ועדת החוץ והביטחון, כנסת 24, פרוטוקול מספר 85, 2022-02-27 12:00

רם בן ברק: צוהריים טובים לכולם, אנחנו נמצאים כאן בעקבות בקשה לדיון מהיר של חברי הכנסת אופיר אקוניס ומיכאל מלכיאלי, לגבי המשבר במשרד החוץ, סכסוך העבודה במשרד החוץ.

רם בן ברק: אני נעניתי לבקשה בשמחה, ואני חושב שמשרד החוץ הוא גוף שתפקודו חשוב ביותר.

רם בן ברק: משברים כאלה לא עושים טוב לא למדינת ישראל, לא לאזרחי מדינת ישראל ולא ליכולת שלנו לתפקד בעולם.

רם בן ברק: אנחנו מאוד מאוד מוגבלים בזמן, כי דחפנו את הנושא בין שני דיונים, ולכן אני אתן מכל גוף רק לנציג אחד לדבר, ובסופו של דבר ננסה להביא את המשבר הזה לידי פתרון.

רם בן ברק: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני באמת מעריך את העובדה שנמצא זמן מהיר, על אף שאנחנו מדברים על דיון מהיר, ובכל מקרה היה אמור להתקיים על פי תקנון הכנסת ואישור נשיאות הכנסת לפני כשבועיים, בישיבתה, לאור הבקשה שלי ושל חבר הכנסת מלכיאלי.

אופיר אקוניס: כותרתה של ההצעה היא משבר תנאי ההעסקה של עובדי משרד החוץ, המהווה איום אסטרטגי על מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אני מודה לך ולצוות הוועדה, כפי שאמרתי, על קיום הדיון הזה היום, ביום שהוא איננו יום שוטף של עבודת הכנסת.

אופיר אקוניס: של ועדותיה – כן.

אופיר אקוניס: יצא כך הדבר, במקרה לגמרי – זה דבר שלא תוכנן, ודאי לא כשחבר הכנסת מלכיאלי ואני הנחנו את הבקשה לדיון מהיר – שאנחנו בעצם במשבר בין-לאומי, שיכול להוות אולי איזשהו סמל למצבם הסדיר של עובדי ועובדות משרד החוץ, השליחות והשליחים, כאשר הם מייצגים את מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, פעולותיך בזירה הבין-לאומית בתפקידים כאלה ואחרות ידועות היטב.

אופיר אקוניס: מדובר על חוד החנית של משרדי הממשלה, שלא נמצאים בארצנו אלא מייצגים אותנו בחו"ל, בתנאים קשים מאוד.

אופיר אקוניס: אגב, התנאים הקשים הם לא בוושינגטון ולא בלונדון ולא במדריד.

אופיר אקוניס: הם במקומות אחרים, למשל קייב.

אופיר אקוניס: זאת דוגמה ממש יום-יומית, ואני מבין שהשגרירות פונתה בשלום, הועברה למקום אחר באוקראינה ומתפקדת משם תחת אש תרתי משמע.

אופיר אקוניס: זאת לא אמירה סתמית.

אופיר אקוניס: כאשר אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על ייצוגה של מדינת ישראל, שמירה על אינטרסים אסטרטגיים, הסברתה, הבעת העמדות שלה, אבל גם טיפול בישראלים רבים.

אופיר אקוניס: את זה אנחנו רואים כרגע, וזה הדבר שעומד כרגע למבחן.

אופיר אקוניס: אגב, אני מצטער שלא הקשיבו להתראות שיצאו מטעם המדינה, הממשלה ומשרד החוץ לפני כשבועיים וחצי, אבל לא צלחו.

אופיר אקוניס: בהם צריך לטפל במצב חירום.

אופיר אקוניס: הפגיעה המתמשכת בעובדות ועובדי משרד החוץ, שהם באמת חוד החנית של כוחותינו מחוץ לגבולות ישראל, היא בלתי נסבלת.

אופיר אקוניס: אני שמח שמשרד האוצר שלח נציג, ואני גם יודע שמתקיים מחר דיון במשרד האוצר בעניין שהעלינו על סדר-היום.

אופיר אקוניס: אני רוצה לומר בגילוי נאות, הייתי שר בממשלות קודמות, ולדאבון הלב לא הייתי שותף באופן מוחלט לעמדות של משרד האוצר בעניין זה.

אופיר אקוניס: אמרתי, וביום מן הימים ייחשפו הפרוטוקולים של ישיבות הממשלה – אגב, אני בעד לקצר את זה הרבה יותר מהשנים שחוק הארכיונים מחייב – ולראות שם איך בדיונים בנושא היחסים בין משרד האוצר למשרד החוץ, אני מתייצב לימינם של עובדי משרד החוץ כשר מדע לשעבר, כשר שקיבל שירות מצוין מעובדות ועובדי משרד החוץ במקומות טובים יותר, ובמקומות מסובכים יותר.

אופיר אקוניס: למרות הדברים הללו, שהיו גם בממשלות קודמות – הינה, אני אומר את הדברים ביושר – או במשרד האוצר בממשלות קודמות, אם לדייק את הדברים, והעומדים בראשו, שלא היטיבו עם עובדות ועובדי משרד החוץ, למרות זאת נחתם הסכם בשנת 2017.

אופיר אקוניס: אני מבין מעובדי ועובדות משרד החוץ, אשר נפגשתי איתם כמה וכמה פעמים לפני הפגישה הזאת, שההסכם הזה לא רק שאיננו מיושם, תנאיו נשחקים.

אופיר אקוניס: אני רוצה להעלות על השולחן את נושא התנאים שבהם עובדות ועובדים נציגינו במשרד החוץ, לבדוק מול משרד האוצר מדוע ההסכם מ-2017 איננו מיושם, כפי שהיה צריך להיות מיושם.

אופיר אקוניס: אני מניח שוועד העובדים ייצג את זה בצורה יותר ספציפית, אדוני היושב-ראש, לגבי התנאים היום-יומיים, ועם דוגמאות רבות.

אופיר אקוניס: אני מדבר על מדיניות.

אופיר אקוניס: דבר נוסף, תנאי השירות נקבעים באופן בלעדי על ידי החשב הכללי במשרד האוצר, בעוד הדבר הזה יכול להיקבע על ידי מנכ"ל משרד החוץ עם ועד העובדים ועם השליחים, בצורה של הידברות, ולא להישאר בידי משרד האוצר.

אופיר אקוניס: זה יכול להיות סיכום של הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: אגב, יש דוגמאות וזה קורה במוסדות אחרים, שהם ממשלתיים או סמי-ממשלתיים.

אופיר אקוניס: זה קורה, ואפשר לקחת כמה דוגמאות מהם ולא להשאיר אותם חשופים בצריח.

אופיר אקוניס: אתה יודע, בימינו זה ממש תרתי משמע, בעיקר בין אוקראינה לרוסיה, ולמדינות הגובלות במזרח אירופה, לאור האירועים שאנחנו רואים משם.

אופיר אקוניס: אלה הם הדברים שהביאו אותי, אדוני, להביא את הדברים אל שולחנה של הכנסת.

אופיר אקוניס: ידוע לכולם, כמובן, שסיכום הישיבה הזאת מונח על שולחנה של הכנסת.

אופיר אקוניס: הוא אומנם דיון מהיר ולא הצעת חוק, אבל הוא מחייב.

אופיר אקוניס: לכן, אני מבקש תשובות ברורות ולא מתחמקות ממשרד האוצר, שיש לו לעיתים התמחות בהתחמקויות ובמכבסות מילים, בעניינים שקשורים ליחסי העבודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני.

רם בן ברק: תודה רבה לך, חבר הכנסת אקוניס.

רם בן ברק: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על קיום הדיון בזמנים מאוד עמוסים, וגם להודות ליוזם הדיון, חבר הכנסת אופיר אקוניס, שהאיר גם את עיניי.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שקדמה לדיון הזה ישיבה פורמלית שלי גם עם חלק מוועד העובדים, וגם בדיקה נוספת עם מנהלי אגפים בכירים מאוד במשרד החוץ היום, שאותם שאלתי האם כצעקתה.

מיכאל מלכיאלי: האם מה ששמעתי זה אכן מדויק, או שיש פה איזשהו סכסוך של אגו, של כבוד, וצריך לדעת את האמת.

