה את צריכה את זה?.." אנחנו שומעים את זה וזה חבל מאוד.

אורנה בלומברג: אז החסמים בתרבותיים האלה בעיקר.

אורנה בלומברג: יש גם את הבנות, שלא תמיד מאמינות בעצמן ולא תמיד הן באמת חושבות שהן מסוגלות לעשות את זה ולכן העבודה שלנו כאן היא מאוד מאוד ארוכת טווח, סיזיפית אני מרגישה.

אורנה בלומברג: אבל אנחנו עושים את מה שאנחנו יכולים.

אורנה בלומברג: אז אני אשמח לספר לכם מה באמת אנחנו עושים.

אורנה בלומברג: אוקיי, אז בשלוש השנים האחרונות, למעשה זו השנה השלישית, שהפיקוח על הפיזיקה חרט על דגלו את העבודה לעידוד הבנות.

אורנה בלומברג: אנחנו התחלנו עם זה בהיבט הארצי יותר, בפעולות כוללניות ועברנו משם לפעולה יותר ממוקדת בבתי ספר, שבאמת אנחנו רואים אחוזי בנות מאוד נמוכים.

אורנה בלומברג: אז ברמה הארצית הפקנו, יחד עם היחידה לשוויון בין המינים ואושרה לרר שנמצאת איתנו, את ההשתלמות למורים בהוראה רגישת מגדר ואנחנו מבצעים כל שנה מספר השתלמויות ולמעשה אנחנו "מהדהדים" את הדברים גם לתוך ציבורי המורים בכל המפגשים הארציים שאנחנו עושים איתם.

אפרת רייטן: כלומר בעצם אתם מבקשים או דורשים, מפנים בעצם את המורים לנקודה הזו שלא הייתה לפני כן בכלל מ- state of mind שלהם.

אפרת רייטן: כלומר, זה לא היה בכלל בסדר העדיפויות של המורים שמלמדים פיזיקה ואת המקצועות האלה לבוא ולקדם ספציפית נערות צעירות, עכשיו זה השתנה מבחינתכם?

אורנה בלומברג: את צודקת.

אורנה בלומברג: בהחלט, זה בדיוק מדויק מה שאמרת.

אורנה בלומברג: הרבה מאוד מורים לא מודעים לצרכים הספציפיים שאנחנו צריכים להפעיל בהוראה מול הבנות על מנת לעודד אותן, אנחנו צריכים להיות מודעים לעובדה שבנות לומדות קצת אחרת, רגישות מוד לנושא התחרותיות בכיתה, צריכים לשים אליהן לב קצת בצורה יותר רגישה ומיוחדת ואנחנו מפנים פשוט מאוד את תשומת לב המורים, פשוט מאוד וזה מצד אחד.

אורנה בלומברג: מצד שני אנחנו מעלים את הנושא על השיח ואומרים "..

אורנה בלומברג: יש כאן עבודה שכולנו צריכים לעשות.

אורנה בלומברג: .

אורנה בלומברג: " ומזמינים את המורים לעשות את זה איתנו, מעבר לדברים נוספים שאנחנו כמובן עושים ברמה הכללית.

אורנה בלומברג: אנחנו הוצאנו סרטונים של בנות שמספרות על החוויה שלהן ובעצם מופצים לשטח בחטיבות הביניים ובבתי הספר התיכונים ומעודדות בנות לבחור בפיזיקה, הוצאנו כרזה שנשלחה לכל בתי הספר בארץ, חטיבות ביניים וחטיבות עליונות שבעצם מספרות על נשים מעוררות השראה, שהגיעו למקומות מאוד מאוד רחוקים בזכות הלימודים המדעיים שלהן בתיכון, אנחנו עשינו גם ערבי חשיפה לבנות והורים, כי למדנו שההורים הם מאוד מאוד משמעותיים בבחירה של המקצועות הרחבה של הבנות ושנה שעברה התחלנו במפגשי זום כאלה ואנחנו ממשיכים את זה גם השנה ובאמת הייתה הצלחה אדירה.

אפרת רייטן: כן ומה עם באמת שיתוך של כמו המיזם הפרטי הזה שבא מחברת הייטק, שכבר לא צריכה להציג את עצמה ואת הקבלות שלה וגם את העבודה שלה פנימה בתוך החברה עצמה, יוזמה כזו שבאה מהשטח.

אפרת רייטן: אני חושבת שזה דווקא פה המקום שבו צריך לעשות את החיבור בין מובילי המדיניות לבין היזמות של השטח, הקול של השטח כשפשוט החיבור הוא מושלם.

אפרת רייטן: אני חושבת שככל שיהיו לכם גם חיבורים כאלה, עם חברת אמדוקס שבמקרה יושבת כאן.

אפרת רייטן: אבל גם עם חברות אחרות שבוודאי היו שמחות, כי זה בעצם דור העתיד ואז אפשר גם להצמיח אותן, לטפח אותן, לא נצטרך להביא מתכנתים מחו"ל כמו שהיום אנחנו נאלצים לעשות ועוד כל מיני דברים אחרים.

אפרת רייטן: אני זורק לך את הכפפה הזו, לך ולאושרה על מנת שבאמת תיקחו מהדיון הזה את הפתח הזה ופשוט בואו ותשתפו פעולה עם החברות הפרטיות, עם חברות ההייטק.

אפרת רייטן: אני חושבת שזה דבר שהוא מבורך לכולם.

אורנה בלומברג: אנחנו נשמח לשתף פעולה עם היוזמה הזאת וכמובן עם אחרות ויש כמובן חיבורים שכבר נעשים, אני מניחה שאושרה תרחיב על זה.

אפרת רייטן: יופי מצוין.

אורנה בלומברג: אבל אנחנו עברנו לטפל בעניינים נקודתיים השנה.

אורנה בלומברג: זאת אומרת, עשינו מיפוי של בתי הספר וראינו איפה אחוז הבנות המסיימות נמוך יחסית ושם אנחנו נפגשים עם המורים ועם המנהלים, אנחנו מנגישים להם איזה שהוא ארגז כלים שהכנו ומסייעים להם בעצם בעבודה בעידוד הבנות.

אפרת רייטן: יופי, תודה רבה לך על הדברים החשובים האלה.

אפרת רייטן: אני ברשות

אפרת רייטן: כם רוצה לפנות לפרופסור סיגל סדצקי, שפשוט זמנה קצר ולכן אני קופצת אלייך פרופסור סדצקי.

אפרת רייטן: אני שמחה לפגוש אותך כאן אצלינו היום, את רואה?

אפרת רייטן: לא בוועדת הבריאות, אלא בנושאים אחרים.

אפרת רייטן: אני שמחה לפגוש אותך, בין היתר גם בגלל הדברים שבדיוק שמענו ממשרד החינוך, נשים מעוררות השארה ואני חושבת שגם הדרך שלך והבחירות שלך יכולות להיות כאלה ואולי את יכולה גם לשתף מהכיוון שלך, כנציגת האר"י – האקדמיה לרפואה מדעית, במה את נתקלת ואיפה צריך שאנחנו גם ככנסת ישראל וגם כציבור, באמת, כמי שמתווה מדיניות – מה אנחנו צריכים לעשות על מנת שיהיו לנו יותר פרופסור סיגל סדצקי?

סיגל סדצקי: קודם כל תודה רבה.

סיגל סדצקי: אני מאוד שמחה להיות פה ואני מאוד שמחה על הדיון הכל כך חשוב הזה ובכלל, היה לי ממש כייף – חזון לראות את מה שעושים גם בחברת אמדוקס, גם את מה שתמר פפר הציגה וכמובן, את כל הפעילות לזכרה של אגם זיכרונה לברכה, פעילות מבורכת.

סיגל סדצקי: אין לי ספק בכלל שבאמת המקום הנכון להתחיל איתו הוא כמובן כמה שיותר מוקדם בגיל בית הספר, אבל אני רוצה רגע לקפוץ.

סיגל סדצקי: מכיוון שאנחנו מדברים פה היום על היום הבין לאומי לנשים ונערות במדע, אני רוצה להגיד שאנחנו לא צריכים לשכוח את כל שאר הפירמידה, שהיא לצערי לא במצב טוב.

סיגל סדצקי: אני היום באמת, הנושא הנשי יש לי רצון להציג אותו מהרבה מאוד היבטים, אבל אני רוצה להתמקד היום באקדמיה למדע ורפואה שבה אני חברה.

