ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 83, 2022-02-15 09:00

עידית סילמן: בוקר טוב לכולם.

עידית סילמן: היום ה-15 בפברואר 2022 למניינם, י"ד באדר א' תשפ"ב.

עידית סילמן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הבריאות של הבוקר בנושא פיתוח שירותי רפואה בצפון הארץ - תוכנית החומש שתוככנה לבית חולים העמק בעפולה.

עידית סילמן: באמת לאור הפרסומים האחרונים שראינו לגבי שירותי הבריאות בפריפריה והחסרים הנדרשים.

עידית סילמן: הנושא של צמצום פערים בבריאות זה נושא שעולה חדשות לבקרים כאן בוועדה.

עידית סילמן: אחד הדגלים שהנחנו ושהנחתי אני כיושבת הראש של הוועדה, זה באמת לצמצם את הפערים בבריאות.

עידית סילמן: כשאנחנו מדברים על צמצום פערים, אנחנו לא מדברים רק על מכשיר MRI כזה או אחר - שזה גם אירוע, ותקנות המכשירים יצטרכו לבוא לכאן לוועדה כדי לקבל את אישורם, ואני מזכירה פה גם למשרדים השונים שעוסקים בכך שאנחנו באמת עוסקים בזה.

עידית סילמן: קיבלנו את המיפויים של בתי החולים השונים ואנחנו מצפים לראות התייחסות באמת רצינית לפריפריה.

עידית סילמן: למעט נושאים כאלה ואחרים, אנחנו מדברים על שירותים שנמצאים גם בקהילה וגם בבתי החולים.

עידית סילמן: אנחנו יודעים שאחד הקשיים הגדולים זה לאדם שנמצא ביום-יום שלו בצפון, תושב הצפון, שנקלע לאירוע שדורש טיפול טראומה מורכב, וכל בית חולים מתמחה בטיפול אחר.

עידית סילמן: אם הוא נדרש להגיע לבית חולים אחד, גדול, מרכז-על, או בכלל חדר טראומה מורכב שיוכל לו שירות על כל ההיבטים שלהם הוא נדרש - אנחנו נמצאים בבעיה.

עידית סילמן: זו לא פעם ראשונה שאחנו עורכים ביקורים בבתי חולים או במרכזי בריאות בצפון, ואנחנו מגלים שיש פערים משמעותיים וגם שיש חסרים של שירותים - לאותו יום, ימים כאלה ואחרים או שבועות מסוימים.

עידית סילמן: בסוף הפערים מהווים פגיעה בבריאות תושבי הצפון.

עידית סילמן: אנחנו דורשים ממשרד הבריאות את התשובות, והם נמצאים כאן גם כדי לתת אותן.

עידית סילמן: בעניין הזה אני רוצה להודות לכל מי שהעלה את הנושא הזה על סדר היום: רן רזניק מישראל היום שנמצא איתנו כאן ויבקש את רשות הדיבור, ויוכל להגיד את התובנות שלו מהדברים שבדק, וכן המשתתפים האחרים בדיון.

עידית סילמן: שלום לכם, הנציגים של כללית שנמצאים כאן איתנו, והנציגים מבית חולים העמק.

עידית סילמן: מצטרפים אלינו גם בזום, חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי נמצאת איתנו בזום ותתייחס גם.

עידית סילמן: בסופו של דבר, אנחנו רוצים לבדוק גם לגבי אותו פיתוח של שירותים בצפון - איפה הדברים האלה עומדים, גם מבחינת משרד הבריאות ומי מתכנן לגבי הצפון.

עידית סילמן: האמת שלאור ההסתכלות והנתונים שאנחנו מקבלים, די מצופה ממשרד הבריאות לבוא ולהכריז שזה אחד הדגלים שהוא שם לנגד עיניו, ומבין שכרגע חסר מרכז אחד או כמה מרכזים שיהוו חוד חנית בצפון, כדי לתת שירות טוב ואיכותי לתושבי הפריפריה.

עידית סילמן: על פי הנתונים שראינו, תושבי הפריפריה, מבחינת איכות חייהם ואורך חייהם, חיים חמש שנים פחות.

עידית סילמן: לא יכול להיות שאנחנו בתור מדינה נפקיר תושבים ונגיד שהבריאות בפריפריה פחות חשובה לנו מהבריאות המרכז.

עידית סילמן: לכן בזה מתמקדת הוועדה, והדיון היום הוא חלק מתוך כל צמצום הפערים בבריאות, והבריאות השווה שאנחנו נדרשים אליה.

עידית סילמן: יושבת כאן חברת הכנסת יעל רון בן משה מכחול לבן, שבאמת זה אחד הדברים שהיא הניחה וגם עוסקת בחקיקה בתחום הזה, של צמצום פערים.

עידית סילמן: בחוק ביטוח בריאות ממלכתי נאמר שאדם צריך לקבל את שירותי הבריאות במרחק סביר ובזמן סביר.

עידית סילמן: בסופו של דבר, כשאנחנו לא רואים שזה קורה, גם אם זה תושב שגר ברמת הגולן וגם אם זה תושב שגר בעמק ונדרש לטיפול רפואי מורכב יותר, אנחנו יודעים שכל דקה היא הצלת חיים.

עידית סילמן: לא סתם הדיון שבא אחרי הדיון הזה הוא דיון של איחוד מוקדים.

עידית סילמן: למה אני שמתי את איחוד המוקדים כאחד היסודות ואחת האבנים בתוך ועדת הבריאות של הכנסת?

עידית סילמן: כי ברגע שאנחנו חוסכים דקה של הצלת חיים, ובתוך עולם מוקדי החירום יש מעל 4 מיליון פניות בשנה - מספיק שחסכנו אחוז אחד, דקה אחת, ואנחנו יכולים להציל 40 אלף נפש.

עידית סילמן: אתם יודעים כמה דקה של הצלת חיים היא בין אדם שאיכות חייו תוכל להיות טובה, לבין אדם שהדקה הזאת תעלה לו בחייו ובשיקום הרפואי שלו, וזה לא רק הוא אלא גם סביבתו ומשפחתו.

עידית סילמן: לכן הנושא הזה קריטי לנו כוועדה.

עידית סילמן: אנחנו ניתן לכללית להציג את הנתונים, את תוכניות החומש שלה ואת העבודה שהיא עושה בנושא הזה.

עידית סילמן: חשוב לומר שאנחנו נשמע כאן את כל הצדדים.

עידית סילמן: אני מבקשת מהדיון להיות מכבד, למרות מה שכל אחד חושב ומרגיש.

עידית סילמן: ועדת הבריאות וכל חברי הכנסת שיושבים כאן יודעים שבעניין בריאות והצלת חיים אין קואליציה ואין אופוזיציה.

עידית סילמן: כולנו מאוחדים בזה וכולנו נלחמים בזה.

עידית סילמן: יושבים כאן חברי כנסת שהצלת חיים והמהות של עולם בריאות טוב יותר, בריאות שווה וצמצום פערים זה גם עיסוקם ביום-יום שלהם.

עידית סילמן: לכן, אני מבקשת לשמור על דיון מכבד ומכובד.

עידית סילמן: נפתח עם ההסתדרות הרפואית.

עידית סילמן: נמצא כאן ד"ר אריה ביטרמן, יושב ראש חטיבת בתי חולים וסגן יושב ראש הר"י.

עידית סילמן: בבקשה.

ד"ר אריה ביטרמן: בוקר טוב לכולם.

ד"ר אריה ביטרמן: תודה על הזימון שלכם לנו.

ד"ר אריה ביטרמן: אנחנו מעריכים את זה מאוד.

ד"ר אריה ביטרמן: לפני שאני אגיד כמה מילים, אני אגיד שאת אמרת כמעט הכל - אבל לא בוצע כלום.

ד"ר אריה ביטרמן: מה שאמרת זה כמעט כל מה שאני רציתי להגיד: צמצום פערים, שירותים, חולי טראומה שצריכים לנסוע לרמב"ם בשביל לקבל טיפול, חולים אונקולוגיים שצריכים לנסוע לרמב"ם בשביל לקבל טיפול.

ד"ר אריה ביטרמן: אלה יחידות שחסרות.

ד"ר אריה ביטרמן: אמרת כמעט את הכל - אבל לא בוצע כלום.

ד"ר אריה ביטרמן: בגלל זה יש את הפער הזה של ארבע-חמש שנים בהישרדות בין אנשים בצפון לאנשים ממרכז הארץ.

ד"ר אריה ביטרמן: זה דבר שאסור לאף אחד לתת לו יד.

ד"ר אריה ביטרמן: בשביל זה אנחנו יושבים פה.

ד"ר אריה ביטרמן: יש פה חבורה של רופאים, מנהלי מחלקות, שבדמם נחרת לטפל בחולים.

ד"ר אריה ביטרמן: היום הם עזבו את החולים, וזה לא דבר שכיח - שאדם שהוא רופא מנהל מחלקה ויש על כתפיו 40-30 חולים במחלקה, יעזוב הכל וייסע לכנסת ישראל.

ד"ר אריה ביטרמן: זה לא התפקיד שלו, להיות בכנסת ישראל.

ד"ר אריה ביטרמן: התפקיד שלו זה לטפל בחולים.

ד"ר אריה ביטרמן: וראה זה פלא: הם באו לפה.

ד"ר אריה ביטרמן: הם באו לפה כי הם הרימו את נס הדגל, והרבה בזכותם הנושא הזה התעורר ואנחנו רואים את הכתבות האלה בעיתונים.

ד"ר אריה ביטרמן: אז בגדול, את התחלת ואמרת את רוב הדברים, ואני נותן את מה שנקרא הפוש האחרון, כדי כן לנסות לעזור לבית חולים העמק להיות מרכז שלישוני, שיהיה דומה לסורוקה בדרום.