מיכאל מלכיאלי: חלקם הגדול ביקש שאני לא אצטט את השם שלהם, והכול שיחות מחוץ לפרוטוקול.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו ביקשנו את הדיון הזה, עוד לא היה הנושא של אוקראינה, ועל אחת כמה וכמה, הסיפור עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: התמונה שעלתה אצלי ממשרד החוץ – אני לא מכיר את המשרד הזה כל כך טוב – היא של משרד משותק.

מיכאל מלכיאלי: דיברתי עם כמה שגרירים שלנו בכמה מדינות בעולם, על תנאי ההעסקה שלהם.

מיכאל מלכיאלי: אומר לי שגריר: אני לא יכול לנסוע במונית, אני צריך לנסוע ברכבת או באוטובוסים, דבר שלוקח לי לפעמים 12 שעות, כי משרד החוץ קיצץ בהמון תנאים.

מיכאל מלכיאלי: ולא מדובר בבתי מלון מפוארים, אלא בדברים בסיסיים.

רם בן ברק: אני מבין שהסכסוך הוא על השכר בעיקרון.

מיכאל מלכיאלי: יש פה חבילה של דברים.

רם בן ברק: ברשותך, בבקשה.

רם בן ברק: אני מבין שההוצאות והתקציב של משרד החוץ גדלו בהרבה.

רם בן ברק: מה שלא גדל, בינתיים, זה השכר של העובדים.

יוסי לוי ספרי: אפשר לדון בהיקף הגידול התקציבי.

יוסי לוי ספרי: אנחנו לא טוענים כנגד יכולת המשרד לבצע פעולות שדורשות תקציב.

יוסי לוי ספרי: אנחנו טוענים לגבי כלים שהם בעולמות ההעסקה והתנאים של העובדים.

יוסי לוי ספרי: גם הדברים שחבר הכנסת מלכיאלי דיבר עליהם, גם הם בעולמות התנאים.

יוסי לוי ספרי: הם לא בעולמות התקציב.

מיכאל מלכיאלי: התמונה המדאיגה הזאת מראה שלאף אחד בדרג מקבלי ההחלטות לא באמת אכפת מהמשרד הזה.

מיכאל מלכיאלי: אם הייתי חושב שהשר מנותק מהמשרד, אולי מיותר, אבל אנחנו רואים מעורבות מאוד מאוד גדולה של השר במינוי מקורבים בכל מיני מדינות קצה.

אמילי חיה מואטי: לשר יש מכסה של 11 מינויים פוליטיים, ויש לו הזכות להשתמש במכסה הזאת.

אמילי חיה מואטי: היחידה שלא השתמשה בזה, הייתה ציפי לבני, למעט מינוי אחד לאו"ם.

רם בן ברק: בואו ננסה לקיים דיון מקצועי.

מיכאל מלכיאלי: לא זה הדיון.

מיכאל מלכיאלי: רק אמרתי שהשר מכיר את המשרד, ומצד שני, נראה שיש ניתוק מוחלט לצרכים האמיתיים של המשרד.

מיכאל מלכיאלי: אני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת אקוניס, ואנחנו מצפים לתשובות אמיתיות ממשרד האוצר, איך הם חיים עם המצב הזה.

רם בן ברק: חברת הכנסת אמילי מואטי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: שלום, חברים יקרים, שמחה שאתם כאן.

אמילי חיה מואטי: אולי להבדיל מחבריי, אני מכירה את משרד החוץ ואת שירות החוץ הישראלי.

אופיר אקוניס: לא, לא, אנחנו מכירים, חברת הכנסת מואטי.

אמילי חיה מואטי: אמרת שאתה לא מכיר.

מיכאל מלכיאלי: אני אמרתי.

אופיר אקוניס: לא, הפוך.

אופיר אקוניס: אני שיבחתי אותם בכל מקום.

אמילי חיה מואטי: אני חיה עם דיפלומט מזה שלושים שנה, שהתחיל את השליחות שלו בשנות השמונים בבלגיה.

אמילי חיה מואטי: היה שגריר במספר מדינות, עמד בראש הצוות המדיני במשפט של אריק שרון, וזה קצת כמו לחיות עם מנתח מוח.

אמילי חיה מואטי: כל הבעיות שצפות סביב משרד החוץ, וכל האתגרים, אני מכירה אותם ברמת שפת אם.

אמילי חיה מואטי: המשרד הזה חשוב לו, המשרד הזה חשוב לי, ובאמת צריך להגיד לכם תודה על הימים האלה.

אמילי חיה מואטי: בתנאים בלתי אפשריים, תחת התחלה של סכסוך עבודה, הוכחתם שהשליחות הלאומית חשובה לכם יותר מהסיטואציה הנוכחית, שנקלעתם אליה.

אמילי חיה מואטי: אני רואה ביחסי החוץ של מדינת ישראל נדבך משמעותי גם ביחסי הביטחון – בביטחון המדינה, בביטחון הלאומי, בבניית הכוח ובבניית הביטחון.

אמילי חיה מואטי: הרבה אנשים טועים לחשוב, שהעבודה שלכם זה להסתובב בקוקטיילים ולסגור כל מיני עניינים עם הנהגות אחרות ועם דיפלומטים אחרים.

אמילי חיה מואטי: זה רחוק מהמציאות.

אמילי חיה מואטי: זה רחוק שנות אור מהמציאות.

אמילי חיה מואטי: כשאני מדברת על בעלי, הוא דווקא פונק.

אמילי חיה מואטי: אני מדברת על מציאות שבה לשגרירים אין כסף למוניות, לרכבות.

אמילי חיה מואטי: לא מתקיימות פגישות שצריכות להתקיים.

אמילי חיה מואטי: אין מספיק תקציבי אירוח.

אמילי חיה מואטי: אני יודעת ששר החוץ הנוכחי מאוד קשוב לזה.

אמילי חיה מואטי: אני בטוחה שאפשר להגיע להסכמים מולו ומול מנכ"ל משרד החוץ.

אמילי חיה מואטי: הדלת שלי פתוחה לכל עניין.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת מכם, עד כמה שניתן עם כל המורכבות, להיות זרוע פרלמנטרית ואוזן קשובה עבור האתגרים שלכם.

אמילי חיה מואטי: אני ממש ממוש מודה לכם שאתם כאן, וסליחה על האיחור בקביעת הדיון.

רם בן ברק: אני אציין שחברת הכנסת אמילי מואטי היא יושבת-ראש ועדת המשנה לענייני חוץ בוועדת החוץ והביטחון.

רם בן ברק: חברת הכנסת אורית סטרוק, את רוצה להוסיף?

אורית סטרוק: האמת שבאתי פשוט בשביל לתמוך.

אורית סטרוק: אני חושבת שכל אחד מעובדי משרד החוץ הוא כמו חייל של מדינת ישראל.

אורית סטרוק: חייל בשדה הדיפלומטי, שהוא לא פחות חשוב, אפילו לא בגרם אחד, מהשדה הצבאי או המודיעיני.

אורית סטרוק: ממש חייל מטעמנו.

אורית סטרוק: אני יודעת מההיכרות שלי, שהיא אולי לא רחבה כמו של אופיר אקוניס או אמילי מואטי, שאתם עובדים בתת תנאים ביחס לנדרש.

אורית סטרוק: באתי להביע את התמיכה שלי, ואני לא אאריך בדברים, אבל מכיוון שאנחנו נמצאים תוך כדי ניסיונות לחלץ מאוקראינה גם ישראלים וגם יהודים זכאי חוק השבות, אני רוצה לשים על השולחן בעיה שנתקלתי בה.

אורית סטרוק: מיום שישי בבוקר אני בקשר אין סופי עם אנשים שמנסים לצאת משם, ואני יודעת שזה לא הנושא, אבל אני שמה את זה כאן, מכיוון שאתם כאן, ומכיוון שאתה כאן, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: פורסמו מספר נקודות גבול, שבהן אמור להיות נוכח נציג של משרד החוץ לטובת סיוע לאלה שמנסים לצאת.

אורית סטרוק: הוא לא תמיד נוכח.

אורית סטרוק: קיבלתי פנייה מישראלי שמנסה לצאת משם עם אשתו ובתו.