סיגל סדצקי: זאת אקדמיה שבאמת – בואו נקפוץ רגע לקצה של הפירמידה, לאנשים שהם פרופסורים מן המניין ברפואה ולא זו בלבד, הקריטריונים הם פרופסור מן המניין לרפואה, שיש בסך הכל כ-40 חברים או טיפה יותר ואנחנו צריכים להיות גם פרופסורים מן המניין, גם לעסוק במחקר פעיל ומשמעותי – גם לאומית וגם בין לאומית וגם עם יישום קליני ומקצועי.

סיגל סדצקי: זאת אומרת שצריכים גם להוכיח פה תרומה על מנת להיות חבר בוועדה וגם פה המצב הוא עשר נשים ו-36 גברים.

סיגל סדצקי: זאת אומרת שבאמת, בכל הפירמידות שאנחנו מסתכלים ואם נלך רגע לאקדמיה, אני פרופסור באוניברסיטת תל אביב היתר, אם אנחנו נלך לאקדמיה אנחנו רואים שהמצוקה של הנשים, אי השוויון כלפי נשים הוא לא רק במקום שבו אנחנו בוחרות או שלא בוחרות באמת במקצועות שאליהם אנחנו הולכות, אלא הוא ממשיך ומתעצם ככל שאנחנו עולים בפירמידה ואנחנו רואים את גם באחוז הפרופסוריות לעומת הפרופסורים, גם בכל, בכל הסבב אנחנו רואים את זה.

סיגל סדצקי: אנחנו כמובן רואים את זה גם רוחבית עם הבדלים מאוד גדולים, במקצועות כמו חינוך או כמו מדעי החברה ובמקצועות שהם מקצועות המדע שעליהם אנחנו מדברים היום, אבל אנחנו רואים שאפילו באותו המקצוע האוניברסיטה למשל השכר הוא דבר שנקבע לפי דרגה, אז כך שלכאורה לא צריכים להיות הבדלים בין נשים לגברים.

אפרת רייטן: נכון.

סיגל סדצקי: אבל גם פה דו"ח שפורסם לאחרונה, בשנת 2015-2017, זאת אומרת נתונים די עדכניים והדו"ח הזה מראה שהגברים מרוויחים יותר מאשר הנשים פר אותה המשרה, פר אותו המקום, פר אותו החוג באוניברסיטה והסיבה הראשית לכך היא כמובן הכספים שהם מקבלים כמענקים וכבונוסים על המחקרים שלהם.

סיגל סדצקי: זאת אומרת שמה שאני רוצה להגיד פה.

אפרת רייטן: זה לא נתפס מה שאת אומרת פה עכשיו.

סיגל סדצקי: בדיוק כך, זה לא נתפס ואני מדברת איתך כאן על האוניברסיטה.

אפרת רייטן: כן.

סיגל סדצקי: בכלל עוד לא התחלנו לדבר על הסקטור הפרטי, כמו שאת ציינת אותו קודם.

סיגל סדצקי: אבל בואי נגיד, אני מתחברת להמשך של משרד החינוך, שזה האוניברסיטה וגם העיסוק במדע מתחיל מההכשרה האקדמית.

סיגל סדצקי: אז ההבדלים הם באמת בכל השכבות ולכל האורך, מקוצר הזמן אני לא אפרט יותר ואני לא אתן עוד עובדות.

סיגל סדצקי: אבל העובדות הן שם בדו"ח והן באמת.

אפרת רייטן: בתוך האקדמיה יש, כמו ששמענו ממשרד החינוך והם נותנים על זה היום את הדעת ואולי מתחיל תהליך של שינוי.

אפרת רייטן: גם אצלכם את יכולה לומר את אותו הדבר?

סיגל סדצקי: תראי, התהליך הוא תהליך מאוד איטי.

סיגל סדצקי: אני יכולה לחלוק חוויות שלי כאישה שישבה בחדר לבד בשנה הראשונה של הקורונה, בכל המקומות שבהם קיבלו החלטות.

סיגל סדצקי: אני לא אגזים אם אני אומר שאני והקלדנית היינו הנשים היחידות בחדר.

סיגל סדצקי: אז היום המצב קצת שונה, אבל הוא לא בהרבה שונה וגם אם תסתכלו על המדענים שהופיעו ובעוד שיש הרבה מאוד מדעניות מאוד מאוד ראויות, במיוחד בתחום הרפואה, כך שהמצב הזה ממשיך לכל האורך.

סיגל סדצקי: אז פה אני רוצה באמת להגיד ולהתחבר רגע למה שצריך לעשות.

סיגל סדצקי: קודם כל, אני רוצה להזכיר שהדיון הזה בעיני הצידוק אליו נובע משלושה מקומות, הראשון הוא צדק ושוויון.

סיגל סדצקי: נשים, דרך אגב, הן בכל שכבת גיל בפרט לגבוהה ביותר, הן אפילו יותר מ-50% וזאת מכיוון שאפילו עוברות נולדות קצת יותר ילדות בנות מאשר בנים, ההבדלים הם מעטים.

סיגל סדצקי: אבל בכל אופן, אנחנו באמת חצי מהאוכלוסייה ומבחינת צדק ושוויון אין פה בכלל שאלה ועל זכותן של נשים לקבל שוויון הזדמנויות בכל, שוויון הזדמנויות כלכלי, שוויון הזדמנויות להגשים את עצמן, שוויון הזדמנויות אינטלקטואלי בכל זה בכלל אין ספק.

סיגל סדצקי: מבחינת יכולות שכבר הוזכרו כאן זה ברור שאין הבדל ביכולות, אבל יש הבדל ופה אני רוצה להגיד משהו או לנסות לתת עוד זווית, אני חושבת שיש הבדלים מאוד משמעותיים כמובן בסגנון הנשי לעומת הסגנון הגברי, בהתוויות החברתיות שהן – זה מין מעגל שמזין את עצמו, מה גנטי ומה חברתי.

סיגל סדצקי: יכולות ברור שלנשים יש את אותן היכולות כמו של גברים, אבל הסגנון הוא סגנון שונה ונדרשות פה התקנות.

אפרת רייטן: אני מזכירה לך שעברנו כברת דרך כזו, אני עוד זוכרת בילדותי שעוד היו שמועות כאלה שהמדע מוכיח שהמוח של האישה הוא שונה מהמוח של הגבר, שהוא יותר קטן ועוד כל מיני כאלה, את זוכרת?

אפרת רייטן: אלה היו ההתוויות שלתוכן למעשה אנחנו גדלנו במשך כל כך הרבה שנים.

מופיד מרעי: והאמנת לזה?

אפרת רייטן: אתה רואה שאני יושבת פה בתור יושב ראש הוועדה, אז כנראה שלא.

סיגל סדצקי: תשובה מאוד יפה ואני לא רוצה להגיד מה זה מזכיר לי עוד, עוד נגזרים שאנחנו חשבנו שמבחינה גנטית הם שונים ולא מסוגלים.

סיגל סדצקי: הס מלהזכיר כאלו דברים, שבאמת הם גזענות לשמה.

סיגל סדצקי: אז זה ברור לחלוטין.

סיגל סדצקי: אבל אני רוצה לומר אם אפשר משהו שאולי קצת בכל זאת יוסיף לנו פה לחשיבה.

אפרת רייטן: כן, בבקשה.

סיגל סדצקי: ברפואה אנחנו כבר מזמן יודעים שאנחנו רוצים לחזק את מקומה של הרפואה המגדרית.

סיגל סדצקי: זאת אומרת שאנחנו כבר מזמן יודעים שהתקף לב אצל נשים והתקף לב אצל גברים לא נראה אותו הדבר, אנחנו יודעים שהצרכים והתרופות מותאמות – רוב המחקרים הקליניים אפילו, אנחנו יודעים שיש פה העדפה להוכחות בגברים לעומת הוכחות בנשים.

סיגל סדצקי: זאת אומרת אנחנו יודעים שאנחנו, שיש מקום לרפואה מגדרית ויש מקום להסתכל, בדיוק כמו שאנחנו כבר שנים רבות מאוד יודעים שפדיאטריה – רפואת ילדים, ילד הוא לא מבוגר קטן, אלא הוא באמת ישות אחרת שצריך להתייחס אליה אחרת.