ד"ר אריה ביטרמן: אני איש הצפון, נולדתי וגדלתי בעפולה ואימא שלי הייתה הגננת הראשונה של עפולה.

ד"ר אריה ביטרמן: אין סיבה שבצפון לא יהיה מקביל לסורוקה.

ד"ר אריה ביטרמן: בגלל זה התכנסנו פה, ובגלל זה אנחנו רוצים משירותי בריאות כללית, מוועדת הבריאות של הכנסת ומכנסת ישראל, שיתנו לנו את הבמה ומזה לצאת לדרך חדשה.

ד"ר אריה ביטרמן: ולא רק תוכניות ותוכניות, אלא מעשים, מעשים, מעשים.

ד"ר אריה ביטרמן: אז עוד פעם: כשאני גדלתי, לפני 25 שנה, בית חולים העמק היה בית חולים לתפארת ישראל.

ד"ר אריה ביטרמן: פוריה לא היה כלום; צפת היה צריף; הנצרתיות היו משרד; וכולי וכולי.

ד"ר אריה ביטרמן: עברו 25 שנה, והכל התהפך.

ד"ר אריה ביטרמן: בית חולים העמק הוא מי שנהיה משרד, ועכשיו אם יש בעיית פה ולסת העמק צריך להעביר אותה לרמב"ם או לפוריה.

ד"ר אריה ביטרמן: אם יש בעיית ניתוחי חזה ולב, בית חולים העמק צריך להעביר את המקרה לפוריה או לבית חולים כרמל.

ד"ר אריה ביטרמן: אם יש טראומה - אנחנו נוסעים לרמב"ם.

ד"ר אריה ביטרמן: אם יש קרינה - נוסעים לרמב"ם או לצפת.

ד"ר אריה ביטרמן: אי אפשר להגיד פה סליחה, על 20 שנה שלא נעשה שום דבר, ובגלל זה אנחנו פה.

ד"ר אריה ביטרמן: בית חולים העמק סובל מהזנחה - גם של טכנולוגיות, גם של תקנים, גם של ציוד, גם של משאבים, גם של תקציבים וגם של כוח אדם.

ד"ר אריה ביטרמן: תפקידנו פה, יחד עם הכללית, הוא להרים את בית חולים העמק, שבעוד חמש שנים יהיה כמו באר שבע או לפחות מגרד את באר שבע.

ד"ר אריה ביטרמן: זו הדרישה שלנו, ואנחנו צריכים את האמצעים, את היכולת ואת התמיכה שלך להתקדם ולהביא את בית חולים העמק לרמה שהיה צריך להיות בה.

ד"ר אריה ביטרמן: אנחנו עכשיו בפיגור של בערך 15 שנה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: אני רוצה לבדוק מי הנציגים שלנו ממשרד הבריאות.

עידית סילמן: אנחנו לא נקיים דיון בלי נציג של משרד הבריאות.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: אני רק אגיד שאני הייתי בבית החולים וגם ביקרתי בו, לא בפעם הראשונה, ביום ראשון האחרון.

עידית סילמן: הגעתי לשם בשעת בוקר מוקדמת, עוד בסוף התורנות של הרופאים בבוקר.

עידית סילמן: אני יכולה לומר שהייתי בבית החולים זה מכבר והוצגה בפניי התוכנית של בית החולים, תוכנית שמכנים אותה תוכנית החומש, על ידי מנהל בית החולים והצוות.

עידית סילמן: זו לא פעם ראשונה שאני מבקרת בבית חולים העמק.

עידית סילמן: אני כן רוצה לומר שיש כאן איזשהו שילוב נדיר.

עידית סילמן: אני עוברת על רשימת המוזמנים וכולם פה סביב השולחן רופאים בכירים מבית חולים העמק: יש לנו כאן מילדים, מפסיכיאטריה, כירורגיה, לב.

עידית סילמן: אלה רופאים בכירים שמגיעים מתוך בית החולים, והם באמת מרימים את זעקת השטח, את זעקת המבוטחים.

עידית סילמן: בסופו של דבר, צריך להבין, חברים: אנחנו לא מדברים רק על בית חולים העמק.

עידית סילמן: אנחנו מדברים על כל שירותי הבריאות בפריפריה.

עידית סילמן: בסוף, מי שרואים את לקוח הקצה אלה אותם רופאים שבחמלה וחסד עצומים מטפלים באנשים יום-יום ומקבלים אותם, והם יודעים בדיוק מה יש ומה אין בצפון, והאם זה היום הטוב או לא טוב לאדם, כי יש לאן להפנות אותו, בתקווה שמכשיר ה-MRI או ה-CT במקום אחר לא התקלקל פתאום, אם יש רק מכשיר אחד.

עידית סילמן: גם זה הייתי, לא בבית חולים של כללית, בבית חולים שבאותו יום התקלקל בו מכשיר, הייתה בעיה והיו צריכים להפנות מבוטחים למקומות אחרים.

עידית סילמן: צריך לומר את זה, חד משמעית: יש כאן שילוב נדיר בין רופאים מבפנים, שהדאגה שלהם היא באמת למבוטחים, לבין קהילה.

עידית סילמן: אנחנו גם קיבלנו מכתבים מראשי רשויות, מרשויות מקומיות, ממקבלי שירותים בשטח הלכה למעשה.

עידית סילמן: תראו, יש הרבה בתי חולים שיושבים בתוך ערים ובתוך מועצות אזוריות ומשרתים קהילות שלמות, והרבה פעמים הקהילה עצמה לא קמה ולא זועקת שום זעקה, ולא רואה בזה איזשהו צורך והכרח.

עידית סילמן: פה יש איזשהו שילוב שהוא גם מבפנים וגם מבחוץ, שבא ואומר: חברים, הפריפריה לא יכולה להיות מופקרת.

עידית סילמן: אני חושבת שאנחנו צריכים להרים את הדגל הזה, לשאת אותו קדימה ולראות איך פעם אחת ולתמיד פותרים את העניין הזה.

עידית סילמן: שנייה לפני שיציגו לנו את התוכנית, נעבור גם לרן רזניק שהעלה את הדברים, שיספר לנו קצת מתוך מה שהוא ראה.

עידית סילמן: לפני כן, ליאור ברק, סמנכ"ל קופות החולים במשרד הבריאות, בבקשה.

ליאור ברק: שלום, בוקר טוב לכולם.

ליאור ברק: נמצא איתנו פה גם אורי גולדשטיין, סמנכ"ל פיתוח בינוי.

עידית סילמן: נכון, סמנכ"ל בכיר וראש מינהל התכנון במשרד הבריאות.

ליאור ברק: נכון.

ליאור ברק: בוודאי שהוא יוכל לתת חלק מהתשובות לגבי בית החולים הזה ספציפית, ובכלל להתייחס לכל הפרויקטים של פיתוח באזור הצפון.

ליאור ברק: אני אגיד שאנחנו מקבלים משירותי בריאות כללית תקציב פיתוח בכל שנה.

ליאור ברק: הם מגישים למשרד את התוכניות שלהם.

ליאור ברק: מעבר לתוכניות שהם מגישים, היו בשנים האחרונות שני פרויקטים גדולים שהם ביצעו בבית חולים העמק: אחד זה פרויקט בית שולמית, במימון גבוה גם של עיזבון כצמן, שזה גם בתמיכה של המשרד, ובניין רב תכליתי.

ליאור ברק: מעבר לזה, אנחנו כמשרד תומכים בשירותי בריאות כללית בשנת 2021 בכ-200 מיליון שקלים בגין פיתוח של בתי חולים.

ליאור ברק: הקופה סוברנית, ובדרך כלל מתעדפת את הפרויקטים שלה בהתאם לצרכים.

ליאור ברק: כמובן שכל פרויקט כזה שהקופה מגישה בתחום בתי החולים מגיע לוועדה שאורי מרכז.

ליאור ברק: איפה שנדרש אישור, מתקבלים אישורים.

ליאור ברק: אין לנו היום איזה פרויקט שאנחנו מכירים שכללית הגישה בבית חולים העמק ונעצר במשרד.

ליאור ברק: כמובן שאנחנו שותפים מלאים לכלל הדברים, וגם השר.

ליאור ברק: אני הייתי עם השר בבית חולים העמק ועמדנו על הדברים לפני כשלושה שבועות או חודש.

ליאור ברק: אנחנו שותפים כמובן גם באופן אקטיבי לפיתוח הצפון, תעדוף של הפריפריה.

ליאור ברק: זה נמצא בכל אחת מהתוכניות שלנו, הן ברמה של הקהילה והן ברמה של בתי חולים.

עידית סילמן: ליאור, איך מייצרים מציאות שבה יש שירות אחד שיכול להינתן בבית חולים מרכזי אחד בצפון?

עידית סילמן: זאת אומרת, בן אדם שלא עלינו, עבר תאונת דרכים ונדרש לטיפול שדורש בתוכו גם נוירוכירורגיה וגם לב ריאה, ולא צריך לבחור מה להציל קודם, כי בית חולים אחד מתמקד בנוירוכירורגיה ובית חולים שני מתמקד בצנתורים.

עידית סילמן: איך אנחנו מייצרים מציאות שבה יש טראומה מורכבת, מצילת חיים, שניתנת בבית חולים אחד לפחות בצפון?

עידית סילמן: והאם זה על סדר יומו של משרד הבריאות?

עידית סילמן: אני מצפה באמת, גם לאור הדיון כאן, שמשרד הבריאות יבוא ויגיד: תעצרו הכל, אנחנו צריכים לקחת אחריות על הצפון ועל הפריפריה, ולייצר מציאות כזאת בבתי החולים הקיימים היום.