אורית סטרוק: הוא הגיע לאחת מנקודות הגבול המפורסמות, ומכיוון שכאשר הוא נכנס לאוקראינה, הוא נכנס עם הדרכון האוקראיני, האוקראינים לא נותנים לו לצאת.

אורית סטרוק: אמרתי לו שהוא בנקודה שבה אמור להיות נציג של משרד החוץ.

רם בן ברק: הוא אזרח אוקראיני?

אורית סטרוק: הוא גם אזרח אוקראיני.

רם בן ברק: הדיון הזה יש לו מטרה, ואני חושב שזה נכון.

רם בן ברק: יש חדר מצב ואפשר לפנות עם כל בקשה.

רם בן ברק: בעיקרון, האוקראינים לא נותנים מגיל 18 עד 40 לצאת, גם אם הם יהודים.

אורית סטרוק: אני יודעת, ואני מכירה את זה.

אורית סטרוק: אני רק מציינת את העובדה שלא היה שם נציג.

אורית סטרוק: אני מבקשת, אם אפשר לדאוג שלפחות בעמדות הגבול שפורסמו, יהיה נציג.

אמילי חיה מואטי: יש נציגות בגבולות.

אמילי חיה מואטי: יאיר לפיד פרסם אתמול את רשימת הגבולות, שדרכם אפשר לצאת.

אורית סטרוק: בכל מקרה, אני ודאי תומכת בכל לב, בדרישה שעלתה כאן.

אורית סטרוק: אנחנו צריכים שאתם תוכלו לייצג אותנו בצורה הכי טובה, וכדי לעשות את זה, אתם צריכים תנאים.

אורית סטרוק: זה אל"ף-בי"ת.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: חבר הכנסת שיקלי, אתה רוצה להוסיף משהו?

עמיחי שיקלי: אני מעדיף להתייחס בהמשך.

רם בן ברק: יושב-ראש ועד העובדים של משרד החוץ, בבקשה.

יוסי לוי ספרי: תודה רבה, ותודה רבה על קיום הדיון הזה.

יוסי לוי ספרי: אני רוצה לפתוח דווקא בדברים שנאמרו לא על ידי, ונאמרו ממש לפני שעה קלה: בימים הקרובים יגיע לאוקראינה מטוס, ועליו 100 טון ציוד הומניטרי ישראלי, לאזרחים שנמצאים גם באזורי הקרב, ולאלה שמנסים לצאת: ערכות לטיהור מים, ציוד רפואי ותרופות, וגם אוהלים, שמיכות, שקי שינה וציוד נוסף, שיכול לסייע לאזרחים שנמצאים מחוץ לביתם במזג האוויר החורפי הקר.

יוסי לוי ספרי: במקביל, משרד החוץ ועובדיו עושים לילות כימים, על מנת לסייע לישראלים שנמצאים בגבול ורוצים לצאת משם הביתה.

יוסי לוי ספרי: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות להם, אתם עושים עבודת קודש.

יוסי לוי ספרי: את זה אומר ראש הממשלה נפתלי בנט ממש לפני שעה קלה, ואני חייב לומר לכם שלסיוע ההומניטרי הזה יש שם ושם משפחה.

יוסי לוי ספרי: קוראים לה גלית פלג, היא יושבת פה, והיא זאת שמרכזת את הסיוע ההומניטרי של מדינת ישראל.

יוסי לוי ספרי: במהלך סוף השבוע הזה גלית עסקה בלי סוף בהעברת הסיוע ההומניטרי לאוקראינה.

יוסי לוי ספרי: מדובר על תיאום של טיסות, מדובר על תיאום של חברות מסחריות שמעבירות ציוד, וכן הלאה.

יוסי לוי ספרי: רק דבר אחד שכחו, שגלית היא עובדת וגלית זכאית לקבל שכר על העבודה הזאת.

יוסי לוי ספרי: במשרד החוץ הפכה להיות תרבות שאנחנו יודעים לעבוד מחוץ לשעות ובסופי שבוע, ללא כל תגמול.

יוסי לוי ספרי: כשדיברתי איתה במוצאי שבת, היא אמרה לי: אני אפילו לא יודעת איך אני מדווחת על דבר כזה, פשוט עבדתי במהלך כל סוף השבוע.

יוסי לוי ספרי: אני לא יודעת איך לעשות את זה.

יוסי לוי ספרי: אבל זה לא דבר ייחודי, משום שבמשך השבועות האחרונים מתקיימים חיתוכי מצב בוקר וערב במשרד החוץ, ועשרות עובדים נמצאים בהם.

יוסי לוי ספרי: חלקם יושבים גם בזום מהבית, והם צריכים להגיע מוכנים לדיונים האלה ולקרוא חומרים.

יוסי לוי ספרי: אף אחד לא חושב שצריך לשלם להם על זה, כי זאת תרבות ארגונית.

יוסי לוי ספרי: זאת תרבות ארגונית של מחויבות, ולא ישלמו לנו.

יוסי לוי ספרי: ואנחנו נעשה בכל זאת.

רם בן ברק: אבל השכר הוא גלובלי, לא?

יוסי לוי ספרי: לא, הוא לא שכר גלובלי.

יוסי לוי ספרי: הוא שכר פר שעה.

יוסי לוי ספרי: אתה מדבר על חו"ל, ואני מדבר על הארץ.

יוסי לוי ספרי: בארץ הוא לא גלובלי.

רם בן ברק: זאת אומרת, אתם מחויבים ל-9 שעות עבודה ביום?

יוסי לוי ספרי: מחויבים ל-8.30 שעות עבודה ביום, ומשלמים לנו על כל שעה נוספת, עד כמה שיש תקציב, עד כמה שיש מסגרת.

יוסי לוי ספרי: אנחנו מבצעים עבודה רבה, שהיא מחוץ לשעות העבודה במשרד.

רם בן ברק: אז אני שואל שוב.

רם בן ברק: אם זה לא גלובלי, והיא מחויבת ל-8.30 שעות עבודה ביום, האם מעבר לשעות האלה את מגישה שעות נוספות?

גלית פלג: לא בבית, לא בשישי ולא בשבת.

גלית פלג: אם אני נשארת במשרד עד שמונה בערב במקום עד חמש, אני מגישה.

רם בן ברק: וכשאת עובדת מהבית את לא מגישה.

רם בן ברק: הערת ביניים, אני חושב שאם אתם משווים את עצמכם ובצדק, כי גם אני משווה אתכם ככה, לאחת מהזרועות של הממשלה בתחום הצבא, כמו שהשוו אתכם חברי הכנסת אמילי מואטי, אורית סטרוק ואקוניס, יכול להיות שיש מקום שזה יהיה גלובלי.

יוסי לוי ספרי: אבל אז נצטרך לתת תשובה לשאלה אחרת: איך יכול להיות שעובדים במשרד החוץ מקבלים השלמת הכנסה?

יוסי לוי ספרי: איך ייתכן שעובדים במשרד החוץ נקלטים, ומתחילים בשכר של 6,000 שקל?

יוסי לוי ספרי: הם יוצאים לחו"ל, מבצעים לפעמים שתי שליחויות, חוזרים למשרד, והשכר שלהם הוא עדיין 7,000-6,000 שקל, אחרי שבע-שמונה שנים של עבודה במשרד החוץ?

אופיר אקוניס: יש לי שאלה משלימה, לשאלתו של היושב-ראש.

אופיר אקוניס: ההסכם מ-2017 לא טיפל בזה?

אופיר אקוניס: זה לא כל כך מזמן.

יוסי לוי ספרי: לא, הוא לא טיפל.

אופיר אקוניס: וכוננויות אין?

יוסי לוי ספרי: יש שתיים.

יוסי לוי ספרי: אני חייב לומר לכם, אני עוסק באמל"ט, באמריקה הלטינית.

רחל מרלי: כל יום אנחנו כוננים.

יאיר פרומר: אין יום שבו אנחנו לא נדרשים למשהו, מקרה חירום שקורה בטורקיה או ברוסיה או בארצות הברית או באפריקה.

יאיר פרומר: אין יום כזה.

יוסי לוי ספרי: אני עוסק באמריקה הלטינית, ואתם יכולים להבין שברגע שאני מגיע הביתה, יום העבודה שלי רק מתחיל, משום שהנציגויות רק מתעוררות בשעות האלה.

יוסי לוי ספרי: מישהו צריך לחשוב איך מתגמלים את זה.