סיגל סדצקי: אז כך גם נשים וגברים, יש ביניהם הבדלים וברגע שהעולם כולו מותאם לגברים בעצם הנשים צריכות להסתגל לעולם הגברי גם במדע, בתפקידים, בתפקידי הניהול, בקצה ובכל שכבות הפירמידה כפי שתיארתי אותה קודם ולכן אני חושבת שזאת נקודה שצריך לחשוב עליה היטב "חנוך לנער על פי דרכו ולנערה על פי דרכה".

סיגל סדצקי: אני חושבת שאנחנו צריכים התאמה אישית, התאמה מגדרית בשביל לשבור את תקרת הזכוכית הזאת ושהיא צריכה להיות בכל שלב ושלב.

סיגל סדצקי: עכשיו כמובן שצריכים תוכניות, כמובן שצריך להעלות את הביטחון העצמי של בנות ונשים עד לכדי שהן יאמינו ביכולות ובמסוגלות העצמיות שלהן, כמובן שצריך להעלות את התדמית של האישה המדענית גם בעיני הילדות, גם בעיני הנערות, אבל גם בעיני הנשים הבוגרות שכבר עשו דוקטורט וחושבות כרגע לאן ללכת וגם בקרב הנשים שצריכות להגיש את התיק שלהן לפרופסורה וחוששות שהן לא מספיק טובות.

סיגל סדצקי: למשל זאת נקודה שאני מוצאת שהיא שונה בין נשים ובין גברים.

אפרת רייטן: כן זאת כמעט מחלה, בדיוק.

סיגל סדצקי: נשים תמיד חושבות שהן לא ראויות, הן תמיד באות בעמדת התנצלות הרבה יותר גדולה.

סיגל סדצקי: זאת אומרת, יש פה נושא שהוא הרבה מעבר מרק להראות את הסייבר, יש פה עניין של באמת – ההבנה של מה הם הצרכים של הנשים בשביל להשתלב נכון ובצורה תואמת.

סיגל סדצקי: לא צריך להתאים את הילדות לעולם המדעי הגברי, אלא צריך להתאים את העולם המדעי גם לבנות, גם בגישה וגם בתוכן וכמובן לעשות העדפה מתקנת.

אפרת רייטן: מאוד חשוב לשמוע את הדברים האלה, במיוחד כשזה גם מגיע ממך.

אפרת רייטן: אני קודם כל מודה לך שהגעת פרופסור סדצקי, תמשיכי לעשות חייל ואני מקווה שגם הגורמים השונים ששומעים אותנו עכשיו במשרדי הממשלה ושוב, גם במקרה שלך, ירימו את הכפפה, ישלבו גם אותך ואת התובנות שלך.

אפרת רייטן: באמת, גם כשאנחנו יושבים ומכינים את התוכניות כמו ששמענו כאן קודם במשרד החינוך, כמה זה חשוב השיתוף הזה של המידע, של החוויות האישיות, רק ככה אפשר לעשות תיקונים.

אפרת רייטן: תודה רבה על הדברים שלך.

סיגל סדצקי: תודה לך.

אפרת רייטן: מכון וייצמן למדע, אנחנו עוברים לראש מערך המגדר, פרופסור עידית שחר.

אפרת רייטן: שלום עידית.

עידית שחר: אז בוקר טוב לכולם ואני מאוד שמחה להיות פה היום.

עידית שחר: אני רוצה להמשיך לגמרי את הדברים של הפרופסור סיגל סדצקי.

עידית שחר: אני חושבת שהמטרה שלי, אני פרופסור למערכת החיסון, אימונולוגיה, אבל בשנה האחרונה אני אחראית על המגדר במכון וייצמן כשבעיקרון אנחנו הבנו.

אפרת רייטן: כן, האמת שזה הנה, אומרת לי מנהלת הוועדה שיושבת פה כבר לא מעט שנים שזו הפעם הראשונה שהיא שומעת שגם יש תפקיד כזה במכון וייצמן – ראש מערך המגדר.

עידית שחר: נכון.

עידית שחר: תמיד היה תפקיד שנקרא "יועצת הנשיא לענייני מגדר", אני כשנכנסתי לתפקיד לפני פחות משנה החלטתי שזה צריך להיות תפקיד ביצועי ולכן קראנו לו "ראש המערך המגדרי" ואני חייבת לציין שכמו שהתחילה להגיד פרופסור סדצקי, המצב הוא מאוד מאוד קשה.

עידית שחר: אם אנחנו משווים נתונים של מה קורה לנשים באקדמיה בישראל, אז קודם כל משווים אותן למשל לאירופה.

עידית שחר: אנחנו נמצאים במקום מאוד נמוך מבחינת אחוז הנשים באקדמיה בשלבים השונים.

עידית שחר: בזמן שהממוצע באירופה הוא כ-40% נשים, אנחנו נמצאים בממוצע של כ-20%, אנחנו לפני האחרונים מהסוף.

עידית שחר: עכשיו, זה מצב מאוד בעייתי.

עידית שחר: בנוסף לזה, אם מסתכלים על מה קורה בכל מוסד אקדמי בארץ ובמכון וייצמן זה אחד המקומות שזה קיצוני יותר ואנחנו רואים שכשאנחנו בודקים את מספר הסטודנטים וזו נקראת "עקומת המספריים", שרציתי להראות אותה אבל אמרו לי שזה בלתי אפשרי פה, יש את המצב הזה שאנחנו מסתכלים על כמות הנשים שגם מסיימות דוקטורט.

עידית שחר: אנחנו מדברים על בערך כ-50% נשים.

אפרת רייטן: כן.

עידית שחר: נגיד שבמתמטיקה ובפיזיקה יש קצת פחות, אבל אם אנחנו לוקחים בממוצע אז יש לנו כ-50% נשים שמסיימות דוקטורט במכון וייצמן.

עידית שחר: אבל כשאנחנו מסתכלים על אחוז הנשים שנמצאות במשרות האקדמיות, אנחנו בכ-20% פחות.

אפרת רייטן: אז איפה, מה נתקע שם?

אפרת רייטן: איפה הכשל?

עידית שחר: ולכן וזאת גם המטרה שלי בעצם, קודם כל להבין את התהליכים – מה קורה שם?

עידית שחר: ואני חושבת שאנחנו כבר הרבה יותר מבינים את התהליכים והבעיה העיקרית היא איך אנחנו משנים את המצב.

עידית שחר: אז התהליכים הם תהליכים מאוד ברורים - קודם כל יש את העניין של החינוך, כמו שכבר דיברו לפניי, שהחינוך הוא בעייתי ושנשים לא מאמינות בעצמן וברגע שסיימתי.

אפרת רייטן: אבל איך זה ייתכן?

אפרת רייטן: בדיוק, אנחנו מדברים על נשים שהשקיעו המון שנים, שהן סיימו דוקטורט ועדיין הן במצבן לא מאמינות שהן יכולות?

עידית שחר: ועדיין, כן.

עידית שחר: אני יכולה להגיד לך מה אבא שלי אמר לי כשסיימתי דוקטורט, הוא אמר לי "..

עידית שחר: טוב, עכשיו תלכי לתואר האמיתי ותהיי אמא.

עידית שחר: ." אז זה בעצם החינוך הכללי שיש ושמקובל בארץ.

מופיד מרעי: זו גם המציאות, אין מה לעשות.

עידית שחר: כן, לא אני לא מזלזלת בדבר הזה.

עידית שחר: אבל העניין הוא שברור שאנחנו צריכות לשלב.

עידית שחר: עכשיו, כשאחד השלבים החיוניים מאוד במעבר אחר הדוקטורט, זה המעבר לפוסט דוקטורט – שזו בעצם השתלמות בחו"ל.

עידית שחר: עכשיו בזמן שלגבר יחסית קל לקחת את המשפחה ולהגיד "אוקיי, יאללה נוסעים.

עידית שחר: אנחנו נהיה 4-5 שנים בחו"ל וזו תהיה חוויה משפחתית", לנשים המצב הרבה יותר מסובך, כי לרובן יש גבר שיש לו כבר איזו שהיא משרה חשובה שהוא לא רוצה לוותר עליה וכדי שהיא תעשה את הצעד הזה היא חייבת שיהיה לה איזה שהוא בעל שהוא מאוד מאוד תומך.

אפרת רייטן: עידית אבל תגידי לי, את יודעת?