עידית סילמן: זאת אומרת, יש תוכנית לבינוי בית חולים נוסף בצפון ואחד בדרום, שזה יפה, הכרחי ורצוי; אבל עד שזה יקרה, יש עוד הרבה אנשים שאנחנו נפספס בדרך.

אופיר כץ: כשאומרים הצפון, יש הרגשה כאילו הצפון זה הכל רבע שעה אחד מהשני.

אופיר כץ: זה לא.

אופיר כץ: לנסוע לרמב"ם או לנהריה זה שעה ושעה ורבע נסיעה מעפולה.

עידית סילמן: כמה זמן לוקח לנסוע מרמת הגולן לפוריה?

אופיר כץ: זה גם איזו שעה נסיעה, וגם מעפולה לרמב"ם זו שעה נסיעה, ובית החולים החדש גם יהיה שעה נסיעה.

אופיר כץ: בית החולים החדש הוא לא פיתרון לתושבי הגליל המזרחי.

אופיר כץ: תוציאו את זה מהמשוואה.

עידית סילמן: נכון.

עידית סילמן: לכן אני שואלת:

עידית סילמן: אדם שחטף שבץ לדוגמה ברמת הגולן - תוך כמה זמן הוא יראה בית חולים?

עידית סילמן: ואם מבטלים את חדר המיון הקדמי שעכשיו רוצים בקצרין?

יעל רון בן משה: אני גם מציעה, בכלל כשאנחנו מדברים על בית החולים החדש - עד שלא ברור מה יהיה שם - - -

עידית סילמן: לא, לכן אמרתי שזה נחמד ויפה, אבל בינתיים אנחנו נפספס.

יעל רון בן משה: לא, אנחנו גם מבינים שזה כנראה יהיה בעצם שדרוג או חליפי לבית חולים כרמל או בני ציון.

יעל רון בן משה: יכול להיות שתהיה הגדלה של כמות המיטות.

יעל רון בן משה: עוד לא ברור איזה כוח אדם יגיע לשם.

יעל רון בן משה: אין פטנטים בדבר הזה.

יעל רון בן משה: אז להוציא את זה כרגע מהמשוואה עד שלא ברור מה הולך להיות שם.

פרופ' נמרוד רוזן: גברתי יושבת הראש, אני, לפני 25 שנה נכחתי בטקס הנחת אבן הפינה לבית החולים בקריות.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מקווה שזה אכן יקום לפני שאני אפרוש לפנסיה, או לפחות שאני אראה בנייה באמת ולא רק אבני פינה.

עידית סילמן: אני לא אשאל עוד כמה זמן אתה פורש לפנסיה.

יעל רון בן משה: לא, וגם אני אומרת: בניין חדש זה בסדר, אבל אם זה במקום בני ציון או כרמל, גם בתוספת של כמות מיטות וציוד חדש - זה מבורך ויפה, אבל אני מציעה לא להתייחס לזה כאל בית חולים חדש.

אופיר כץ: תודה גברתי יושבת הראש.

אופיר כץ: אני רוצה להודות לך שיזמת את הדיון הזה בעקבות הפרסום בישראל היום.

אופיר כץ: זה באמת דיון חשוב.

אופיר כץ: מה שכואב לי בכל האירוע הזה, זה שמנהלי המחלקות באמת זעקו את הזעקה הזאת.

אופיר כץ: אנחנו מדברים על זה בוועדות, אבל הם חיים את זה ביום-יום, במציאות שלהם.

אופיר כץ: הם רוצים לתת טיפול טוב יותר ואין להם את הכלים.

אופיר כץ: הם לא יכולים, ולא בגלל שהם לא רוצים.

אופיר כץ: הם נמצאים יום וליל בבתי החולים ומנסים לתת את המקסימום, ואין להם את הכלים לעשות.

אופיר כץ: דווקא כשקמה הצעקה החשובה הזו, אני לא ראיתי את כל משרדי הממשלה פתאום נעמדים ורוצים לראות איך אפשר למצוא פיתרון, או את הנהלת כללית, שזה אולי הפריע לה או לא הפריע לה.

אופיר כץ: דווקא כשה

אופיר כץ: אירוע פה הפך לאיזשהו אירוע פרסונלי, אז פתאום לכולם אכפת, מרימים טלפונים ועושים דיונים.

אופיר כץ: ההתייחסות צריכה להיות למהות השירות שמקבלים תושבי הצפון, ולא דברים פנימיים בתוך כללית.

אופיר כץ: זה מצער אותי.

אופיר כץ: כשאנחנו צעקנו את הזעקה של מנהלי המחלקות, שהתריעו על זה שבית חולים העמק נשאר מאחור, כולם היו אדישים אליהם.

אופיר כץ: גם משרדי הממשלה וגם כללית הייתה אדישה לאירוע הזה.

אופיר כץ: חבל שדווקא בדברים החשובים באמת, שזה השירות לתושב הצפון שנפגע בסוף - דווקא לזה אנחנו מגלים אדישות.

אופיר כץ: דבר נוסף, לפני שיראו לנו את המצגת: יש פה שאלה אחת שאני חושב שהיא הכי חשובה.

אופיר כץ: מה כוללת תוכנית החומש?

אופיר כץ: האם אתם מתכוונים ליישם אותה?

אופיר כץ: אלה הדברים שאנחנו רוצים לדעת.

אופיר כץ: דברים שנעשו פה לפני שבע שנים זה חשוב וזה טוב, אבל אנחנו רוצים לדעת על תוכנית החומש.

אופיר כץ: האם היא מתקיימת, ומה סדר הפעולות של תוכנית החומש.

אופיר כץ: זה מה שאנחנו רוצים לדעת.

אופיר כץ: תודה.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: אנחנו נעבור שנייה לרן רזניק, שהוא בעצם מי שהעלה על הכתב את הדברים האלה וחשף אותם.

עידית סילמן: תראו, אני רוצה לומר: הכתבה שלו היא איזשהו זרקור.

עידית סילמן: אחד הדברים שאני מעריכה ברן זו היכולת לשים זרקור ולהאיר נקודות שהן באמת משמעותיות, כמו לדוגמה כל עולם הפסיכיאטריה ונושא הקשירות, שבאמת הביא לשינוי עצום במציאות הקיימת הלכה למעשה והטיפול במתמודדי הנפש באותן מחלקות סגורות.

עידית סילמן: אני רוצה לשמוע מתוך התובנות שלך.

רן רזניק: בוקר טוב, ותודה עידית שנתת לי לדבר.

רן רזניק: אני אעשה את זה ממש בקצרה, בכמה נקודות.

רן רזניק: ראשית, זה לא נאמר כאן, אבל את כל הדיון שאנחנו עושים כאן, כל הסיקור התקשורתי והעניין הציבורי, הציף הניסיון של כללית להדיח או לפטר מתפקידו את ד"ר זיו רוזנבוים, מנהל בית חולים העמק.

רן רזניק: עכשיו זה הוצף בגלל זה, אבל אני עולה מזה לעניין אחר.

רן רזניק: אני בכל אופן מלווה את מערכת הבריאות כל כך הרבה שנים, ואת ציינת את זה - המאבק סביב העמק הוא היסטורי.

רן רזניק: אני מקווה שיהיו לו תוצאות היסטוריות, אבל הוא היסטורי כי זו פעם ראשונה שיש התארגנות כזו של מנהלי מחלקות.

רן רזניק: זה המשכה של התארגנות, היא קיימת כבר שלוש-ארבע שנים, של מנהלי מחלקות למען הבריאות ומערכת הבריאות, בבית החולים שלהם ובכלל בצפון.

רן רזניק: אני לא ראיתי התארגנות כזאת, מיוספטל ועד נהריה ב-25 השנים האחרונות, של רופאים שמתארגנים בבית חולים לעניין הזה.

רן רזניק: גם ההצטרפות של עשרה ראשי רשויות, מאום אל פחם ועד נהלל, עין חרוד, בית שאן ועפולה.

עידית סילמן: אחיד ומאוחד.

רן רזניק: איחוד ומאוחד, בדיוק, ואני בכוונה מציין את כל היישובים האלה ביחד.

רן רזניק: מעולם לא שמעתי את ראש עיריית באר שבע מדבר על סורוקה וכולי.

רן רזניק: לכן, עידית, האירוע הזה הוא היסטורי מבחינה ציבורית.

רן רזניק: אני מקווה שתהיה לו תוצאה היסטורית, אבל האירוע עצמו הוא ממש היסטורי.

רן רזניק: שנית: לגבי כל מה שעולה בעניין בית חולים העמק אל מול שאר בתי החולים בצפון, וברשותך אני מזיז לגמרי את חיפה והקריות הצידה, כי מהמון בחינות הם יותר המרכז מהצפון, כמעט מכל היבט שהוא.

רן רזניק: אני מדבר כרגע על צפון הארץ, לא כולל חיפה ואפילו לא כולל הקריות ובית החולים החדש.

רן רזניק: גם הרופאים מרגישים וגם ראשי הרשויות מרגישים שבית חולים העמק נשאר מפגר מאחורי כל שאר בתי החולים בצפון הארץ - בעיקר נהריה ופוריה אבל גם זיו.

רן רזניק: זה פוגע קשות בכל אזרחי הצפון.

רן רזניק: אני אגיד בהערה קטנה, שאני גם חושב שיש שם איזה קושי חריג מאוד בתוך כללית בין מחוז צפון לבין בית החולים, בהשוואה לכל בתי החולים - דבר שפוגע קשה מאוד בבית החולים ובתושבי הצפון.