אמילי חיה מואטי: יוסי, זה שאתם יוצאים לחו"ל וחוזרים, אתם לא עולים בדרגה בשלב הזה?

יאיר פרומר: זה מוסיף לשכר 10%, כלומר מ-6,000 ל-6,600.

יאיר פרומר: זאת התשובה, חברת הכנסת.

יוסי לוי ספרי: אני רוצה להמשיך ולהעיר, שהבעייתיות היא לא רק עם העובדים בארץ.

יוסי לוי ספרי: הבעייתיות באה לידי ביטוי בזה, שיש פחות ופחות עניין של צעירים להתקבל היום למשרד החוץ, ואם הם כבר התקבלו, הם פשוט עוזבים אחרי זה.

יוסי לוי ספרי: הם עושים שליחות או שתיים ועוזבים, כי הם הבינו את העניין.

יוסי לוי ספרי: היה לנו מפגש עם צעירים במשרד החוץ, צעירים בוותק שלהם, שנמצאים בחו"ל.

יוסי לוי ספרי: הם אמרו לנו: חבר'ה, הסכסוך שאתם מתעסקים בו נורא מעניין, אבל להגיד לכם את האמת, זה פחות מעסיק אותנו.

יוסי לוי ספרי: כששאלנו אותם למה, הם אמרו: כי אנחנו לא מתכוונים להישאר.

יוסי לוי ספרי: אתם מדברים על דברים שהם בעתיד שלנו, ואנחנו לא רואים איזה עתיד יכול להיות לנו פה.

רם בן ברק: השכר בחו"ל הוא סביר?

יוסי לוי ספרי: לא.

יוסי לוי ספרי: השכר בחו"ל צריך להביא בחשבון עולמות של משפחה.

יוסי לוי ספרי: אני עובד מדינה בדרג ניהולי בינוני.

יוסי לוי ספרי: בן זוגי עובד מדינה בדרג ניהולי בינוני.

יוסי לוי ספרי: אופיר הכיר אותו.

יוסי לוי ספרי: אם אנחנו יוצאים היום לחו"ל, אנחנו יורדים בהכנסה המשפחתית שלנו משמעותית.

רם בן ברק: אבל אתה אומר שבארץ מרוויחים מעט.

יאיר פרומר: אני אסביר את המצב.

יאיר פרומר: הסכם 2017 צריך היה לעשות תיקון של השכר בחו"ל, והוא אכן עשה תיקון מסוים.

יאיר פרומר: לא מושלם, אבל עשה תיקון מסוים.

יאיר פרומר: לו הוא היה מיושם כלשונו, מצבנו היה היום סביר בחו"ל.

יאיר פרומר: מצבנו היום גרוע בחו"ל, מפני שיום אחרי חתימת ההסכם, משרד החוץ לקח לעצמו את כל מה שלא נכלל בהסכם, את כל כספי התוספות ששולמו, ולא היו הסכמיות.

אופיר אקוניס: נציג משרד האוצר, תעמוד על הנקודה הזאת בתשובה.

יאיר פרומר: משרד האוצר החליט חד צדדית להפר את כל ההבנות ואת כל ההסכמות שהיו, ובמשך שלוש השנים האחרונות אנחנו מדברים על שליש מהשכר, פחות או יותר, של העובדים בחו"ל, שנלקח על ידי משרד האוצר.

יאיר פרומר: שנית, לשאלתכם, לגבי מה המשמעות של משפחה.

יאיר פרומר: שליח, בת זוגה או בן זוגה יוצאים עם הילדים לחו"ל, ובן או בת הזוג מאבדים את הקריירה שלהם.

יאיר פרומר: הם יכלו להיות מנתחי מוח, חברת הכנסת מואטי ציינה בצדק, יכלו להיות חברי כנסת, ובמקום זה הם יושבים כפקידים בשכר של 1,000 או 1,500 שקלים בחודש בנציגות, ומקריבים את הקריירה שלהם.

יאיר פרומר: המשמעות היא שבסוף הקריירה, אחרי 40 שנה, ולא אחרי 20 שנה כמו אנשי צבא, בגיל 67, הפנסיה המשפחתית של שליחי משרד החוץ תהיה בין 8,000 ל-9,000 שקלים.

יאיר פרומר: האם אנחנו יכולים לחיות עם זה?

יאיר פרומר: אחרי 40 שנה, שליחי משרד החוץ שמסכנים את חייהם, שמקריבים את כל הקריירה שלהם, שמקריבים את הרווחה של הילדים שלהם, שלפעמים לא רואים את ההורים שלהם במשך שנים, יכולים לחיות בשלום עם זה, שבסוף הם ייצאו עם פנסיה של 8,000 שקלים?

אמילי חיה מואטי: נכון, זאת הפנסיה.

יאיר פרומר: האם זה נשמע הגיוני למישהו פה בחדר?

אורית סטרוק: השאלה היא האם אנחנו יכולים לגייס כוח אדם איכותי עם משכורות כאלה.

אמילי חיה מואטי: שאלה נוספת היא האם יש משהו שאפשר לעשות עם בני הזוג.

רם בן ברק: אין לנו הרבה זמן, ואני באמת רוצה שזה היה דיון אפקטיבי.

רם בן ברק: חבר הכנסת שיקלי, אתה רוצה להעיר הערה?

עמיחי שיקלי: כן.

עמיחי שיקלי: ישבתי עם אנשי משרד החוץ לפני הדיון הזה ללמוד את הנתונים, מה שאפשר, ואני רוצה להתייחס לאנשים שהם בליבת האירועים.

עמיחי שיקלי: אותם אנשים שעושים קורס צוערים וכל הדברים האלה.

עמיחי שיקלי: לא להתייחס רוחבית למשרד, כי אני לא מבין את כל הפעילות הרוחבית.

עמיחי שיקלי: המצב המתואר, שבו מתחילים בשכר התחלתי כל כך נמוך, אין לזה שום קשר לשוק האזרחי, ושום קשר לשירות הציבורי, בוודאי לשירות ציבורי ביטחוני.

עמיחי שיקלי: המציאות הזאת מחייבת שינוי, וזאת נקודה ראשונה ברורה.

עמיחי שיקלי: אני חושב שנכון אולי שהדיון על השכר ייעשה במשרד החוץ ועם שר החוץ, ולא באופן שרירותי על ידי משרד האוצר.

עמיחי שיקלי: אני אגיד הערה אחרונה, שאנחנו צריכים לצמצם מינויים פוליטיים בתפקידים של משרד החוץ, כי מה שראינו כרגע עם - - -

רם בן ברק: אני ביקשתי, נכון?

רם בן ברק: נכון או לא?

עמיחי שיקלי: אנשים עובדים כל החיים כדי לקבל את התפקידים האלה - - -

רם בן ברק: ביקשתי או לא?

רם בן ברק: נכון שביקשתי?

עמיחי שיקלי: - - - שולחים את זועבי - - -

רם בן ברק: אני מבקש שלא תערבב מין שאינו במינו.

רם בן ברק: הם לא המציאו את המינויים הפוליטיים.

רם בן ברק: יש 11 מינויים פוליטיים, ואף אחד לא עבר את זה בינתיים.

רם בן ברק: אם אתה רוצה לעשות דיון ענייני, תישארו ענייניים.

רם בן ברק: אם אתם רוצים לעשות ויכוח לא ענייני, אתם מוזמנים לעשות את זה במקום אחר.

רם בן ברק: בבקשה, יושב-ראש ועד העובדים.

יוסי לוי ספרי: העניין של סיכון חיים, שאתם רואים היום בהקשר של אוקראינה – פינוי המשפחות של השליחים שלנו מקייב לארץ, הזזה של השליחים לגבול פולין, האנשים שיוצאים מהארץ כדי להשתתף בפעילות שם בנקודות הגבול וכן הלאה.

אופיר אקוניס: כמה יצאו?

יוסי לוי ספרי: אני לא יודע במדויק.

יוסי לוי ספרי: לדעתי עשרות.

יוסי לוי ספרי: בסך הכול יש שם עשרות, שמגיעים גם מנציגויות אחרות.

יוסי לוי ספרי: העניין של סיכון חיים נמצא עכשיו באמצעי התקשורת, אבל הוא יום-יומי.