אפרת רייטן: אני שומעת את הדברים שלך ואני ממש ככה, זה מעורר בי תחושות קשות ויושבות איתנו כאן בוועדה קרוב לעשר נערות צעירות שבחרו היום בתיכון ללכת למסלול הזה, הטכנולוגי.

אפרת רייטן: הן החליטו ללכת וללמוד את התחומים המדעיים והן שומעות אותך ואולי זה קצת מייאש.

עידית שחר: אז קודם כל אני חייבת להגיד לך שזה מאוד מייאש ואני לא, את יודעת אני לא מקלה במצב.

אפרת רייטן: אל תתייאשו, ממש לא.

עידית שחר: אבל את יודעת אנחנו עושים הרבה מאוד בשביל.

אפרת רייטן: ממש לא.

אפרת רייטן: גם עד שאתן תהיו גדולות כבר הכל פה ישתנה, אני מבטיחה לכן.

אפרת רייטן: זה מה שהיא אומרת זה כבר לא יקרה.

מופיד מרעי: הן ידעו למצוא את המינון הנכון, אני בטוח.

תמר פפר: הן מאוד בטוחות בעצמן והן יודעות שהן בחרו בדרך הנכונה.

עידית שחר: אז רגע, אז המצב הוא כרגע מייאש ואני מסתכלת על הסטודנטים שלי.

עידית שחר: במעבדה שלי יש רק בנות, אני מסתכלת על כולן ורק אחת מתוך, אני כבר ראש מעבדה הרבה מאוד שנים, רק אחת יצאה לפוסט דוקטורט.

עידית שחר: אז המצב הוא לא פשוט, אוקיי?

עידית שחר: לשכנע לעשות את זה וזה מצב הכרחי ואנחנו חייבים לדעת איך לעשות את זה ואנחנו עובדים על הדבר הזה.

עידית שחר: הדבר הבא זה שנשים שכבר יצאו לפוסט דוקטורט ועשו את זה, חלק גדול מהן עדיין לא מאמינות בעצמן ואני נוסעת לראות אותן בחו"ל ואני מדברת איתן ואני שומעת הרבה מאוד דברים כמו "..

עידית שחר: אני לא החומר שמתאים להיות ראש מעבדה.

עידית שחר: ." או "..

עידית שחר: אני לא החומר שמתאים למכון וייצמן.

עידית שחר: ." כאילו מלכתחילה הן לא מעריכות את עצמן על מנת שהן יעשו את הצעד הזה.

שרון רופא אופיר: ומה היא עונה להן?

עידית שחר: ומה אני עונה להן?

עידית שחר: אני עונה להן שהן לא יידעו עד שהן לא ינסו, כי הן החליטו.

עידית שחר: תראי, גם אני כשעשיתי את הצעד הזה כל מי שסביבי אמר לי שמכון וייצמן זה מאוד מאוד קשה ולמה אני עושה את זה ואני אמרתי שאני לפחות אנסה, אוקיי?

עידית שחר: אני אראה ואם אני אצליח זה יהיה מצוין ואם אני לא אצליח לפחות אני אדע שניסיתי וזה דבר שאני מנסה להסביר גם להן, שעד שהן לא ינסו הן לא ידעו האם הן מסוגלות או לא.

עידית שחר: אז נכון שזה לא פשוט, כי אנחנו גם נשים וגם אני יודעת על עצמי שאני לא הייתי מוכנה לוותר על גידול ילדים ובעצם.

אפרת רייטן: טוב, אוקיי.

אפרת רייטן: עידית אנחנו צריכות להתקדם הלאה, אז אני רוצה להגיד לך שקודם כל אל תתייאשי, אוקיי?

עידית שחר: אני לא מתייאשת ולכן אני כאן, אני כאן על מנת לשנות את הדברים.

אפרת רייטן: המצב הוא לא מייאש.

אפרת רייטן: אני דווקא חייבת להגיד לך שאני מאוד אופטימית, מאוד.

אפרת רייטן: הדברים משתנים, אמנם בקצב או באופן יחסי איטי, אבל הנה, תראי איזה יוזמות יש פה.

אפרת רייטן: אני רואה נשים צעירות, אינטליגנטיות שעושות לנו ומביאות לנו כאן

אפרת רייטן: הרבה כבוד ואני חושבת שכמו ששמענו ממשרד החינוך שהנה גם אצלו יש שינוי בחשיבה, אז גם מכון וייצמן – בואי תני להם בראש.

עידית שחר: זה בדיוק מה שאני מנסה.

אפרת רייטן: טוב, תודה רבה ובהצלחה גדולה.

אפרת רייטן: אני רוצה לעבור לתמר קרביץ, מהמועצה להשכלה גבוהה.

שרון רופא אופיר: אני אשמח אחרי כן גם להתייחס.

אפרת רייטן: כן, בבקשה.

תמר קרביץ: אז תודה רבה על ההזמנה.

תמר קרביץ: אני קודם כל רק רוצה לומר שאני ממש מברכת על כל התוכניות האלה של קידום תלמידות תיכון בתחומים האלה, אלו תוכניות שפועלות גם במסגרת משרד המדע שאנחנו מכירים וזה מבורך.

תמר קרביץ: כי אין ספק שהבעיה מתחילה מלמטה.

תמר קרביץ: אנחנו אמנם באקדמיה, אבל הבעיה מתחילה הרבה לפני הכניסה לאקדמיה ובעצם ככל שמספר התלמידות בתחומים האלה ילך ויגדל אז זה ברור שכמות הרבה יותר גדולות של תלמידות כאלו בסופו של דבר יכנסו לאקדמיה וזאת המטרה שלנו.

תמר קרביץ: אני רוצה לומר שמל"ג ות"ת משקיעות מאמצים מאוד כבירים, במיוחד בשנתיים האחרונות בכל מה שקשור לקידום הוגנות מגדרית במוסדות להשכלה גבוהה.

תמר קרביץ: זה מתחיל מסבסוד של פרויקטים רוחביים שפועלים היום גם במכון ויצמן, אבל גם בעוד שמונה מוסדות, גם אוניברסיטאות וגם מכללות, פרויקטים בסבסוד של ות"ת בעצם כתגובה לקולות קוראים שפורסמו ורובם מתעסקים בתחומים האלה של עידוד וקידום נשים.

אפרת רייטן: מתי התחילו, מתי זה התחיל כל התוכניות האלה?

אפרת רייטן: האם זה דבר של השנים.

תמר קרביץ: הפרויקטים האלה, הקול הקורא הראשון יצא בשנת 2016 או תחילת 2017.

אפרת רייטן: זאת אומרת זה ממש בשנים האחרונות שיש שינוי של המגמה והשקעה בה.

תמר קרביץ: כן, זה בעיקר בחמש השנים האחרונות.

אפרת רייטן: ומה?

אפרת רייטן: אתן רואות כבר, אתם רואים שינויים?

תמר קרביץ: אז רואים שינויים ואני מאמינה שהשינויים הגדולים יותר.

תמר קרביץ: כלומר כמו שנאמר קודם, זה עניין שלוקח זמן.

תמר קרביץ: זאת אומרת להגדיר את מספר הנשים בסופו של דבר בסגל זה לא משהו שיכול לקחת יום ולא יומיים.

תמר קרביץ: אבל כן אנחנו רואים שינויים ואנחנו מעבר לשינויים במספרים, רואים גם הרבה מאוד עשייה שנעשית היום בתוך המוסדות וזו עשייה שהיא מאוד מבורכת.

תמר קרביץ: כמו שיש יועצת להוגנות מגדרית במכון ויצמן, יש עוד יועצות כאלה בכל המוסדות.

אפרת רייטן: ומה את רואה כשאת אומרת "אני רואה שינוי בעשייה"?

אפרת רייטן: כי את יודעת, באמת אחד הדברים שאנחנו ככה נותנים לו כאן דגש זה שזה לא רק ברמה האישית שלי כמישהי שרוצה להגשים את עצמה ולהתקדם קדימה, אלא באמת בסופו של דבר בתוצרים אנחנו כולנו מרוויחים מזה.

אפרת רייטן: גם המוסד החינוכי האקדמי, גם החברה, כולם.

תמר קרביץ: זה נכון ולכן בעצם המטרה שלנו זה להעלות את אחוז הנשים בסגל הבכיר ככל האפשר.