רן רזניק: בעניין בית חולים על: אני לא שמעתי מעולם שמשרד הבריאות דיבר על זה שהוא צריך בית חולים על בצפון.

רן רזניק: אני לא מדבר על רמב"ם בחיפה, אלא בית חולים על בצפון.

רן רזניק: אני חושב שיש חשיבות קריטית שהוא יהיה, ושזה יהיה העמק, באמת כמו סורוקה בדרום.

רן רזניק: עניין אחרון: אני חושב שזה עניין כזה אסטרטגי למדינת ישראל, להגנה הבריאותית והרפואית של ישראל.

רן רזניק: אלה מושגים שמדברים עליהם הרבה עכשיו בעניין הקורונה - ההגנה הבריאותית.

רן רזניק: רק מנכ"ל ושר, שברשותך, גם הם היו צריכים להיות כאן, הם גם היחידים שיכולים לטפל בזה.

רן רזניק: זה עניין שגדול ב-500 מספרים מעל המחלקה לפיקוח על בתי החולים במשרד הבריאות.

רן רזניק: הם לא בנויים לזה והם לא יכולים לעסוק בזה.

רן רזניק: אני אגיד משהו שאולי רק אני מסוגל להגיד ואולי אני גם אצטער עליו: המחלקה הזאת גם שבויה בידי קופות החולים, ולא היא יכולה להוביל את השינוי הזה.

רן רזניק: רק שר, מנכ"ל ואפילו ראש ממשלה.

רן רזניק: כזה אסטרטגי השינוי שצריך להיות בבית חולים העמק ובצפון.

רן רזניק: תודה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: אני אשמח רק לומר - באמת ראיתי שגם דה-מרקר העלו כתבות על זה, רוני לינדר שם.

עידית סילמן: בסופו של דבר אנחנו מדברים על הצפון ובכלל מיגון של הצפון.

עידית סילמן: אנחנו מדברים על איך נותנים הגנה לתושבי האזור בכל ההיבטים של ביטחון.

עידית סילמן: בסוף אנחנו נדרשים למציאות מאוד-מאוד בסיסית.

עידית סילמן: אני רק אומר, ועל זה יהיה דיון בשבוע הבא בוועדה ויש לנו גם סיור במטה הסייבר הלאומי בתחום הזה, ועשינו דיון על מתקפת הסייבר על בית החולים הלל יפה בחדרה.

עידית סילמן: אגב, רק עכשיו הם מתחילים באמת לצאת מהמתקפה ולחזור לשגרה - תבינו כמה חודשים.

עידית סילמן: רק שתדעו שמדינת ישראל, מבחינת מערכת הבריאות שלה, לא נמצאת תחת האחריות של רשויות החירום המרכזיות שמוגנות תחת תשתית סייבר לאומית.

עידית סילמן: זה אומר שאם מחר רוצים לפגוע במערכת הבריאות בישראל כולה, ולעשות מתקפה מתוכננת על כל בתי החולים של ישראל - מדינת ישראל נמצאת בבעיה.

עידית סילמן: זה משהו שחייב להיכלל בפנים.

עידית סילמן: לכן יש גם סיור של ועדת הבריאות של הכנסת לתוך מטה הסייבר הלאומי.

עידית סילמן: בשבוע הבא יש גם דיון בנושא הזה ביחד עם ועדת חוץ וביטחון, ויש לנו גם דיון מתוכנן יחד עם ועדת חוץ וביטחון בנושא של מוכנות העורף ואיתו בתי החולים.

עידית סילמן: לכן אני אומרת - עד כמה וכמה צריך מרכז בצפון שיוכל לתת מענה רפואי כולל אחד וגדול.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: לפני שנעבור לנציגים ולתוכניות עצמן, הייתי רוצה שנשמע נציגות של הרופאים מתוך בית החולים.

עידית סילמן: בבקשה, פרופ' דורון קופלמן, מנהל כירורגית ב'.

עידית סילמן: אני רק אומר שפגשתי את פרופ' קופלמן ביום ראשון בבוקר גם בבית החולים.

עידית סילמן: בבקשה.

פרופ' דורון קופלמן: חברת הכנסת סילמן, אני מודה לך על ההזדמנות החריגה הזאת, יוצאת הדופן, שרופאים מגיעים לוועדה לשפוך את ליבם.

פרופ' דורון קופלמן: את שמעת אותנו כבר.

פרופ' דורון קופלמן: חברי כנסת אחרים שמעו אותנו כבר, ביניהם אופיר כץ ואחרים.

פרופ' דורון קופלמן: אני ממש מודה לכל מי שדיבר עד עכשיו.

פרופ' דורון קופלמן: אני רוצה להודות במיוחד שאפשרתם גם לפורום מאוד משמעותי ממנהלי המחלקות להיות כאן.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו מייצגים את כל מנהלי המחלקות של בית חולים העמק.

פרופ' דורון קופלמן: אני אציג בקצרה את האנשים שנמצאים פה: ד"ר גלעד חן הוא מנהל הרפואה הדחופה של ילדים; ד"ר זיו נאמן הוא מנהל כל מערך הדימות של בית חולים העמק; ד"ר שבתאי רומנו פרש ממש לאחרונה מניהול כל מערך היולדות והנשים של בית חולים העמק; פרופ' נמרוד רוזן מנהל הרבה שנים את המערך האורתופדי והשיקומי של בית חולים העמק; ד"ר גיא דורי, לוחם הקורונה מספר אחת בבית חולים העמק, מנהל המחלקה פנימית ה'; ד"ר לימור אילן בושרי היא המנהלת החדשה של המערך הקרדיולוגי, שאני מקווה שיהיה ראוי לשם מערך.

פרופ' דורון קופלמן: יש משהו שהיא אמרה לפני כמה ימים באוזנינו, שאני חייב לצטט: לא יום טוב לקבל התקף לב בבית חולים העמק.

פרופ' דורון קופלמן: נמצאים גם ד"ר בועז בלוך, מנהל המערך הפסיכיאטרי האמבולטורי והוא יושב ראש ועד הרופאים של בית חולים העמק; וד"ר אשר פרסמן, מנהל מחלקת כירורגית ילדים, הרבה יותר ותיק ממני והוא יוכל לתת לכם Overview יוצא מן הכלל של ההיסטוריה.

פרופ' דורון קופלמן: אני מנהל את המחלקה הכירורגית, כיררוגית ב' בבית חולים העמק כבר 22 שנה.

עידית סילמן: כולם פה עם פז"ם ארוך במערכת הבריאות.

פרופ' דורון קופלמן: כן.

פרופ' דורון קופלמן: יש פה הרבה מאוד שנים של ניסיון והיכרות.

פרופ' דורון קופלמן: אני כבר מקדים: הבעיה שלנו לא נולדה לפני שנה ולא לפני שלוש שנים.

פרופ' דורון קופלמן: היא נולדה לפני כמה עשרות שנים, והיא מייצגת חולי עמוק במערכת הבריאות בישראל.

פרופ' דורון קופלמן: אני אנסה לעמוד על קצה קצהו בהמשך דבריי.

פרופ' דורון קופלמן: למה דווקא אנחנו?

פרופ' דורון קופלמן: אל יקל הדבר בעיניכם, חברים.

פרופ' דורון קופלמן: מנהלי מחלקות בבית חולים - נדיר שכולם מסכימים אחד עם השני.

פרופ' דורון קופלמן: אני אמרתי לעידית לפני יומיים שזה בערך כמו ש-118 מחברי הכנסת יצביעו פה אחד על איזה עניין מדיני.

פרופ' דורון קופלמן: הסיכוי שזה יקרה הוא קטן.

פרופ' דורון קופלמן: זה קרה כי האמת מנצחת.

פרופ' דורון קופלמן: המציאות היא זוועתית, היא קשה, ואי אפשר לדחות יותר את הפתרונות.

פרופ' דורון קופלמן: זו הסיבה שדווקא אנחנו, וממש מהתנור, אנחנו עכשיו גם כולנו חברים בוועד הרופאים של בית חולים העמק, מסיבות שאתם תבינו לבד.

פרופ' דורון קופלמן: מה הבעיה?

פרופ' דורון קופלמן: צריך להגיד את זה בצורה ברורה, בלי חשש ובלי פחד.

פרופ' דורון קופלמן: הבעיה היא אפליה.

פרופ' דורון קופלמן: לא מפלים את דורון קופלמן; לא מפלים את בית חולים העמק.

פרופ' דורון קופלמן: מפלים את האוכלוסייה שבית חולים העמק אמור לשרת.

פרופ' דורון קופלמן: בערך מיליון אנשים, אולי מעט פחות.

פרופ' דורון קופלמן: משתמשים הרבה במילה שקופים, אבל אלה אנשים שחלקם, לא כולם, אוכלוסייה מוחלשת.

פרופ' דורון קופלמן: רובם לא יודעים לעמוד על הדרישות.

פרופ' דורון קופלמן: הם לא יודעים לצעוק, לא יודעים ללחוץ על כפתור ולעבור מכללית למאוחדת או מכללית למכבי.

פרופ' דורון קופלמן: הלחץ על מקבלי ההחלטות, גם בשירותי בריאות כללית וגם במשרד הבריאות, ואני מוכרח להגיד - גם במשרד האוצר, אצל הרפרנטים של הבריאות - הלחץ של האוכלוסייה הזאת לא מגיע.

פרופ' דורון קופלמן: הוא לא עובר את נחל חדרה.

פרופ' דורון קופלמן: יש אפליה, חנק של שירותים, ובניסוח הכי קל שאני יכול להגיד זה חוסר הבנה, ואני חושב שנכון להגיד חוסר אכפתיות.