יוסי לוי ספרי: אני שירתתי בטורקיה, ואני לא צריך לספר לכם על היקף האבטחה שהייתה צריכה להיות סביבי, סיכון החיים שאני הייתי מצוי בו, והעברה שלי ממלון למלון כדי לשמור על חיי.

יוסי לוי ספרי: סיכון החיים הזה הוא תמידי, והפינויים של המשפחות, שנתקלנו בהם עכשיו, החבר'ה שנמצאים איתי פה, שהם חברי ועד – מקרי לגמרי – כל אחד מהם חווה פינוי.

יוסי לוי ספרי: אני חוויתי פינוי מטורקיה, רחלי חוותה פינוי מאביג'אן, גלית חוותה פינוי ממרוקו.

יוסי לוי ספרי: כל אחד מאיתנו חווה את זה, שאתה נתלש ביום אחד, לעיתים עם המשפחה, לעיתים בלי המשפחה כי המשפחה כבר בארץ קודם לכן, ואז מתחילים לדון איתך בשאלה מה התנאים שאתה תקבל.

יוסי לוי ספרי: נכון להיום, ההחלטה של משרד האוצר, היא שאם המלחמה הזאת מתארכת, בעוד שבועיים מהיום, בני המשפחות של השליחים שנמצאים פה בארץ, ונתלשו מביתם באוקראינה – הילדים נתלשו מחבריהם, מבתי הספר שבהם הם לומדים וכן הלאה – וחיים היום בבתי מלון, יצטרכו להתחיל לשלם עבור הדיור הזה.

יוסי לוי ספרי: אם הם זקוקים לרכב שכור, גם על הרכב הם ישלמו בעצמם.

יוסי לוי ספרי: המדינה שלנו יודעת לשלוח אותנו, אבל היא לא יודעת להגן על הצרכים שלנו אחרי זה.

יוסי לוי ספרי: ועם זה אנחנו לא יכולים יותר להשלים.

יוסי לוי ספרי: לא יכול להיות מצב, שבו אני אקבל טלפון מעובדת אחת, שנמצאת באחת המדינות, ותגיד: יוסי, כבר חודשים שהבת שלי הנכה לא נמצאת בבית הספר, כי שכר הלימוד פה מעט יותר יקר ממה שמקובל בארץ.

יוסי לוי ספרי: ואם הילד על הרצף האוטיסטי, הוא יישב בבית שלושה חודשים.

יוסי לוי ספרי: זאת ההתנהלות שאנחנו חווים ברמת היום-יום.

יוסי לוי ספרי: אי-אפשר להפוך את זה בכל פעם לסכסוך עבודה.

יוסי לוי ספרי: אי-אפשר, זאת לא שיטת עבודה.

יוסי לוי ספרי: אנחנו לא יכולים לסכסך את יחסי העבודה בתוך משרד החוץ על כל תקלה כזאת, שמשרד האוצר גורם לנו.

יוסי לוי ספרי: מישהו צריך לחשב מסלול מחדש בכל הטיפול בשליחי משרד החוץ, בעובדיו בארץ.

יוסי לוי ספרי: אני חייב להודות שהמערכת הפוליטית כולה, כולה חושבת כמונו.

יוסי לוי ספרי: איך אני יודע?

יוסי לוי ספרי: כי ראש הממשלה אומר את זה, וראש הממשלה החליפי אומר את זה.

יוסי לוי ספרי: הוא אומר את זה במילים מפורשות.

יוסי לוי ספרי: הוא אומר: אני חושב שהעובדים צודקים.

יוסי לוי ספרי: מנכ"ל משרד החוץ לא אמר לנו אפילו פעם אחת: חבר'ה, הגזמתם.

יוסי לוי ספרי: אפילו לא פעם אחת.

יוסי לוי ספרי: להפך, הוא אומר לנו: אני מבין, אתם צודקים לגמרי.

יוסי לוי ספרי: אנחנו לא יכולים לנהל ככה משרד.

יוסי לוי ספרי: אנחנו הולכים מחר לדיון במשרד האוצר, ואני אומר באופן הכי מפורש שאנחנו נוהגים באחריות מהיום הראשון.

יוסי לוי ספרי: מהיום הראשון אנחנו נמצאים תחת לחצים של העובדים שלנו להשבית את המשרד.

יוסי לוי ספרי: בכל פעם שקיימנו אסיפה עם העובדים, מעולם לא קם עובד ואמר לי: יוסי, אני מבקש שתעצרו את כל הפעילות הארגונית, ותתחילו להיות יותר נחמדים.

יוסי לוי ספרי: את זה אין לנו, אלא אמירה: תשביתו כבר את המשרד, למה אתם חננות?

יוסי לוי ספרי: אנחנו לא עושים את זה, כי אנחנו מבינים את המשמעות של הפגיעה האסטרטגית במדינת ישראל; אנחנו מבינים את המשמעות של הפגיעה המדינית; אנחנו מבינים את המשמעות של הפגיעה באזרחי ישראל, שזקוקים לשירות שלנו בחו"ל.

יוסי לוי ספרי: כרגע נקטנו עיצומים מינוריים, מינוריים בארבע-חמש נציגויות.

יוסי לוי ספרי: יש לנו מאות פניות לוועדת חריגים.

יוסי לוי ספרי: במהלך סוף השבוע הזה היינו צריכים להחריג מקרים של נוסעים רפואיים בהקשרים של פונדקאות, כי הלב נכמר.

יוסי לוי ספרי: אבל הלב שלנו נכמר בסוף.

רם בן ברק: עדיין לא אפשרתם פונדקאות?

יוסי לוי ספרי: מה זאת אומרת?

יוסי לוי ספרי: לא הסרנו את העיצומים.

רם בן ברק: אני חושב שבעניין של הפונדקאות אתם צריכים לאשר.

דניאל בונפיל: זה מה שחשוב עכשיו?

רם בן ברק: בין היתר, כן.

יוסי לוי ספרי: אדוני היושב-ראש, אני אשמח לדעת האם מחר אנחנו נכנסים לחדר במשרד האוצר, ואנחנו יכולים לצאת משם עם הודעה, שאנחנו לא רק מסירים את בעיית הפונדקאות, אלא את כל הבעיות.

יוסי לוי ספרי: אחרת אנחנו הולכים לשיתוק של משרד החוץ.

יוסי לוי ספרי: אני אומר את זה, כדי שזה יירשם בפרוטוקול של הוועדה.

יוסי לוי ספרי: בסופו של דבר, האחריות לניהול משרד החוץ לא מוטלת על כתפיי, היא מוטלת קודם לכול על מי שביקש מטעם הציבור את האמון שלו.

יוסי לוי ספרי: אנחנו נשתק את הפעילות של משרד החוץ, אם מחר אנחנו נכנסים לחדר ונתקלים בכתף קרה.

יוסי לוי ספרי: כל האמירות היפות האלה נתקלות באפס מעשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, רק הערה אחת לסיפא של הדברים.

אופיר אקוניס: זה בדיוק הדבר שאסור לנו להגיע אליו.

אופיר אקוניס: אני מניח שעכשיו תעביר למשרד האוצר את זכות הדיבור, והדבר עובר לאחריות מלאה של משרד האוצר.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נאפשר לכם, לאפשר את הדבר הזה.

רם בן ברק: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה, אל תנהל את הדיון.

יוסף לוי ספרי: אדוני היושב-ראש, משפט נוסף.

יוסף לוי ספרי: ב-10 בפברואר נתן בית הדין לעבודה פסק דין, בסוגיה שהעלה חברי לוועד, בנושא של פגיעה בתנאי השירות, בדמי הייצוג ובתוספות שכר, שמהוות לעיתים עד כדי שליש מהשכר של העובדים בחו"ל.

יוסף לוי ספרי: בית הדין דחה לחלוטין את הגישה של משרד האוצר, שהוא יכול לבצע את הפגיעה הזאת חד-צדדית, הורה לו להיכנס למשא ומתן ואמר: יש פה פגיעה בתנאי שכר, בתוספות שכר שהעובדים האלה זכאים להם, ואתה לא רשאי לעשות את השינוי הזה באופן חד-צדדי, בלי הסכמה של העובדים.

יוסף לוי ספרי: יש בעיות עם מיסוי?

יוסף לוי ספרי: בבקשה, נא לדון איתם.