תמר קרביץ: כשבעצם דיברת כבר על עקומת המספריים ועל העבודה הזאת שבעצם אחוז הנשים הולך ויורד ככל שעולים בדרגה, אז התופעה הזאת היא בולטת במיוחד בתחומים האלה של מדעי הטבע והנדסה.

תמר קרביץ: זאת תופעה שהיא רוחבית, אבל אפשר לראות הבדלים משמעותיים בין תחומי החינוך וההוראה וגם במקצועות העזר הרפואיים וכולי, לבין השיעורים הנמוכים מאוד במתמטיקה, הנדסה ומדעי המחשב ואם מסתכלים על החתך הזה של דרגה ותחום ביחד אז רואים שהתופעה הזאת של עקומת המספריים במיוחד בולטת שם.

תמר קרביץ: זה מגיע למצב שבמדעים פיזיקליים יש פחות מעשרה אחוזים של נשים בדרגות של פרופסור מן המניין וזה בדיוק מה שאנחנו רוצים לשנות.

תמר קרביץ: בנוסף לכל הדברים שאנחנו עושים, שזה הפרויקטים וכמובן המלגות שאנחנו מעניקים.

תמר קרביץ: אני לא אכנס לכל מה שאנחנו עושים, כי זה באמת יקח יותר מידי זמן שאני לא רוצה לקחת, אבל יש גם מלגות לפוסט דוקטורנטיות מצטיינות שבשנה הקודמת מספר המלגות עלה בעקבות שיתוף פעולה שלנו עם קרן צוקרמן ל-30 מלגות בשנה.

תמר קרביץ: בנוסף לזה גם מלגות שאנחנו מעניקים לדוקטורנטיות ולמצטיינות ב-s.t.e.m וגם לסטודנטיות לתואר שני מחקרי בתחומי ההייטק.

תמר קרביץ: אבל בנוסף לזה, אחד הדברים הכי משמעותיים הוא בעצם עבודה מאוד רצינית שנעשתה במל"ג ותת בשנתיים האחרונות על גיבוש של מדד קו המשווה לקידום הוגנות מגדרית במוסדות ההשכלה הגבוהה, שבעצם אנחנו מאמינים שזה הדבר שהכי יוביל לשינוי שאנחנו מייחלים לו ובעצם המטרה של המדד הזה היא בעצם, בפעם הראשונה לתמרץ ולתקצב את המוסדות על סמך תפוקות בכל מה שקשור לקידום הוגנות מגדרית במוסדות.

תמר קרביץ: בעצם המוסדות אמורים למפות את החסמים שלהם ולהראות איך הם עומדים ביעדים שהם בעצמם הציבו לעצמם ואושרו על ידי וועדת ההיגוי.

תמר קרביץ: יש לנו פה וועדת היגוי של מל"ג ותת לקידום הוגנות מגדרית.

אפרת רייטן: כמה זה באמת הנושא הזה מעסיק אתכם בשנה האחרונה, בשנים האחרונות?

אפרת רייטן: כמה אתם נותנים.

תמר קרביץ: בשנתיים האחרונות אני יכולה לומר, אני זאת שאחראית על הנושא הזה פה במל"ג וזה כמעט פול.

שרון רופא אופיר: אני יכולה להוסיף שאלה?

אפרת רייטן: כן בטח.

אפרת רייטן: חברת הכנסת שרון רופא אופיר מבקשת לשאול אותך שאלה.

שרון רופא אופיר: בוקר טוב.

שרון רופא אופיר: את מדברת על תמרוץ למוסדות, את יכולה לציין בבקשה אילו מוסדות אתם כבר תמרצתם?

שרון רופא אופיר: איזה מוסדות כן עומדים ביעדים ואיזה פחות?

תמר קרביץ: אז קודם כל זו תוכנית מאוד חדשה.

תמר קרביץ: זאת אומרת רק עכשיו, ממש ברמה של לפני חודש או חודשיים המוסדות שהצטרפו לתוכנית בשנת הלימודים תשפ"א קיבלו הודעה.

תמר קרביץ: זו לא זכייה כי זה לא תקצוב תחרותי.

תמר קרביץ: אבל על האישור שלהם של התוכניות ועכשיו, בשנת הלימודים תשפ"ב עד סוף ינואר או אמצע פברואר אנחנו אמורים לקבל, כי בעצם אפשרנו להצטרף לתוכנית גם בתשפ"א וגם בתשפ"ב.

תמר קרביץ: אז עכשיו אנחנו בדיוק נמצאים ממש בעיצומה של קבלה של כל התוכניות שאמורות להצטרף גם בתשפ"ב.

תמר קרביץ: אני מאמינה שבסופו של דבר, אנחנו נעמוד על סדר גודל של בערך 20 מוסדות שיצטרפו לתוכנית, שמבחינתנו זה הישג מטורף במיוחד כשהמדד הזה יש בו גם היבטים כמותיים וגם איכותניים.

תמר קרביץ: זאת אומרת, מעבר ליעדים.

אפרת רייטן: מתי תרצי שנזמין אותך עוד פעם כדי שנוכל לשמוע את התוצאות?

אפרת רייטן: תוך כמה זמן?

תמר קרביץ: בשמחה.

תמר קרביץ: התוצאות עוד ייקחו קצת זמן.

אפרת רייטן: אין בעיה, מה שנה?

אפרת רייטן: שנתיים?

אפרת רייטן: שלוש?

אפרת רייטן: כשהממשלה תתחלף?

תמר קרביץ: כן, בדיוק.

תמר קרביץ: בגדול זו תוכנית שהיא חמש שנתית, היא תשפ"א עד תשפ"ה.

תמר קרביץ: אבל אנחנו מקווים שאנחנו - - -.

אפרת רייטן: יאללה, אז תהיי איתנו בקשר ואנחנו נשמח לשמוע, תודה רבה.

אפרת רייטן: חברת הכנסת שרון רופא אופיר, רצית להגיד, בבקשה.

שרון רופא אופיר: תודה גברתי יושבת הראש.

שרון רופא אופיר: איזה כייף ביום שכזה להגיד "תודה גברתי יושבת הראש"?

שרון רופא אופיר: זה כבר התחלה טובה.

אפרת רייטן: איזה כייף?

אפרת רייטן: יש פה לא מעט אני חושבת, יושבות ראש בקדנציה הזו – יושבות ראש, מנכ"ליות.

שרון רופא אופיר: נכון ותחשבי אני תמיד אומרת שבעצם כל אחת מאיתנו היא יחידה נעה להשראה לדורות הבאים, על מנת שיוכלו להסתכל ולהגיד "אוקיי, הנה יש גם נשים שעושות את זה" וזו האחריות שלנו.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: בתור מי שישבה פה לא מעט שנים, היום הזה צוין פה בוועדה?

אפרת רייטן: מכמה שאת זוכרת?

ענת כהן שמואל: בוועדה הזאת אני לא זוכרת פה, אבל בוועדות אחרות – וועדת המדע.

אפרת רייטן: אז פה לא.

שרון רופא אופיר: אז כבר, אנחנו כבר עושות שינוי.

שרון רופא אופיר: בוקר טוב.

שרון רופא אופיר: אני רוצה להתייחס הבוקר אליכן, כי אני מסתכלת עליכן הבוקר בהתרגשות מאוד גדולה ואומרת לעצמי "זה העתיד עליו אני ובנות הדור שלי חלמנו" ולמה אני אומרת שזה העתיד שעליו אני ובנות הדור שלי חלמנו ובנות הדור שלי - את קצת יותר צעירה ממני.

שרון רופא אופיר: אני בכל אופן אגיד שזה כי בדור שלי אנחנו עדיין למדנו בבית הספר "כלכלת בית", שזה לא נורא דרך אגב, זה בסדר אם ימשיכו ללמוד כלכלת בית - כל תלמידי הכיתה.

שרון רופא אופיר: בדור שלי אנחנו למדנו תפירה ואנחנו למדנו סריגה, שזה גם לא נורא, זה בסדר - אם זה לכל תלמידי הכיתה, אבל בדור שלי זה היה מאוד מגדר בנות וכשאני הגעתי לתיכון זה היה מחולק אז למגמות של הומאני, ריאלי ובכיתה של הפיזיקה מתמטיקה היו רק שתי בנות מתוך כיתה של כ-40 תלמידים.

שרון רופא אופיר: אז אתן העתיד שעליו חלמתי וזה מרגש אותי מאוד.

שרון רופא אופיר: אז ברוכות הבאות וברוכות תהיו במה שאתן עושות, תאמינו בעצמיכן.