פרופ' דורון קופלמן: חוסר התייחסות לצרכים של האוכלוסייה הזאת.

פרופ' דורון קופלמן: יש בעיה בכוח אדם - לא רק של רופאים, גם של אחיות, של דיאטניות, של עובדות סוציאליות, של פיזיותרפיסטים.

פרופ' דורון קופלמן: לא נשמע מצב כזה.

פרופ' דורון קופלמן: יש אפליה של שירותים - שירות, יחידה, מחלקות.

פרופ' דורון קופלמן: פג שנולד בבית חולים העמק, צריך לנסוע בעגלה ולהיטלטל על מרצפות שבורות עד שהוא מגיע.

פרופ' דורון קופלמן: אני לא רופא ילדים, אבל אני יודע שזה נזק בלתי הפיך.

פרופ' דורון קופלמן: פצוע עם חבלת ראש - צריך להעביר אותו, עם התורנים שאין לנו, לבית חולים אחר.

פרופ' דורון קופלמן: פציעת חזה, ניתוחי לב, נוירוכירורגיה - שירותים שמשום מה לא חושבים שמגיעים לתושבי מחוז צפון.

פרופ' דורון קופלמן: הפיתרון של בית שאן זה לא רמב"ם - לא בית שאן, לא דבוריה, לא כפר נין, לא נצרת, לא נוף הגליל, לא עפולה עילית ולא עפולה תחתית.

פרופ' דורון קופלמן: רמב"ם הוא לא הפיתרון השלישוני של האוכלוסייה הזאת.

פרופ' דורון קופלמן: בתל אביב יש שלושה מרכזי על בטווח של 20 קילומטר.

פרופ' דורון קופלמן: למה?

פרופ' דורון קופלמן: כי שם האוכלוסייה יודעת מה לעשות; כי לשם מגיעות התרומות.

פרופ' דורון קופלמן: אני יודע מה יגידו עוד מעט משירותי בריאות כללית, וגם ממשרד הבריאות שמעתי: שני פרויקטים.

פרופ' דורון קופלמן: לא יאומן.

פרופ' דורון קופלמן: כצמן, הנדיב, האיש העשיר, שהחליט לבנות בניין.

פרופ' דורון קופלמן: אם לא הוא, איזה בניין אונקולוגי היה קם?

פרופ' דורון קופלמן: ונראה איך הוא יתחיל לפעול, כשזה יהיה תלוי באימא והאבא שלנו.

פרופ' דורון קופלמן: הבניין הרב תכליתי?

פרופ' דורון קופלמן: אני עובד בית חולים העמק מפברואר 2000.

פרופ' דורון קופלמן: חודש-חודשיים אחרי זה קרא לי מנהל בית החולים דאז, ערן הלפרין, לשאול אותי כמי שמבין בחדרי ניתוח עתידיים מה דעתי ואיך זה צריך להיראות.

פרופ' דורון קופלמן: הבניין הזה נבנה כבר 16 שנה.

פרופ' דורון קופלמן: עוד יש קומות ריקות, ואילו קומות?

פרופ' דורון קופלמן: חדרי הניתוח.

פרופ' דורון קופלמן: פעם זה נקרא הבניין הכירורגי, ועכשיו זו בדיחה עצובה - זה נקרא הבניין הרב תכליתי.

פרופ' דורון קופלמן: למה?

פרופ' דורון קופלמן: כי בדרך נולדו בעיות אחרות, והיו צריכים להכניס לשם חדרי לידה ועוד כל מיני דברים שמכניסים יותר כסף.

פרופ' דורון קופלמן: הבניין הזה הוא שערוריה.

פרופ' דורון קופלמן: יש שם קומה שלמה של טיפולים נמרצים.

פרופ' דורון קופלמן: בבית חולים העמק יש טיפול נמרץ של שש מיטות, בתנאים שאין בשום בית חולים אחר, ובקיץ יש רק ארבע מיטות.

פרופ' דורון קופלמן: ואיפה שוכבים מי שצריכים טיפול נמרץ?

פרופ' דורון קופלמן: ומי עומד מולם?

פרופ' דורון קופלמן: משפחה שיודעת במקרה שהמטופל שלה צריך להיות בטיפול נמרץ - למי הם באים?

פרופ' דורון קופלמן: הם באים אלי, אליו, אל כל אחד מאיתנו.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו הדרג הניהולי היחיד, וסליחה לכל מי שיושב פה והוא מנהל מעלי - מנהלי המחלקות הם הדרג הניהולי היחיד שמטפלים, עומדים, מסבירים, מתווכחים ומבינים את הצרכים של האוכלוסייה.

פרופ' דורון קופלמן: בגלל זה אנחנו התארגנו, התארגנות שכמו שאמר רן אין לה דומה בארץ.

פרופ' דורון קופלמן: לפני שלוש שנים וחצי, כשהגיעו מים עד נפש - ולא בתקופה של זיו רוזנבוים, עוד לפני שפרשה המנהלת הקודמת - הקמנו את הוועד הזה.

פרופ' דורון קופלמן: מתוך המצוקה - לא מצוקה שלנו, זו לא מצוקה שלי; מצוקה של האוכלוסייה.

פרופ' דורון קופלמן: פנינו במכתב נרגש ליושב ראש הדירקטוריון, והוא הגיע אלינו ועשה סיור, והוא נדהם.

פרופ' דורון קופלמן: הוא עמד מולנו, התחייב והבטיח, והוא אמר שלא מכיר תוכניות רב שנתיות, שזו מכבסת מילים.

פרופ' דורון קופלמן: הוא אמר שהוא מכיר רק תוכניות חומש ושהוא יחתוך את הבירוקרטיה, של הקומה של חדרי הניתוח שעומדת ריקה ומוכנה ורק צריך להכניס אליה חדרי ניתוח מתועשים.

פרופ' דורון קופלמן: יש אצלנו אנשים שיודעים לעשות את זה מצוין בינינו, מנהלי המחלקות, ועוד מעט נמרוד ידבר והוא יסביר לכם איך עושים את זה.

פרופ' דורון קופלמן: ולא בשלוש שנים או ארבע שנים, או אני לא יודע כמה שנים מופיעות בתוכנית החומש, שאנחנו כבר מתחננים שהיא תגיע.

פרופ' דורון קופלמן: יוחנן לוקר עמד מולנו והבטיח שהוא יעקוב, ולא ראינו אותו מאז.

פרופ' דורון קופלמן: פרופ' אהוד דוידסון התחייב קבל עם ועדה ואפילו עשה מסיבת עיתונאים.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו יכולים לשלוח לכם את הווידאו.

פרופ' דורון קופלמן: במסיבת עיתונאים הוא התחייב לבית חולים על, מקבילה של סורוקה, כמו רמב"ם, כמו שיבא, כמו בילינסון, כמו איכילוב.

פרופ' דורון קופלמן: למה?

פרופ' דורון קופלמן: לא מגיע?

פרופ' דורון קופלמן: הוא התחייב, ומינה את הסמנכ"לית של בתי החולים בשירותי בריאות כללית, לבוא ולקיים איתנו דיונים איך לעשות את זה.

פרופ' דורון קופלמן: ד"ר אורלי ויינשטיין השקיעה ימים ולילות והביאה תוכנית.

פרופ' דורון קופלמן: ראינו שהיא באה, עוד פעם ועוד פעם.

פרופ' דורון קופלמן: אני כבר אומר: לא אהבנו את התוכנית.

פרופ' דורון קופלמן: היו חסרים שם הרבה מאוד מרכיבים.

פרופ' דורון קופלמן: חדרי ניתוח בעוד שלוש שנים?

פרופ' דורון קופלמן: למה?

פרופ' דורון קופלמן: בעוד שישה חודשים הם יכולים לפעול, אם יעשו מה שצריך לעשות.

פרופ' דורון קופלמן: בינוי של טיפול נמרץ וכאלה?

פרופ' דורון קופלמן: למה הפגים צריכים לנסוע על מרצפות שבורות עוד כמה שנים?

פרופ' דורון קופלמן: למה?

פרופ' דורון קופלמן: אז לא אהבנו את התוכנית, אבל אמרנו - אוקי, אנחנו גם אנשים ריאליים.

פרופ' דורון קופלמן: לא נקבל את כל מאוויינו, לא יהיה פיתרון בשנייה.

פרופ' דורון קופלמן: אבל האמנו למה שאמר יושב ראש הדירקטוריון.

פרופ' דורון קופלמן: אני ראיתי אנשים עם דמעה בקצה העין כשהוא הבטיח את זה.

פרופ' דורון קופלמן: חשבנו שעשינו מעשה ציוני גדול.

פרופ' דורון קופלמן: והכל היה כמו שהיה כתוב בכותרות בעיתון וכמו שאנחנו כתבנו במכתבים שלנו.

פרופ' דורון קופלמן: הכל היה אחיזת עיניים, ניסיון למסמס אותנו, לדחות אותנו.

פרופ' דורון קופלמן: לסבר את האוזניים ולעשות כאילו, וכמו שאמר ד"ר בילטרמן - מעשים אין.

פרופ' דורון קופלמן: יש מעשים שאם נעשו, ותכף בטח ישוויצו בהם - נעשו בעל כורחם, בגלל הלחץ שלנו.

פרופ' דורון קופלמן: אני לא אקנה שום הסבר אחר.

פרופ' דורון קופלמן: אני רוצה להגיד משהו: הקיפוח, אי השוויון, זו סכנה אמיתית לקיום של מדינת ישראל.