יוסף לוי ספרי: גילמת עד היום?

יוסף לוי ספרי: נא להמשיך לגלם.

יוסף לוי ספרי: את ההתנהלות של משרד האוצר, שמותר להם להכניס את היד לכיסנו בכל רגע נתון, כפי שבא להם, לזה אנחנו לא נסכים יותר.

רם בן ברק: ההסתדרות, אתם רוצים להעיר משהו, מעבר להעיר לי מה חשוב ומה לא חשוב?

דניאל בונפיל: יש לי דווקא הערה לחברים שלי בצד שמאל, לחברי הוועד המסורים והטובים, שהם פשוט לא מבינים שאם הם לא יעשו צעד, לא האוצר ולא הפקידים של האוצר – זה לא יעזור.

דניאל בונפיל: אני חושב שאני הכי מבוגר פה, וחמישים שנה אני מתעסק באיגוד מקצועי, במדינה שלנו, ואני מצטער, עוד לא השגתי דברים בדיבור אלא במנוף.

דניאל בונפיל: אין בררה, הם פשוט נחמדים, והם ימשיכו להיות ככה.

דניאל בונפיל: עשינו שביתה ב-2014, וקיבלנו 90 מיליון שקל.

דניאל בונפיל: עשינו שינויים רק אחרי תשעה ימים שבהם השבתנו את הכול.

דניאל בונפיל: אני ממליץ להם לאורך כל הדרך, והם לא שומעים לי – זה בסדר, מותר להם – תשביתו את המקום.

דניאל בונפיל: תשביתו.

רם בן ברק: זה בסדר לא לשמוע - - -

דניאל בונפיל: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, אבל אפשר להשבית.

דניאל בונפיל: אתה יודע מה?

דניאל בונפיל: אתה תראה שאחרי יום - -

רם בן ברק: זה היה בהומור.

דניאל בונפיל: - - פתאום האוצר מוצא כסף, מוצא הכול.

דניאל בונפיל: רק בכוח.

דניאל בונפיל: אני מצטער.

דניאל בונפיל: אני בעד לשבת, להתחנן, לעשות הכול וגם להשתחוות.

דניאל בונפיל: האנשים האלה טובים מדי, ומגיע להם צל"ש על הימים האלה.

אורית סטרוק: כמו שאסור לחיילים לשבות ואסור לשוטרים לשבות, אז בוודאי אתם לא צריכים לשבות.

אורית סטרוק: אבל אנחנו צריכים להיות כאן בשבילכם.

רם בן ברק: רבותיי, לא מנהלים כאן שיחות צד תוך כדי דיון.

רם בן ברק: בבקשה, משרד האוצר.

רם בן ברק: יש לכם הערכה באיזה סדר גודל מדובר?

יאיר פרומר: הם מכירים את הדרישות שלנו, הנהלת משרד החוץ קיבלה את הדרישות שלנו.

יאיר פרומר: במשך תשעה חודשים אנחנו מבקשים שידברו איתנו, ודממה.

יאיר פרומר: תשעה חודשים לא מדברים, לא התנהלה פגישה אחת.

יאיר פרומר: אני מקווה שמחר בפגישה נקבל את התשובה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אולי למשרד האוצר יש הערכה?

רם בן ברק: שאלתי אם לכם, לא למשרד האוצר, יש הערכה.

יאיר פרומר: מדובר בסכומים לא גבוהים, לא מאות מיליוני שקלים אלא הרבה פחות מזה.

יאיר פרומר: הכול נמצא כבר בתוך תקציב משרד החוץ, ואפשר לסגור הסכם מחר.

יאיר פרומר: מחר לסגור הסכם זה אפשרי, ואז לא תהיה בעיה של עיצומים.

יאיר פרומר: אבל אנחנו בצומת, ואם זה לא יקרה מחר, אנחנו הולכים למקום אחר לגמרי.

רם בן ברק: בבקשה, משרד האוצר.

ניצן הורוביץ: נעים מאוד, אני מאגף שכר, הסכמי עבודה.

ניצן הורוביץ: קודם כול, אני אשמח להתייחס.

ניצן הורוביץ: בנוגע להסכם 2017, אנחנו מדינת חוק והסכמים אנחנו מקיימים.

ניצן הורוביץ: אם יש איזושהי בעיה עם הטיפול בהסכם, כמובן שתמיד אפשר לפנות אלינו או לחשכ"ל.

ניצן הורוביץ: הסכמים זה משהו שאנחנו עומדים בו.

יאיר פרומר: בית המשפט אמר לכם שהפרתם אותו.

יאיר פרומר: הגענו לבית המשפט, וזה לקח שנתיים וחצי, רק כדי להגיד לכם, שהפרתם את ההסכם.

רם בן ברק: חברים, זה לא דיון שכל אחד מדבר בו מתי שהוא רוצה, מה שהוא רוצה.

רם בן ברק: הטענה היא שמצד אחד אתם מקיימים הסכם, ומצד שני, לקחתם את כל מה ש- והתחלתם לעשות בעיות במקומות אחרים, עד כדי שליש מהשכר.

רם בן ברק: זאת התנהלות שלטענתם, וכנראה שהם צודקים, אינה הולמת.

ניצן הורוביץ: אני אשמח להתייחס לסכסוך הספציפי.

ניצן הורוביץ: דבר ראשון, השליחים בחו"ל מקבלים שכר של למעלה מ-30 אלף שקל בממוצע.

ניצן הורוביץ: זה שכר שהוא הרבה יותר גבוה גם מהשכר הממוצע במגזר הציבורי, גם מהשכר הממוצע במשק.

ניצן הורוביץ: זה שיהיה ברור לכולם.

ניצן הורוביץ: צריך להבין שלצד השכר יש הטבות נוספות, שכוללות דיור.

ניצן הורוביץ: יש מקומות שבהם יש למדינה דירות.

רם בן ברק: חלק גדול כאן יודע מה זה להיות שליח בחו"ל.

רם בן ברק: אגב, מניסיוני, השליחים שהם לא ממשרד החוץ מקבלים תמיד תנאים יותר טובים ממשרד החוץ.

רם בן ברק: זה משהו שאני בתור שליח לא הבנתי, למה צריך להיות דירוג אחר בתנאים, אבל אני שם את זה לרגע בצד.

רם בן ברק: אני רוצה לדבר על השכר, ואותי מעניינים דווקא אלה שנמצאים בארץ.

רם בן ברק: אלה שנמצאים בארץ, הולכים לשליחות, חוזרים לארץ.

רם בן ברק: איך אפשר להסביר שפה הם מקבלים 30 אלף ופה הם מקבלים 7,000.

רם בן ברק: לא מובן לי.

ניצן הורוביץ: זה כמו כל עובדי מדינה.

רם בן ברק: לא, לא, מצטער.

רם בן ברק: אני עובד מדינה.

רם בן ברק: הייתי בחו"ל, הייתי בארץ, והיה הבדל בשכר, אבל לא כזה הבדל תהומי.

רם בן ברק: לפעמים הרווחתי בארץ יותר מאשר בחו"ל.

ניצן הורוביץ: בחו"ל מקבלים הרבה הרבה יותר, אבל בארץ מקבלים סכום מסוים, כמו כל עובדי המדינה.

ניצן הורוביץ: אין פה משהו שבא כנגד משרד החוץ.

רם בן ברק: יש משהו.

רם בן ברק: תקן אותי אם אני טועה.

רם בן ברק: יש הבדל גדול בין שכר שמקבל שליח, כשהוא נמצא בחו"ל, לבין השכר שהוא מקבל כשהוא חוזר לתפקיד במשרד החוץ בארץ.

ניצן הורוביץ: זה נובע מכך שבחו"ל הוא מקבל הרבה מאוד כסף, כמו שאמרתי.

רחל מרלי: הרבה מאוד כסף, אנחנו מתעשרים בחו"ל.

רחל מרלי: מתעשרים בחו"ל.

יאיר פרומר: אחרי שלושים שנה, אני מרוויח 30 אלף שקל למשפחה, בני זוג?

יאיר פרומר: סליחה, זה לא הרבה.

רחל מרלי: חבל שאין לנו פה תלושי שכר של עובדים, אז היינו מציגים לכם אותם.

יאיר פרומר: ואתם לוקחים על זה 50% מס, וזה מגיע ל-15 אלף שקל.