שרון רופא אופיר: יחד עם זאת, האו"ם בחר בשנת 2015 לציין את היום הזה – היום הבין לאומי לנשים ולנערות במדע ובעוד כחודש, גברתי יושבת הראש אנחנו נציין את יום האישה הבינלאומי והדבר הראשון שישאלו אותנו הרי כשנלך ונתראיין זה "למה צריך לציין את היום הזה בכלל?

שרון רופא אופיר: " או "למה צריך לציין את היום הזה היום?

שרון רופא אופיר: " אז צריך לציין כי המציאות עדיין לא מושלמת והמציאות עדיין לא מושלמת בהרבה מאוד רבדים וזה באמת מתחיל מהחינוך.

שרון רופא אופיר: אני אשתף אתכם בסיפור אישי, אני אמא לשלושה ילדים, שתי בנות ובן.

שרון רופא אופיר: הבת הצעירה שלי היא בת עשר וחצי.

שרון רופא אופיר: בכיתה ב' או ג' כמדומני, עושים את המבחנים האלה לתלמידים מצטיינים והבת שלי זהר מאוד התעקשה לעשות את המבחן.

שרון רופא אופיר: אני אודה על האמת, לא מתוך חוסר אמונה בה, אלא מתוך זה שרציתי לוודא שזה באמת מה שהיא רוצה, אני אמרתי לה "..

שרון רופא אופיר: זה מה שאת רוצה לעשות?

שרון רופא אופיר: את באמת רוצה לעבור את המבחן הזה?.." הילדה מאוד עיקשת, היא מהבנות שמגיל חמש חלמה להיות ראשת הממשלה והיא אמרה לי "..

שרון רופא אופיר: ברור, זה מה שאני רוצה.

שרון רופא אופיר: ." אז אמרתי לה "..

שרון רופא אופיר: טוב זהר, מצוין.

שרון רופא אופיר: תעשי.

שרון רופא אופיר: .

שרון רופא אופיר: " ואז יש מבחן פנימי ואחרי כן, כשעוברים אותו יש מבחן חיצוני.

שרון רופא אופיר: פרצה הקורונה לחיינו והמבחן החיצוני נדחה ולבסוף תיאמו אותו בחודש מאי, באחד מבתי הספר בחיפה, אני מתגוררת בטבעון והגענו לביה"ס.

שרון רופא אופיר: היו שם עשרות ילדים מקסימים והסתכלתי מסביב וספרתי רק 5 בנות.

שרון רופא אופיר: עכשיו, שאלתי את עצמי בלב "מה?

שרון רופא אופיר: אין בנות מספיק מצטיינות ומחוננות כדי לבוא לעשות את המבחן הזה?

שרון רופא אופיר: " אז בואו, התשובה ברורה – ברור שיש.

שרון רופא אופיר: אנחנו 49% מול 51%, יש יותר נשים באוכלוסייה, ברור לי שיש מספיק בנות.

שרון רופא אופיר: אז איפה הבעיה?

שרון רופא אופיר: הבעיה מתחילה למעשה עוד מלידה, כשאנחנו מדברות על אותה ההסללה ועל מה הם אותם הדברים שמתאימים לבנות ומה הם אותם הדברים שמתאימים לבנים ועד כמה אנחנו רוצות להתחרות ועד כמה אנחנו מעיזות ועד כמה אנחנו מוכנות להיכשל.

שרון רופא אופיר: כי בדרך יש גם כישלונות, לא רק הצלחות.

שרון רופא אופיר: היום המאוד מאוד חשוב הזה מלמד אותי, כשאני מקשיבה למומחיות שמדברות כאן שכן עברנו דרך.

שרון רופא אופיר: כי הנה, אתן יושבות כאן ועל המגרש של טקסי הבוגרים באוניברסיטאות יש כבר כ-50% בוגרות – רופאות, מדעניות.

שרון רופא אופיר: פעם בעבר אגב, אם אני אסתכל אחורה גם לא למדו משפטים, גם לא היו עורכות דין כמעט.

אפרת רייטן: נכון.

שרון רופא אופיר: וגם לא היו פליליסטיות ולא היו שופטות.

אפרת רייטן: לא היו שופטות.

אפרת רייטן: אני רוצה להגיד לך שהמגמה היום בקרב בתי המשפט בכל הערכאות, יש ערכאות מסוימות – כמו למשל בתי הדין לעבודה, שבהם יש היום יותר נשים שהן שופטות מאשר גברים.

שרון רופא אופיר: ובעבר הלא רחוק, אנחנו לא מדברות על ההיסטוריה של המאה ה-19, אנחנו מדברות על העבר הלא רחוק - לא היו נשים.

שרון רופא אופיר: נשים לא למדו.

שרון רופא אופיר: היום הן נמצאות והן לומדות והן גם מצליחות.

שרון רופא אופיר: אז אם אני רוצה לראות ביום הזה את נקודות האור, זו דרך וזו דרך ארוכה שאסור לוותר בה, אבל אנחנו כבר נמצאות בעיצומה.

שרון רופא אופיר: אנחנו באמצע הדרך וברגע הזה של אמצע הדרך אסור לוותר.

שרון רופא אופיר: אז אני רוצה לבקש מכן הבוקר, תמשיכו לחלום, תמשיכו להעז, תאמינו בעצמיכן.

שרון רופא אופיר: גם אם יש קשיים ויש קשיים, זה בסדר.

שרון רופא אופיר: הקשיים מובילים בסופו של דבר להצלחה, כי אתן תצליחו.

שרון רופא אופיר: תודה.

אפרת רייטן: כל הכבוד.

אפרת רייטן: אני חושבת שאני לא זוכרת מתי התרגשתי ככה פה בוועדה.

אפרת רייטן: באמת, אני מצטרפת אלייך ואני לא מתרגשת כל כך מהר.

שרון רופא אופיר: מותר, את יודעת מה?

שרון רופא אופיר: זה גם חלק מעניין נשי.

שרון רופא אופיר: אנחנו מביאות לפה תרבות חדשה.

שרון רופא אופיר: אני זוכרת שכשהתחלתי להיות כתבת פליליים במשפט, אני הייתי יחידה ואני מניחה שאת תחלקי איתי את אותה התחושה.

שרון רופא אופיר: אני חשבתי בזמנו שאני צריכה להוכיח שאני מה זה "גבר-גבר", אפילו יותר מכל אחד אחר.

שרון רופא אופיר: אז יש תכונות נשיות שהן בסדר וגם אם כן נזיל דמעה, זה מה זה בסדר להזיל דמעה ולהתרגש.

שרון רופא אופיר: הכל טוב.

אפרת רייטן: תודה רבה לך שרון רופא אופיר על הדברים.

אפרת רייטן: אני רוצה לעבור ליארה ג'בארין, שנמצאת איתנו כאן בזום.

אפרת רייטן: שלום יארה, בואי תציגי את עצמך בבקשה.

יארה ג'בארין: שלום, נעים מאוד.

יארה ג'בארין: אז אני יארה, אני סטודנטית למדעי החיים ומדעי הרפואה באוניברסיטת חיפה ואני שגרירה בתוכנית ששמה "שגרירי רוטשילד", מבית שותפויות "אדמונד דה רוטשילד" אני ממש מודה על הזכות להיות כאן.

יארה ג'בארין: אז אני אתחיל דווקא מהסיפור האישי שלי כסטודנטית.

יארה ג'בארין: אולי היום אני יודעת את הכיוון שלי ואת המקצוע שאני רוצה לעבוד בו ואני ממש אוהבת את מה שאני לומדת בתואר, אבל הלוואי והייתי מרגישה ככה כאשר הייתי צעירה יותר, בתור נערה.

יארה ג'בארין: אני מסתכלת אחורה ואני מבינה שאני לא ראיתי מסביבי מספיק סטודנטיות במקצועות המדעיים כשאני הייתי בכיתה ח' או ט' וכמעט ולא ראיתי אף אחת בענף הטכנולוגיה וההייטק.

יארה ג'בארין: חוסר הגיוון במקצועות הנשיים סביבי יצר לי סוג של חסם שבגללו, כאשר אני החלטתי לבחור את מה שאני ללמוד באוניברסיטה ממש התלבטתי.