פרופ' דורון קופלמן: סכנה אמיתית לא פחות מכל דבר שמופיע היום בעיתונים.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו לא פועלים לטובת הנאה אישית שלנו, אפילו לא בפרומיל אחד.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו פועלים פעילות ציונית לטובת כל אזרח במדינת ישראל בצפון.

פרופ' דורון קופלמן: יהודים וערבים, עולים חדשים וותיקים, קיבוצניקים ועיירות פיתוח, חרדים וחילונים וכולם - כל מי שבאוכלוסייה שלנו.

פרופ' דורון קופלמן: לצערי, קופת חולים כללית הייתה פעם, לפני הרבה מאוד שנים, ארגון ציוני, שאני לא יודע איך המדינה הייתה נראית בלעדיו.

פרופ' דורון קופלמן: אבל הוא הפך מארגון רפואי, חומל וציוני, להיות ארגון כלכלי נקודה.

פרופ' דורון קופלמן: זה אסון של כולנו.

פרופ' דורון קופלמן: אני מבין, אני יכול לדמיין למה - התחרות עם קופות אחרות, התחרות עם בתי חולים אחרים.

פרופ' דורון קופלמן: אני רוצה לסכם: רפואה זה לא רק כלכלת בריאות.

פרופ' דורון קופלמן: רפואה זה גם חמלה.

פרופ' דורון קופלמן: בריאות זה לא רק כלכלה.

פרופ' דורון קופלמן: חמלה, הבנה ושוויון.

פרופ' דורון קופלמן: לא ניהול דרך טבלאות אקסל וניהול מתעמר ורע לב.

פרופ' דורון קופלמן: לא.

פרופ' דורון קופלמן: מה אנחנו דורשים?

פרופ' דורון קופלמן: את תוכנית החומש שהתחייבו בפנינו עליה.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו דורשים ורוצים גם מנגנון פיקוח, כי אנחנו לא מאמינים.

פרופ' דורון קופלמן: אנחנו למודי ניסיון.

פרופ' דורון קופלמן: רוצים מנגנון פיקוח שלנו, בעזרתכם, כדי שנוכל להאמין שהדברים האלה יקרו, ולא שיצהירו לנו על תוכנית בפעם השלישית.

פרופ' דורון קופלמן: לא יכולים לעשות את זה?

פרופ' דורון קופלמן: תגידו שאתם לא יכולים כי במשרד האוצר רפרנט לא נותן, ובתי החולים הממשלתיים מקבלים הרבה יותר.

פרופ' דורון קופלמן: זה נכון, זאת אמת.

פרופ' דורון קופלמן: מי שיגיד פה מהאוצר או ממשרד הבריאות שזה לא נכון - אני מוכן להתווכח איתו.

פרופ' דורון קופלמן: זאת אמת גדולה.

פרופ' דורון קופלמן: תגידו בקופת חולים כללית שאתם לא יכולים ותחזירו אותנו לממשלה.

פרופ' דורון קופלמן: את כולנו - את כרמל, את העמק, את סורוקה ואת כולם.

פרופ' דורון קופלמן: ואולי סוף-סוף יהיה מה שצריך להיות: רשות אשפוז ממלכתית עם שוויון, ולא בני ציון שעובד ככה, שערי צדק שעובד ככה, סורוקה עובד ככה, איכילוב עובד ככה, שיבא עובד אחרת.

פרופ' דורון קופלמן: מה זה הבלגאן הזה?

פרופ' דורון קופלמן: צריך קצת אומץ, ולסדר את מערכת האשפוז.

פרופ' דורון קופלמן: ולכולם יש, ומי האחרון שנשאר ואין לו כלום?

פרופ' דורון קופלמן: בית חולים העמק.

פרופ' דורון קופלמן: כל מה שתשמעו שנותנים פה לעמק - זה על קצה המזלג, ובגלל הלחץ.

פרופ' דורון קופלמן: אני מודה לכם.

פרופ' דורון קופלמן: סליחה על ההתרגשות.

עידית סילמן: תודה רבה, פרופ' דורון קופלמן.

עידית סילמן: אני חייבת לומר שדיברת מדם ליבך ואני חושבת שהבאת כאן את עמדתם של כלל הנציגים השותפים שלך.

עידית סילמן: תכף ניתן גם להם לדבר בהמשך.

עידית סילמן: גילוי נאות: אני עבדתי בכללית.

עידית סילמן: אני חושבת שכללית היא ארגון ציוני שאני לא חושבת שחושב רק כלכלית.

עידית סילמן: אני חושבת שמה שצריך לתקן דורש תיקון, ולכן גם אנחנו כאן.

עידית סילמן: אני כן אגיד, בפעם המי יודע כמה: שבכל פעם שאני נכנסת לבית החולים, רואים את הפערים בין מחלקות היולדות, איך שהן נראות וכמה מושקע בהן, לעומת מחלקות אחרות - ואני כבר לא מדברת על מחלקות פסיכיאטריות וכאלה שבאמת מטפלות בחלשים ביותר בחברה.

עידית סילמן: כשנכנסים לבית חולים העמק ורואים את הטיפול הנמרץ - בטיפול נמרץ זה לגמרי מי לחיים, בטיפול נמרץ, אינטנסיבי וצמוד בדאגה מאוד גדולה, לבין אדם שיצטרכו לשקול להעביר אותו לפנימית, לדוגמה.

עידית סילמן: שם יש הבדל גם ברמת ההשגחה וגם מבחינת מה אותה מחלקה יכולה לתת לו.

עידית סילמן: הפערים הם מאוד-מאוד גדולים.

עידית סילמן: זה לא רק בבית החולים הזה.

עידית סילמן: אני חושבת שאנחנו, בתור מחוקקים, לא יכולים לתת לזה יד.

עידית סילמן: לא יכולים לאפשר שהטיפול הנמרץ ייראה ככה כאשר מחלקות היולדות, ובכלל מחלקות אחרות שהן רווחיות יותר בבית החולים, ייראו אחרת.

עידית סילמן: לפני שאני ממשיכה אני רוצה להעלות את אבי אלקבץ, ראש עיריית עפולה, שבית החולים נמצא בתוך העיר שלו.

אבי אלקבץ: שלום, בוקר טוב לכולם, בוקר טוב גברתי יושבת הראש.

אבי אלקבץ: תודה רבה על ההזדמנות.

אבי אלקבץ: אני חושב שזה באמת אירוע מכונן לעיר עפולה ולמרכז רפואי העמק.

אבי אלקבץ: ממש גאווה גדולה ואפשר להגיד התגשמות של הדמוקרטיה.

אבי אלקבץ: היה מאוד מרגש לשמוע את פרופ' קופלמן מדבר מדם ליבו, ובעצם לוחם את מלחמתם של התושבים.

אבי אלקבץ: אנחנו מכירים את הפריסה הפריפריאלית שלנו, ועפולה נמצאת בדיוק באמצע בין בית שאן לחיפה, ומחדרה עד מטולה אנחנו בעצם הכניסה לצפון.

אבי אלקבץ: אנחנו בהחלט מרגישים מקופחים לחלוטין.

אבי אלקבץ: ההשקעה בפריפריה היא מאוד נמוכה, זה מוכח.

אבי אלקבץ: אם מסתכלים על מה שקורה בעמק, אנחנו בערך 50 אחוז מהממוצע, וזה ממש מעט.

אבי אלקבץ: מצד אחד, פר תושב מספר המיטות פה הוא מאוד-מאוד נמוך - מרכז רפואי העמק שממוקם בעפולה משרת כ-700 אלף תושבים, וכשבודקים כמה מיטות יש בו, זה ממש מעט.

אבי אלקבץ: אם רואים את ההתחדשות שחלה כאן בשנים האחרונות, היא מושתתת בעיקר על תורמים, ולא על כספי מדינה, כספי כללית או כספי ממשלה.

אבי אלקבץ: אנחנו כולנו עצובים על האירוע הזה.

אבי אלקבץ: ראינו כאן גם את פרופ' קופלמן ושמענו גם את פרופ' נמרוד רוזן.

אבי אלקבץ: אני רוצה לתת לך דוגמה למשהו שיכול להתרחש, גברתי, וצריך לרתום את כל הגופים.

אבי אלקבץ: אני ממש מבקש להשתמש במשפט שלך, שבהצלת חיים אין קואליציה ואין אופוזיציה, אין ממשלת העבר וממשלת העתיד.

עידית סילמן: אתם יכולים להישאר לדיון הבא.

עידית סילמן: יש לנו דיון על איחוד מוקדים של הקואליציה והאופוזיציה יחד.

אבי אלקבץ: נמצא לידך חבר הכנסת אופיר כץ.

אבי אלקבץ: לפני כשנה הוא הביא לעפולה את שר הבריאות אדלשטיין, וביחד ניסינו להקים כאן מרכז שיקום עם פרופ' נמרוד רוזן, שהוא מומחה בתחום הזה ומומחה באורתופדיה.

אבי אלקבץ: גם כאשר יש אנשים טובים, כמו כצמן שתרם בית, יש כאן אנשים טובים אחרים שרוצים להקים כאן מרכז שיקום ולא נותנים להם את האישור.

אבי אלקבץ: הקרקע זמינה, היזם זמין, המומחים נמצאים כאן.

אבי אלקבץ: יש פה את המרכז הפרטי שהם הקימו ואפשר להקים כאן מרכז שיקום, ויש כסף - לא מבקשים כסף מהמדינה.

אבי אלקבץ: למרות זאת לא קיבלנו את האישור, וחבל.

עידית סילמן: עדיין לא קיבלתם את האישור?

פרופ' נמרוד רוזן: קיבלנו תשובה שלילית.

אבי אלקבץ: תשובה שלילית, כשהכסף נמצא.