יאיר פרומר: זה לא הרבה מאוד כסף למשפחה.

יאיר פרומר: אתה יוצא עם פנסיה של 6,000 שקלים.

יאיר פרומר: על מה אתה מדבר?

רם בן ברק: אני אאלץ להוציא אותך מהדיון, וחבל.

ניצן הורוביץ: קודם כול, חס וחלילה, אני לא מזלזל בשכר של אף אחד.

ניצן הורוביץ: כשאני אומר הרבה מאוד כסף, אני מתכוון ביחס לשכר הממוצע במשק ובמגזר הציבורי.

אופיר אקוניס: אגב, לגבי הדיור, אדוני היושב-ראש, ברוב המדינות אין למדינה דיור.

אופיר אקוניס: במדינות הטובות כמובן – וושינגטון בוודאי, בלונדון בוודאי, בפריז בוודאי, אבל ברוב המדינות, שם השליחות קשה יותר, ואלה מדינות קשות שירות, התנאים עוד פחות טובים.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מדברים על המינויים הפוליטיים של וושינגטון, לונדון ופריז.

אופיר אקוניס: שם זה נחמד.

ניצן הורוביץ: אני אשמח להשלים את הדברים שלי.

ניצן הורוביץ: השכר הוא בנפרד מהדיור.

ניצן הורוביץ: כשאני דיברתי על השכר, זה בלי דמי ייצוג ובלי השתתפות בשכר דירה.

רם בן ברק: אם אני נוסע מחר לקניה, אני צריך לשלם את הדירה בעצמי?

ניצן הורוביץ: לא, ממש לא.

ניצן הורוביץ: אתה מקבל שכר דירה.

רם בן ברק: איפה כן?

ניצן הורוביץ: בשום מקום.

רם בן ברק: אז למה אתה אומר?

אופיר אקוניס: אני מדבר על דירות השרד.

רחל מרלי: הם מדברים על שליחים שאינם ראשי הנציגות.

ניצן הורוביץ: יש מקומות עם דירות שרד של המדינה.

ניצן הורוביץ: אנחנו בקשר ונשמח לשבת מחר.

ניצן הורוביץ: אומרים פה טענות שאנחנו לא מוכנים לשבת.

ניצן הורוביץ: אנחנו תמיד מוכנים לשבת עם כל גורם.

יוסי לוי ספרי: זה שקר.

יוסי לוי ספרי: היה צריך התערבות של שר החוץ בשביל שתסכימו להיפגש איתנו.

יוסי לוי ספרי: זה שקר.

יוסי לוי ספרי: אני לא יודע.

יוסי לוי ספרי: מעולם לא התקשר אליי אף בן אדם משום ארגון - - -

רם בן ברק: חברים, לא הייתם פה מעולם בדיון?

רם בן ברק: שאני אבין.

רם בן ברק: מישהו מכם היה פה בדיון?

יאיר פרומר: האמת היא שחיכינו שיקראו לנו.

רם בן ברק: קודם כול, אני שמח שזאת פעם ראשונה.

רם בן ברק: כאן לא מדברים בלי לקבל אישור דיבור.

רם בן ברק: מרימים את היד ומקבלים אישור דיבור.

רם בן ברק: זה לא שוק כאן.

רם בן ברק: אני מנהל את הדיון, ורק אני נותן אישור דיבור.

ניצן הורוביץ: זאת נקודה שאני חוזר עליה חד-משמעית.

ניצן הורוביץ: אנחנו מוכנים לנהל שיח ודיון עם כולם.

ניצן הורוביץ: ספציפית, אני יודע שהיה ניסיון בעבר לייצר דיון, אבל אני לא נכנס לזה.

ניצן הורוביץ: שם אנחנו עומדים.

ניצן הורוביץ: צריך להבין, שבנוסף יש לנו ועדה שמתכנסת באופן קבוע ברמה שבועית, לעניין שיפור ושדרוג התנאים בשכר.

ניצן הורוביץ: בנוסף לזה, יש ועדה בין-משרדית, שמתכללת את כלל הנושאים של השליחים.

ניצן הורוביץ: היא מתכנסת אחת לכמה חודשים, וגם שם היא נותנת מענה בעניינים – אני לא יודע אם זה שינוי - - - אנחנו מנסים לתת מענה כללי, וכמו שידוע פה, מחר יש לנו פגישה עם נציגות העובדים.

ניצן הורוביץ: אנחנו נשמח לשמוע שם על הכול.

רם בן ברק: אתה רוצה לענות לו?

יוסף לוי ספרי: קיוויתי שמחר הוא לא ישמע מאיתנו, אלא בעיקר אנחנו נשמע ממנו.

יוסף לוי ספרי: את מה שהיה לנו להשמיע – השמענו כל כך הרבה פעמים, שהגיע הזמן שאנחנו נשמע תשובות.

אופיר אקוניס: מחר הפגישה הראשונה אחרי תשעה חודשים?

יוסף לוי ספרי: נכון, אתה צודק לגמרי.

יוסף לוי ספרי: הסכסוך הוכרז בפועל ב-24 בנובמבר.

יוסף לוי ספרי: פגישה ראשונה מתקיימת מחר, בפברואר.

רם בן ברק: אני רוצה לשמוע את חיים לוי, ראש חטיבת כוח אדם, בזום.

רם בן ברק: בבקשה, מר לוי.

חיים לוי: שלום לכם, אני ראש חטיבת משאבי אנוש פנים במשרד החוץ.

חיים לוי: קודם כול, אני באמת רוצה להודות לחברי הכנסת אופיר אקוניס ומיכאל מלכיאלי, על הבאת הנושא לדיון, ולכם – לך, אדוני היושב-ראש וחברי הוועדה – על קיום הדיון.

חיים לוי: אני חייב לציין שמה שמציגים חברי הוועד שלנו, שנמצאים בדיון, הוא תמונה מאוד נכונה, מאוד מדויקת.

חיים לוי: משרד החוץ, כתוצאה מכל המהלכים שנעשו בשנים האחרונות, מצוי במשבר, ואנחנו חייבים לעורר את כל מי שצריך כדי לשנות את המצב הזה.

חיים לוי: שר החוץ פועל מאז כניסתו לתפקיד לקידום ולשיפור מעמד משרד החוץ.

חיים לוי: בתוך זה, כמובן, שיפור מעמדם ותנאי העסקתם של עובדי המשרד, כפי שציינו חברי הוועד.

חיים לוי: אנחנו, כהנהלה, מאוד מקווים שהשיח, שאמור להתחיל מחר, בין חברי הוועד למול הממונה על השכר, בהנחיית שרי החוץ והאוצר, יביא לתוצאות שיבטיחו קיום הגיוני של משרד החוץ, מקצועי ובאיכות גבוהה.

חיים לוי: אני מניח שכולכם רואים את התמונות מאוקראינה, על מעורבות משרד החוץ, ניהול משרד החוץ את האירוע, פעילותם של עובדי משרד החוץ בשטח.

חיים לוי: אנחנו המדינה היחידה בעולם, שלא רק לא מצמצמת את מספר השליחים שלנו במקום, אנחנו אפילו הגדלנו ושלחנו עשרות מתגברים למעברי הגבול.

חיים לוי: וכל זה לרווחת אזרחי מדינת ישראל, וכמובן סיוע לקהילה היהודית.

חיים לוי: ציינו קודם, שצוער שחוזר לארץ אחרי שש שנים בחו"ל, מרוויח בין 6,000 ל-7,000 שקלים.

חיים לוי: זאת מציאות לא הגיונית ביחס למה שאנחנו מתמודדים איתו בשוק האזרחי.

חיים לוי: תנאי השכר ותנאי העבודה של עובדי משרד החוץ נשחקו במשך שנים, ואנחנו עובדים בתוך מערכת, כמו שציין יוסי.

חיים לוי: אנחנו מסורים, אנחנו עובדים, אנחנו נרתמים.

חיים לוי: אני יכול להגיד לכם, שבשבועיים האחרונים עובד משרד החוץ 24/7, כולל שישי ושבת, בגלל העניין הזה.

חיים לוי: וזה לא האירוע היחידי.

חיים לוי: היו לנו הרבה מאוד אירועים בעבר, ולצערי, אני מניח שיהיו אירועים כאלה גם בעתיד.