יארה ג'בארין: בהתחלה לא חשבתי אפילו ללכת לכיוון המדעים בכלל ובגלל החוויה האישית שלי אני מבינה את ההתלבטות של הנערים מהיחידה הערבית ואת הנערות ודווקא ספציפית את הנערות במסע שלהן בחיפוש אחר מה ללמוד כתואר.

יארה ג'בארין: הרבה מהן הולכות ל-safe choice ובוחרות במקצועות כמו מדעי החברה או מקצוע בתחום החינוך, לפחות זה מה שהן ראו בסביבה שלהן.

יארה ג'בארין: לכן היה חשוב לי להוביל ולשנות בחברה הערבית ולהבין את החסמים הכרוכים לנשים ואת החסמים הכרוכים לנשים בחברה הערבית שהם בצורה כפולה.

אפרת רייטן: שהם אחרים, ספציפיים יותר, כפולה אפילו את אומרת.

יארה ג'בארין: כן.

יארה ג'בארין: לכן בחרתי להתמחות בתוכנית של שגרירי רוטשילד.

אפרת רייטן: את יכולה רגע קצת לספר על עצמך?

אפרת רייטן: מאיפה את?

יארה ג'בארין: אני מאום אל פאחם.

אפרת רייטן: מאום אל פאחם ואיך, המשפחה שלך הם כולם אקדמאיים?

יארה ג'בארין: לא.

יארה ג'בארין: אמא ואבא שלי סיימו תיכון, הם לא אקדמאיים אבל הם תמיד היו מעודדים אותנו ללכת לאקדמיה.

יארה ג'בארין: יש לי שני אחים שהם אקדמאיים, אחד מהם לומר הנדסת תוכנה ואחי הקטן לומד הנדסה אזרחית.

אפרת רייטן: ואיזה מקום יש באמת למשפחה שלך או לסביבה שלך על הבחירה שלך?

יארה ג'בארין: בסביבה דווקא לא היו כאלה שהם התנגדו באמת במה שאני הולכת לבחור.

יארה ג'בארין: כאילו בלימודים שלי הם דווקא היו בסדר ואמרו לי "..

יארה ג'בארין: תבחרי מה שאת רוצה ותלכי על זה.

יארה ג'בארין: ." אבל הקטע שאני אישית התלבטתי לאיפה ללכת ומה ללמוד בכלל.

יארה ג'בארין: רוב הנשים סביבי היו או עובדות סוציאליות בוא נגיד, אם מדברים על הנשים או שהן בוא נגיד ממקצועות החינוך ואני דווקא למדתי בבית הספר מגמה לכימיה ומדעי החיים וממש התחברתי ואהבתי את זה אבל הייתי בהתלבטות אם ללכת על זה כתואר.

אפרת רייטן: ויש לכם אצלכם בסביבה או אצלכם באום אל פאחם אנשים שככה אפשר באמת להיעזר בהם, לקבל את התמיכה, ההתייעצות שעליה את מדברת?

אפרת רייטן: במיוחד עבור נשים.

יארה ג'בארין: כאשר הייתי בתיכון לא שמעתי על כאלה אנשים ודווקא על נשים, היום יש.

יארה ג'בארין: יש כל מיני תוכניות, יש כל מיני אנשים כאילו שבעצמם, הם הולכים לבתי הספר והם מציגים את עצמם ואומרים "..

יארה ג'בארין: אני למדתי ככה וככה ואני היום עוסק בענף ההייטק.

יארה ג'בארין: .

יארה ג'בארין: " והם חושפים את התלמידים בבתי הספר ודווקא בתיכון.

יארה ג'בארין: עכשיו אני רוצה לדבר על ההתמחות שלי ב - - -, ב"שגרירי רוטשילד" ולהסביר למה בחרתי ללכת ולהיות חלק מעמותת - - - ולדבר כאילו קצת על העמותה.

יארה ג'בארין: העמותה היא חינוכית – טכנולוגית ובה סטודנטיות למדעי המחשב ולהנדסה מלמדות נערות לתכנת.

יארה ג'בארין: מדובר בנערות בכיתות ח' ו-ט' והעמותה נוסדה במטרה לעלות את מספר הנשים הבוחרות לעסוק בענף ההייטק והטכנולוגיה.

אפרת רייטן: בתחומים האלה, כן.

יארה ג'בארין: עכשיו, התוכנית היא משלבת בין עולמות ערכיים וחברתיים לבין עולמות מקצועיים של לימודי קוד, זאת במטרה לייצר תחושת מסוגלות בקרב הנערות לגבי יכולותיהן לעסוק בתחומים האלה.

אפרת רייטן: וכמה נערות כאלה, בחורות צעירות כיום משתתפות בתוכנית?

יארה ג'בארין: בעמותה יש היום 450 בנות.

אפרת רייטן: ויש בוגרות מן הסתם, הן השתלבו בשוק העבודה ועובדות בהייטק?

יארה ג'בארין: יש ואפשר להגיד גם שכ-60% מבוגרות התוכנית הן גם, הן לומדות עכשיו במגמה של מדעי המחשב.

אפרת רייטן: איזה יופי ומה החלום שלך?

יארה ג'בארין: החלום שלי זה להגדיל את מספר הנשים ואת מספר הנשים הערביות באופן ספציפי בתחום ההייטק.

יארה ג'בארין: כי בסופו של דבר זה תורם גם לחברה שלי והגיוון הזה הוא ממש חשוב וכולם יודעים למה גיוון בעובדים, גם בתחום ההייטק וגם כאילו בעולם התעסוקה, גם למדינה עצמה, זה ממש חשוב.

אפרת רייטן: ואתן בקשר עם חברות הייטק שונות בארץ?

יארה ג'בארין: כן, כן.

יארה ג'בארין: יש את שיתוף הפעולה.

יארה ג'בארין: אנחנו משתפים פעולה למשל עם מייקרוסופט.

יארה ג'בארין: לפני שבועיים בערך היינו בפגישה עם ג'ומאן אנסר ח'כים מחברת מייקרוסופט והיא למשל העבירה סדנא מדהימה לבנות שלנו ואני גם חייבת להגיד שיש מספר גדול מהחניכות, שהן מהחברה הערבית בעמותה.

יארה ג'בארין: החניכות שלנו ממאג'דל שאמס שבצפון ועד הדרום בבאר שבע.

אפרת רייטן: יופי.

אפרת רייטן: יארה, המון תודה.

אפרת רייטן: שמחנו להכיר אותך, תצליחי וממש אנחנו גאים לשמוע את הדברים שלך.

שי לוי: מילה אחת יש לי רק להגיד.

שי לוי: לנו יש סניף בנצרת, שמעסיק כ-260 עובדים, כשני שליש מהם הם עובדים ערבים – נוצרים ומוסלמים, כ-20% מתוכם נשים.

שי לוי: זה נשמע אולי נמוך, אבל בחברה הערבית 20% נשים זה המון ורובן צעירות מאוד.

שי לוי: אז כן, אפשר להגיע ל-20% וגם אפשר להגיע ליותר.

אפרת רייטן: מדהים.

אפרת רייטן: פשוט מדהים, איזה כייף לשמוע את הדברים האלה.

אפרת רייטן: בואו נעבור לעוד, ממש אחרונות הדוברות.

אפרת רייטן: מנעמ"ת, פרופסור שושנה ארד – ראש וועדת מלגות למדעים, שלום פרופסור.

שושנה ארד: שלום.

שושנה ארד: אמנם אני מייצגת את נעמ"ת, אבל אני חברת סגל באוניברסיטת בן גוריון, במחלקה להנדסת ביו טכנולוגיה ואני מאוד מיואשת.

שושנה ארד: אני יכולה לספר לכם שמספר הסטודנטיות אצלינו במחלקה עבר את ה-50% וזה הולך ועולה.

שושנה ארד: אני רוצה להגיד עוד דבר.

שושנה ארד: אני לא דור ראשון לפמיניזם, אלא דור שני והרבה שנים אני קיבלתי את זה כמובן מאליו, אפילו לא הבנתי את הבעיה והנה, לפני כמה שנים פנו אליי מנעמ"ת לעמוד בראש וועדת מלגות לדוקטורנטיות במדעים ואני כמעט התעלפתי, לא הבנתי מה לנעמ"ת ולמדעים ואז גיליתי שקודם כל נעמ"ת נותנת כבר כ-200 מלגות לסטודנטיות לתואר ראשון ושני, בעיקר מהפריפריה וגם במדעים.