אבי אלקבץ: לא ביקשו כסף, ביקשו רישיון.

אבי אלקבץ: אני אשמח שפרופ' רוזן ימשיך לפרט על כך בהמשך.

אבי אלקבץ: הלוואי שיוקם כאן מרכז שיקומי בעמק שישרת את כל הצפון.

אבי אלקבץ: יש לנו הזדמנות פז היום בעמק.

אבי אלקבץ: יש כאן רופאים שהם מעבר לממוצע שהיה כאן בעבר בכמה דרגות, שבאמת יכולים להתמודד על כל משרה בכל בית חולים במרכז הארץ ואפילו בחוץ לארץ.

אבי אלקבץ: יש כאלה שאפילו הגיעו לכאן מחוץ לארץ כדי לפתוח כאן מחלקות.

אבי אלקבץ: הם דעתנים, הם משכילים והם מבינים, ומישהו מפרש לא נכון את האמירה שלהם.

אבי אלקבץ: האמירה שלהם מדם ליבם היא למען תושבי הפריפריה.

אבי אלקבץ: זו המלחמה שלנו.

אבי אלקבץ: לכן גם ראשי הרשויות והמועצות האזוריות כאן התאגדו יחד להציל את מרכז רפואי העמק.

אבי אלקבץ: מישהו מפרש את הקרב הזה כאילו שהוא נגד הכללית או נגד מישהו.

אבי אלקבץ: ההפך: צריך לשלב פה ידיים ולחבק את כולם.

אבי אלקבץ: זה בדיוק הזמן שלכם, שלך גברתי, להוביל כאן מהלך.

אבי אלקבץ: פותחים פה דף חדש, השכל הישר יגבר על כל דבר אחר, ואפשר להצעיד את העמק קדימה.

אבי אלקבץ: כמו שאמר פרופ' קופלמן, אנחנו דורשים את תוכנית החומש שהובטחה לנו.

אבי אלקבץ: אנחנו רוצים כאן את הדימות המתקדמת ביותר, את ניתוחי הלב, הפה והלסת, את השיקום שאנחנו רוצים.

אבי אלקבץ: יש כאן רופאים, ואני רוצה לציין את השמות שלהם: ד"ר לימור בושארי, רפי וולף, וד"ר אורי וטורי שבאו להקים כאן את הקרדיולוגיה.

אבי אלקבץ: אם לא ייתנו להם פה את הכלים הם יילכו.

אבי אלקבץ: פנו אלי רופאים נוספים שמבקשים - תעזור לנו להתקדם בתוך המרכז הרפואי.

אבי אלקבץ: יש פה מעין קרבות פנימיים לטוב: כל אחד רוצה עוד אחות, עוד מתקן.

אבי אלקבץ: כל אחד רוצה עוד מכשיר כדי לשקם ולקדם את המחלקה שלו.

אבי אלקבץ: זאת מלחמה נהדרת, להצעיד את בית החולים קדימה, ואת כולם מוביל ביד רמה, כבר שנתיים וחצי, ד"ר זיו.

אבי אלקבץ: אני מכיר אותו אישית.

אבי אלקבץ: אם דיברנו על משהו בתקופת הקורונה, זה היה על הערבות ההדדית.

אבי אלקבץ: הערבות ההדדית בין העיר לבין המרכז הרפואי הייתה מושלמת, הודות להובלתו של ד"ר זיו.

אבי אלקבץ: אסור לתת לו ללכת.

עידית סילמן: תודה, אבי.

עידית סילמן: אני רק רוצה להגיד גם תודה לסגן שלך בעירייה, חביב פרץ, שבאמת משתף איתנו פעולה לאורך כל הדרך, וגם לך אבי.

עידית סילמן: אתם משת"פים מעולים לבית החולים, לרופאיו ולסביבתו.

עידית סילמן: תודה רבה.

אבי אלקבץ: אני מבקש שני משפטים לסיכום: ראשית, מרכז רפואי העמק זכה בעשרות פרסי הצטיינות ואנחנו גאים על כך.

אבי אלקבץ: שנית, אני רוצה להודות גם לשר הבריאות על כך שהוא נכנס לתוך העניין הזה.

אבי אלקבץ: אני קורא לו להגיש עזרה למרכז רפואי העמק ולתת לנו לפעול כאן ביחד לרווחת כל תושבי עפולה והאזור.

אבי אלקבץ: תודה רבה לך.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: אנחנו נשמע את חבר הכנסת מופיד מרעי שצריך לצאת לדיון אחר ורצה לומר כמה מילים.

מופיד מרעי: תודה רבה, גברתי יושבת הראש, על עוד דיון חשוב לפריפריה ולבריאות של תושבי הצפון, שממילא חסר להם.

מופיד מרעי: באמת כל הכבוד.

מופיד מרעי: אני ביקרתי בבית החולים לפני חודש או חודש וחצי.

מופיד מרעי: לא שבית החולים חדש לי - הוא מוכר לי מלפני כן.

מופיד מרעי: כמו שנאמר כאן, זה רחוק מלהיות בית חולים שהוא מודרני וצופה פני עתיד.

מופיד מרעי: כל מילה נוספת שנגיד בנושא הזה היא מיותרת.

מופיד מרעי: צריך להשקיע בבית החולים הזה יותר מאשר באחרים.

מופיד מרעי: ולמה אני אומר את זה?

מופיד מרעי: כי אם אנחנו מסתכלים על הצפון - על הגליל, גליל מערבי וציר החוף, בואך רמב"ם, יש הרבה תושבים ויש מענה רפואי טוב יותר יחסית לגליל המזרחי, והולך להיות עוד מרכז רפואי חדש בקריות.

מופיד מרעי: אם אנחנו מסתכלים על הגליל המזרחי, מקרית שמונה, דרך צפת, עפולה ועד לבית שאן - המצב שם גרוע יותר.

מופיד מרעי: מרחקי הנסיעה והפינוי הם גבוהים יותר, והמצב גרוע בהרבה יותר מאשר בצד השני.

מופיד מרעי: שלא נתבלבל: כל הצפון הוא בעיה מבחינת טיפול רפואי.

מופיד מרעי: יש צורך להשקיע בבית חולים העמק ולחזק אותו על מנת שיהיה מוקד מרכזי.

מופיד מרעי: לתת מענה גם לאזור המזרחי, שממילא מרחקי הפינוי שם יותר גבוהים.

מופיד מרעי: תודה רבה.

מופיד מרעי: וצריך לציין גם את כל הפעילות של יעל מול בית החולים בגליל המערבי, שהיא עושה ולא מהיום.

עידית סילמן: תודה רבה, חבר הכנסת מופיד מרעי.

עידית סילמן: תודה שאתה שותף אמת לוועדה הזאת.

עידית סילמן: פרופ' נמרוד רוזן, מנהל חטבה אורתופדית, ואז נעבור לכללית.

פרופ' נמרוד רוזן: קודם כל, אני מצטרף לתודות.

פרופ' נמרוד רוזן: מבחינתנו זה יום חג ברמה של התובנה שמצאנו אוזן קשבת.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מקווה שהעיתונים שכותבים חדשות לבקרים וגם סיכום הוועדה הנוכחי לא יהפכו להיות עטיפה לנייר דגים מחר.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מקווה שיהיה לזה המשך.

פרופ' נמרוד רוזן: במקביל להיותו יום חג, זה גם יום עצוב.

פרופ' נמרוד רוזן: זה יום עצוב, שכרגע משני צידי מתרס עומד גוף שנקרא שירותי בריאות כללית, כשכולנו, מתוך נאמנות ארגונית ומחויבות אישית שמרנו על שקט וניסינו לכבס את הכביסה בתוך הבית.

פרופ' נמרוד רוזן: לדאבון הלב, הנחת העבודה הזו הוכחה כשגויה.

פרופ' נמרוד רוזן: הנחת העבודה שאנחנו נקבל תוכנית ושהקופה תעמוד מאחוריה, הוכחה כשגויה.

פרופ' נמרוד רוזן: הנחת העבודה שהמנהלים מעלינו דוברי אמת הוכחה כשגויה.

פרופ' נמרוד רוזן: כבר אוימתי לא פעם ולא פעמיים על הוצאת דיבה ברמה האישית, ולכל הדברים שאני אומר לך יש לנו הוכחה.

פרופ' נמרוד רוזן: אמר דורון ותיאר יפה את מצב העמק.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מצטער, גברתי יושבת הראש, שאין כאן נציגות ברמה של מנכ"ל או שר ממשרד הבריאות.

פרופ' נמרוד רוזן: כנראה שמה שקורה בצפון מזרח המדינה לא כל כך מטריד אותם.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מצטער שאין פה נציגות של משרד האוצר שיכולה לתת מענה.

עידית סילמן: יש נציג בזום.

פרופ' נמרוד רוזן: אני חושב שהדיון הזה הוא אולי בין החשובים ביותר שנערכו בכנסת בשנים האחרונות.

פרופ' נמרוד רוזן: אני חושב שהוא לא צריך להיעלם כהד רחוק מן העבר, אלא להמשיך ומעבר לוועדה הזאת, להתמיד ולהתמיד עד לתיקון הפער.

פרופ' נמרוד רוזן: את תשמעי את נציגי הקופה עוד מעט, ונמצא פה אדם שאני מאוד מעריך, סמנכ"ל חטיבת הבינוי של הקופה, מר גדי כהן.

פרופ' נמרוד רוזן: אני אשמח לשמוע הסברים, איך בונים בניין במשך 16 שנה שחציו עדיין לא בנוי.

פרופ' נמרוד רוזן: זה בניין שהיה מיועד לאכלס מחלקות כירורגיות ומחלקות טיפול נמרץ.