חיים לוי: צריך להתרחש שינוי משמעותי בכל מה שקשור בתחום הזה.

חיים לוי: תודה לכם.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: יש עוד מישהו בזום שרוצה לדבר?

רם בן ברק: בבקשה, אדוני, יושב-ראש הוועד.

יוסי לוי ספרי: הסיפור של הוועדה הבין-משרדית שמתכנסת, דנה ומשפרת, זה קמופלאז'.

יוסי לוי ספרי: לא היה ולא נברא.

יוסי לוי ספרי: במשך שלוש שנים הייתי מנהל תנאי השירות במשרד החוץ.

יוסי לוי ספרי: הוועדה הזאת התייחסה מעט מאוד לצרכים אמיתיים שהוצגו בפניה.

יוסי לוי ספרי: היא בכלל לא מתכנסת, ואני חושב שהכינוס האחרון שלה היה ביולי האחרון.

יוסי לוי ספרי: אופן ההתנהלות – הרי מה הבעיה בשירות בחו"ל?

יוסי לוי ספרי: להבדיל ממקרה רגיל, שבו אדם מגיע לעבודה, עובד חודש ימים, מסיים את החודש, מקבל משכורת ובזה מסתיים הקשר הכלכלי שלו עם המעסיק, עובד שהוא שליח שנמצא ברילוקיישן, צריך להיות בקשר כלכלי עם המעסיק שלו כל הזמן.

יוסי לוי ספרי: זה נוגע לחינוך של הילדים שלו, משום שאת החינוך הזה הוא לא מקבל מהמערכת בארץ, אלא ממערכת אחרת בחו"ל; זה נוגע לריפוי של המשפחה שלו; זה נוגע לדיור של המשפחה שלו; זה נוגע לנסיעות שלו לארץ; זה נוגע לקשר שלו עם בני המשפחה שלו בארץ; זה נוגע לצרכי העבודה.

יוסי לוי ספרי: הקשר הזה מתמשך כל הזמן.

יוסי לוי ספרי: ככל שזה נשלט על ידי משרד האוצר, זה מובל כל הזמן לשיתוק.

יוסי לוי ספרי: להגיד לכם את האמת?

יוסי לוי ספרי: ליבי-ליבי עם הנהלת המשרד, משום שהיא לא מצליחה להשיג את מה שהיא עצמה חושבת שצריך היה להשיג, בהתמודדות מול משרד האוצר.

יוסי לוי ספרי: הם לא מסוגלים לבצע את זה, וזה מביא לבעיה.

יוסי לוי ספרי: יש לי בקשה, שהוועדה הזאת תקבע דיון נוסף לעוד שבוע, על מנת להתעדכן במה שהתרחש בשבוע האחרון מול משרד האוצר.

יוסי לוי ספרי: אם לא יהיה מעקב קבוע, ואם לא תהיה חרב של הכנסת מעל הראש של האוצר, אנחנו חוששים מאוד שהם ימשיכו ויגררו את הזמן.

יוסי לוי ספרי: אנחנו ניכנס למשבר הרבה יותר עמוק, אנחנו ניאלץ לפגוע בשירותים לאזרח, ואנחנו לא רוצים להגיע לשם.

יוסי לוי ספרי: אנחנו אומרים את זה לשר החוץ מהיום הראשון, שאנחנו לא רוצים להגיע לשם.

יוסי לוי ספרי: תעזרו לנו להימנע מזה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הערה בקצרה מאוד.

אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון את דברי הוועד, את העמדה של המשרד – עם השר וסגנו לא דיברתי, אבל עם העובדים דיברתי – אני מפנה את השאלה אליך, ודרכך לשר האוצר ולממונה על השכר, למה לא מוציאים את כל נושא תנאי השירות בחו"ל מידי משרד האוצר, שעובד על קוצו של יו"ד בעבודה יום-יומית, ונותנים את זה למשרד החוץ?

אופיר אקוניס: תאמין לי, משרד החוץ יידע לנהל את זה היטב.

אופיר אקוניס: כולם שומרי הסף – גם אנחנו שומרי סף, גם הם שומרי סף, גם אתם שומרי סף.

אופיר אקוניס: כולם שומרים על כולם, ובסוף זה הרי לא ייפרץ.

אופיר אקוניס: הרי יש מסגרת תקציב, אדוני היושב-ראש, בתוך מסגרת התקציב תנו להם לנהל את זה, ואני חושב שהם יעשו את זה בכל הכבוד כאנשי מקצוע, הקשורים לשירות החוץ, יותר טוב מכם.

אופיר אקוניס: מבלי לזלזל במקצועיות העבודה שלכם.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: אני רוצה לסכם את הדיון.

רם בן ברק: קודם כול, אני מאוד מקווה שהפגישה תהיה טובה ותגיעו להסכמות.

רם בן ברק: האמירה שאנחנו מוציאים מוועדת החוץ והביטחון לגבי עובדי משרד החוץ אומרת, שאנחנו, מדינת ישראל, צריכים לדאוג לכך שעובדי משרד החוץ יהיו האליטה של האנשים שיש לנו במדינה.

רם בן ברק: אנחנו צריכים אותם, הם הפרצוף של המדינה בכל מקום שהיא נמצאת.

רם בן ברק: אנחנו צריכים את האנשים הכי טובים שיהיו שם.

רם בן ברק: בצער רב אני אומר, שעם שכר של 6,000 שקל לחודש, אי-אפשר להביא את האנשים הכי טובים.

רם בן ברק: אלה לא אנשים שיעבדו במשרד האוצר במשכורת יותר טובה, אבל לא הכי גבוהה, אבל הם יודעים שאחרי זה יהיה להם תפקיד באיזושהי חברה כלכלית טובה, והם עושים את זה בשביל ההתפתחות שלהם.

רם בן ברק: זאת קריירה לחיים, של 40-30 שנה, ואם אנחנו רוצים להביא אנשים טובים – דומה הדבר לצבא, דומה הדבר למוסד, דומה הדבר לשב"כ – אם אנחנו רוצים להביא את האנשים הכי טובים שיש, אנחנו צריכים לתת להם שכר הוגן.

רם בן ברק: הם לא צריכים להיות מיליונרים, הם צריכים לקבל שכר הוגן ותנאים הוגנים.

אמילי חיה מואטי: חד-משמעית.

רם בן ברק: אני חושב שזה סופר-חשוב.

רם בן ברק: את משרד החוץ אנחנו רואים באוקראינה, ועכשיו זה מאוד מאוד בולט, אבל שימו לרגע את אוקראינה בצד.

רם בן ברק: לאורך כל השנה אנחנו חווים משברים בכל מיני מקומות בעולם.

רם בן ברק: אני בעצמי חוויתי משבר וראיתי את הטיפול של משרד החוץ, אפילו בי.

רם בן ברק: לכן, אני אומר לכם, צריך להביא לשם את האנשים הטובים, ואי-אפשר לעשות את זה ככה.

רם בן ברק: אני חושב שצריך לעשות איזושהי הסתכלות חדשה על כל נושא משרד החוץ ועובדיו, ולבוא עם גישה אחרת לגמרי, שדומה במהותה על איך שמסתכלים על ארגון כמו המוסד או על שירותים אחרים, שעושים שליחויות בחו"ל, אחרת לא נצליח לשמר את אותה איכות אנושית שיש היום במשרד החוץ מול העתיד.

רם בן ברק: אני מקווה שהדברים האלה יישמעו, וגם שר החוץ ושר האוצר ישכילו להביא למשהו שיהיה מקובל על העובדים, ואפשר יהיה לצאת לדרך חדשה.

רם בן ברק: אנחנו נמשיך לעקוב מכאן – אמילי תמשיך לעקוב בוועדת המשנה שלה, ואם נצטרך להתכנס שוב, אנחנו נתכנס שוב.

רם בן ברק: תודה רבה, ואני מקווה שלא תגיעו לעצה שההסתדרות נותנת, ולא תשביתו, ואפשר יהיה להגיע לזה בדרכים אחרות.

רם בן ברק: אנחנו מודים לכם שהגעתם לכאן, ותעדכנו אותנו.

רם בן ברק: אנחנו קצת מתנצלים על כך שאנחנו חותכים בזמן, אבל יש לנו סדר-יום עמוס.

רם בן ברק: תודה רבה, הישיבה נעולה.