שושנה ארד: השנה, לקראת שנת ה-100 של נעמ"ת נתנו פרס לחוקרת, מדענית מצטיינת בתחום הפיזיקה ויחד איתה עוד שתיים שהן חוקרות בתחום המתמטיקה – בינה קליסקי מאוניברסיטת בר אילן.

אפרת רייטן: כן נדמה לי שהיה אירוע מרשים ומכובד בבית הנשיא.

שושנה ארד: נכון, היה מאוד מכובד.

שושנה ארד: אני עומדת בראש הוועדה לדוקטורנטיות כבר מספר שנים ואני יכולה להגיד לכם שבאמת, זה לא מובן מאליו.

שושנה ארד: זה היה החזון, סוג של צוואה של בבה אידלסון, ממקימות ומייסדות נעמ"ת ובאמת, יש כאן חזון אמיתי גם של נשות נעמ"ת, שלא נמצאות בדיוק בתחום המדעים ואני גם רוצה להגיד לכם הרבה תודה, לך ולאביה של אגם ז"ל על החזון רחוק הטווח ורחוק הראי שאתם מסתכלים ומסתכלות בו.

שושנה ארד: אבל אני רואה בתוך האקדמיה ובתוך הסטודנטיות בעיקר, עלייה מאוד גדולה במספר וגם בתחומי ההנדסה.

אפרת רייטן: יופי.

שושנה ארד: אז אנחנו בוחרות וגם בוחרים כל שנה ארבע נשים, ארבע דוקטורנטיות מצטיינות בתחומים שונים, כל שנה זה בתחום אחר – כולל הנדסה, חקלאות, מדעי החיים, קוגניציה ואני רוצה לספר במילה, אני יודעת שאין הרבה זמן, שבשנה האחרונה התחום היה וירולוגיה ואף אחד לא הצטיין, זה היה בעקבות הקורונה ונבחרו ארבע נשים, גם ווירוסים צמחיים וגם ווירוסים שהם בעיקר של קורונה.

שושנה ארד: אבל מה שאני רוצה לספר במיוחד, שכל השלוש מתוך ארבע המדעניות עסקו בווירוסים אחרים ואיך שהתחילה הקורונה עשו shift פנו ללימוד הנושאים של הקורונה מהיבטים שונים – מולקולריים ושונים וכל אחת בתחומה תרמה ממש ואני אומרת לכן, ממש - להבנה, לייצור החיסונים, חלק זה ריצוף גנומים, חלק אנזימים שקשורים וכולם בעלי תרומה אדירה.

שושנה ארד: אני רוצה להגיד עוד דבר.

שושנה ארד: חלק גדול מהבנות שזוכות אצלינו, אני לא מתעסקת בדרך כלל בתחומים האלה, אבל אני נדהמת לראות שרוב הבנות המצטיינות האלה הן גם כאלה שתורמות לחברה.

שושנה ארד: חלקן - ממש חלק משמעותי מאוד מהן מדריכות ילדות מתיכונים ואחרים בכל מיני תוכניות שונות של מדעים ואני חושבת שצריך לברך את זה כי.

אפרת רייטן: לגמרי ואני קוראת מכאן לעשות שיתוף פעולה בין האוניברסיטאות לבין בתי הספר התיכוניים ובין חטיבות הביניים.

שושנה ארד: בדיוק, שיתוף פעולה.

אפרת רייטן: לקחת את הסטודנטיות ואני מניחה שאתם בטח עושים את זה, אבל אם לא אז בדיוק הקשר הזה לחשוף את הנערות הצעירות אל המדעניות, אל הדוקטורנטיות, בחדרי העבודה שלהן, באוניברסיטאות.

אפרת רייטן: על מנת שהן יוכלו לראות את זה כבר מגיל צעיר, לראות לאן באמת צריך להגיע וזה אני בטוחה שזה עוד יגדיל עוד יותר את הכמות ואת שיעור הנשים שיגיעו גם למקצועות האלה.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: אחרונה, שוב מנעמ"ת ובזה אנחנו מוכרחים לסיים כי כבר מחכים לנו לדיון הבא.

אפרת רייטן: אז גלי עציון, מנהלת מחלקת ייעוץ וחקיקה.

אפרת רייטן: בבקשה גלי.

גלי עציון: שלום.

גלי עציון: אני ממש שמחה להיות פה ולשמוע את כל הדברים כי זה ממש מרגש ומה שפרופסור שוש ארד סיפרה זה רק קצה הקרחון, כי היא כבר כמה שנים עומדת בראש הוועדה, בצורה יוצאת דופן וזה כל שנה מאוד מרגש מחדש.

גלי עציון: אני רק רוצה לספר לכם.

גלי עציון: תגלגלה לידיי והיה לי הכבוד לקבל את הצוואה של בבה אידלסון אחרי 30 שנה שלא נגעו בה ולהפוך אותה ל - - - שהוא בעצם הקרן הזאת והיה לנו איזה שהוא וויכוח אפילו, וויכוח פנימי.

גלי עציון: רצו לשייך את זה לקרן שמחלקת מלגות בנושאים של מגדר ואחרי שקראנו את הצוואה אני אמרתי "..

גלי עציון: לא! זה ברור שבבה רצתה לקדם נערות ונשים בתחום המדע.

גלי עציון: .

גלי עציון: " ובאמת גם אנחנו הבנו את זה די מזמן שעל מנת להגיע באמת לשוויון מגדרי, צריך להיות בכל המגרש.

גלי עציון: אז באמת, אני חייבת להגיד לכם שזה מידי שנה ממש מרגש לראות את כל הדוקטורנטיות האלה ולשמוע את הדברים שהן עושות, הן באמת בקדמת העשייה.

אפרת רייטן: כן.

גלי עציון: והשנה באירוע בבית הנשיא שהתקיים לכבוד 100 שנים לנעמ"ת, זה פשוט, אני אומרת לכם באופן אישי ואני אמא לשתי בנות ולשני בנים, אני ממש התרגשתי.

גלי עציון: גם אפשר היה לראות את הזוכה שבים שאר הדברים שהיא עושה והיא פיזיקאית מצטיינת, היא גם פועלת לקידום שוויון מגדרי אבל אפשר היה לראות את כל הדברים שנאמרו פה עד עכשיו.

גלי עציון: היא אישה מדהימה מצד אחר ומצד שני, סופר צנועה ובקושי מבינה למה בעצם היא זכתה בזה ובעצם מה שהיא ביקשה בסוף הסרטון שהכינו לכבודה זה להגיע למצב שבו היא תקבל את הפרס לא כי היא אישה, אלא כי היא מצטיינת.

גלי עציון: היא אמרה "..

גלי עציון: אבל אני מבינה אם עדיין צריך לעשות את זה על מנת להביא לשוויון מגדרי.

גלי עציון: .".

גלי עציון: אז אני חושבת שאנחנו בקרן הזאת, זה מה שאנחנו מנסות להביא – להביא לקדמת הבמה את אותן הנשים, על מנת שבבוא הזמן אפשר יהיה להכיר בהן כי הן שוות.

גלי עציון: הן שוות ואפילו שוות יותר.

גלי עציון: אז להכיר בהן לא רק בגלל שהן נשים, אלא כי הן פשוט שוות.

אפרת רייטן: יפה, אני חושבת שזה משפט יפה מאוד לסיים איתו את הדיון ותודה רבה גם לך שהשתתפת.

אפרת רייטן: אני רוצה באמת להודות מקרב לב, הדיונים האלה הם מרחיבי לב ונפש, ממש.

אפרת רייטן: אני לא יודעת כמה אתם קיבלתם מהישיבה הזו, אני בטוחה שאנחנו קיבלנו – כל מי שהשתתפה פה וגם בזום יוצאת מכאן עם הרבה מאוד מחשבות והרבה מאוד כוחות מחודשים על מנת להמשיך ולקדם ולהמשיך ולפעול, לעשות את השינויים האלה שקורים ואנחנו ניתן להם עוד את הדחיפה.

אפרת רייטן: אז אנחנו מציינים מכאן, מהכנסת ובאמת מוקירים את כל העבודה שלכם ואת הנשים ונערות במדע.

אפרת רייטן: יישר כוח, עלו והצליחו, תודה רבה לכולכם שהגעתם.

שרון רופא אופיר: ותודה לך על הדיון החשוב הזה, זה לא מובן מאליו.

אפרת רייטן: בשמחה.