פרופ' נמרוד רוזן: יש כאן שלוש נקודות כשל מהותיות, ואולי גם על זה צריך לתת את הדעת במבט רחב וביריעה פרוסה יותר: איפה מבקר הקופה?

פרופ' נמרוד רוזן: איפה מבקר משרד הבריאות?

פרופ' נמרוד רוזן: איפה מבקר המדינה?

פרופ' נמרוד רוזן: שנתנו לביזיון הזה להתמשך במשך 20 שנה.

פרופ' נמרוד רוזן: איפה הם?

פרופ' נמרוד רוזן: אם הם לא עשו כלום, הם לא צריכים להיות בתפקידם.

פרופ' נמרוד רוזן: מעבר לתוכנית החומש שמדובר בה רבות, סמנכ"לית הקופה אכן טרחה והכינה תוכניות חומש שהיא אפילו הציגה שתיים מהן, שיש ביניהן הבדלים.

פרופ' נמרוד רוזן: אני השמעתי לך אישית בפגישתך איתי שמנכ"לית הקופה שוללת מכל וכל תוכנית חומש.

פרופ' נמרוד רוזן: גברתי, שימי את עצמך בנעליי: למי להאמין, לסמנכ"לית או למנכ"לית?

פרופ' נמרוד רוזן: משבר האמון שיש בין בית חולים העמק ורופאיו לבין קופת חולים כללית, כמעט לא ניתן לגישור.

פרופ' נמרוד רוזן: לכן הכביסה המלוכלכת יצאה החוצה.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מכה על חטא, גם אני וגם שותפיי למעש היום, שלא התעוררנו לפני 15 שנה; שהאמנו הנכונות הכוונות; שהאמנו בשוויוניות; שהאמנו שכולנו בנים לאותו אב.

פרופ' נמרוד רוזן: לא כך הוא הדבר.

פרופ' נמרוד רוזן: יש אפליה בין בתי חולים ממשלתיים ובתי חולים של הקופה, שזו מכה אחת, גברתי.

פרופ' נמרוד רוזן: אבל יש גם אפליה בתוך הקופה - בין בילינסון לבין העמק.

פרופ' נמרוד רוזן: כך, העמק מוצא את עצמו כאסקופה נרמסת על ידי אלה שאמורים לתת לו את הכלים לעבודה ולהצלחה.

פרופ' נמרוד רוזן: כאן אנחנו נמצאים היום, יושבים מול המעסיק שלנו, תחת מסכת של לחצים אישיים, ואמרנו - לא עוד.

פרופ' נמרוד רוזן: לא עוד, ואין לנו שום בעיה לעמוד בחזית, וגם לספוג את האש אם צריך, כי המטרה שלנו היא מטרת אמת.

פרופ' נמרוד רוזן: המטרה שלנו היא צודקת, ולא ניתן לשום מעש וכחש לבלבל - לא אתכם, והפעם גם לא אותנו.

פרופ' נמרוד רוזן: אנחנו נמצאים במסכת ייסורים של שלוש שנים וחצי, שיושבים מול גורמים בכירים ביותר בקופה, לוקר ודוידסון, שבאים ומעבר למילה המדוברת והכתובה, שכנראה אין לה יותר מדי כבוד במסגרות שאנחנו נמצאים בהן, לא נעשה כלום.

פרופ' נמרוד רוזן: לא נעשה כלום, גברתי.

פרופ' נמרוד רוזן: אנחנו נמצאים בתחתית הרשימה.

פרופ' נמרוד רוזן: תסתכלי על הבחירות של הסטאז'רים במדינת ישראל: מרכז רפואי העמק, שיש בו אנשים מצוינים, נבחר בין האחרונים - אחד לפני האחרון, כדי שסטאז'רים טובים יגיעו.

פרופ' נמרוד רוזן: מומחים טובים, בהעדר אופק מקצועי, עוזבים את בית החולים.

פרופ' נמרוד רוזן: עזבו אותנו עשרה מומחים בתחומים שונים, באיכויות מבריקות.

פרופ' נמרוד רוזן: אנשים חדשים לא רוצים להגיע, כי אין אופק.

פרופ' נמרוד רוזן: אתה לא מצטרף לארגון שאין בו אופק.

פרופ' נמרוד רוזן: אבל כסף לפרסומות בטלוויזיה עם הדמות המטומטמת חמודי - זה יש.

פרופ' נמרוד רוזן: כסף לפרסום בעיתונות - זה יש.

פרופ' נמרוד רוזן: אבל ללכת ולהשקיע בבית חולים שסובל מכזאת מצוקה - זה אין.

פרופ' נמרוד רוזן: אז הולכים ורותמים את העגלה לפני הסוסים, בונים בית מפואר שנקרא בית שולמית, אבל נחשי מה?

פרופ' נמרוד רוזן: הוא ריק, והוא יהיה ריק עוד הרבה זמן.

פרופ' נמרוד רוזן: כי לפני שבונים את הבית, צריך לגייס את כוח האדם.

פרופ' נמרוד רוזן: צריך לגייס אחיות, רופאים, טכנאים ואנשים שיממשו את הבנייה.

פרופ' נמרוד רוזן: אם הבנייה תסתיים בשבוע הבא, את יודעת מתי יופעל המרכז?

פרופ' נמרוד רוזן: בעוד שלוש שנים, כי לא טרחו להכין מראש את כוח האדם שיפעיל את המרכז הזה.

פרופ' נמרוד רוזן: חלמאות כזאת ואחרות מלוות את מעשינו יום-יום.

פרופ' נמרוד רוזן: אנחנו חיים בתוך מחדל.

פרופ' נמרוד רוזן: אנחנו מדברים מדם ליבנו.

פרופ' נמרוד רוזן: זו התחנה האחרונה, שמעבר לה, מבחינתי, אבדו הסיכויים.

פרופ' נמרוד רוזן: אם אתם לא תעשו מעשה, אנחנו אבודים, גברתי.

פרופ' נמרוד רוזן: במילה הזאת אני אומר לך.

פרופ' נמרוד רוזן: היינו פנינה של הצפון, ואנחנו עכשיו בית החולים הכי מוזנח בצפון.

פרופ' נמרוד רוזן: נקודה אחרונה: תראי, אפשר לסובב את הוועדה הזאת בכחש ולהציג כל מיני תוכניות גרנדיוזיות.

פרופ' נמרוד רוזן: יש לי בקשה אחת ממך ומחברי הוועדה הנכבדים: אני רוצה שתמונה ועדת פיקוח ומעקב, מטעם משרד הבריאות או הוועדה הזו, שכל שלושה חודשים תדרוש דוח התקדמות ומעקב מקופת חולים כללית.

פרופ' נמרוד רוזן: אני חוזר על קריאתו של עמיתי, פרופ' קופלמן:

פרופ' נמרוד רוזן: קופות החולים לא צריכות להחזיק בתי חולים.

פרופ' נמרוד רוזן: יש בית חולים של המדינה, ויש בית חולים של הקופות, ויש בית חולים של העיריות.

פרופ' נמרוד רוזן: זה גדול עליהם בכמה וכמה מספרים, גברתי.

פרופ' נמרוד רוזן: הם לא יודעים לנהל את זה.

פרופ' נמרוד רוזן: צריך לקחת מהם את בתי החולים, לבנות רשות אשפוז, לבנות אחידות ברמת הטיפול וברמת השירות, וטובה שעה אחת קודם.

פרופ' נמרוד רוזן: אני מודה לך על ההקשבה.

עידית סילמן: תודה רבה, פרופ' נמרוד רוזן.

עידית סילמן: אני רק אגיד שבאמת גם אתה מדבר מדם ליבך.

עידית סילמן: אני רואה בכם רופאים עם קריירה ארוכת שנים, וכל מה שאתם אומרים נכנס.

עידית סילמן: רשמתי את הדברים ואני אתייחס אליהם בהמשך.

עידית סילמן: אני רוצה לתת לכללית להציג את הדברים.

עידית סילמן: שמענו כאן באמת גם נציגים של בית החולים.

עידית סילמן: מנהל בית החולים יוכל להתייחס אחר כך.

עידית סילמן: אני אגיד, גם למען הגילוי הנאות, שאנחנו לא נתייחס לעניינים האישיים והסדרי העבודה.

עידית סילמן: אלה דברים שאנחנו כרגע לא נוגעים בהם, בענייני מעסיק-מועסק, וזה לא הדיון כרגע.

עידית סילמן: משירותי בריאות כללית נמצאים איתנו גדי כהן וגם אורלי ויינשטיין, שאותם אני מכירה גם באופן אישי.

עידית סילמן: בבקשה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: תודה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: שלום לכולם ותודה על הדיון.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני ראש חטיבת בתי החולים של כללית בשנה וחצי האחרונות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש לנו 14 בתי חולים, שליש ממיטות האשפוז בישראל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בתפקיד הקודם הייתי במשך ארבע שנים ראש חטיבת בתי החולים הממשלתיים - הקמתי את החטיבה וניהלתי אותה במשך ארבע שנים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אפרופו פריפריה, גם בתפקיד הקודם עשינו המון למען חיזוק בתי החולים הממשלתיים בפריפריה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אגיד עוד: אני יושבת כאן אולי בתור אחראית על בתי החולים אבל אני מייצגת פה יחד עם גדי את כללית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כללית זה ארגון בריאות שבלעדיו אין בריאות בישראל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הארגון מטפל במיליוני תושבי הארץ, בהיותו מבטח ובמיליוני תושבי הארץ בבתי חולים של כללית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו מטפלים בחולים מהצפון ועד הדרום הרחוק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זאת הקופה שפרוסה הכי רחב בישראל, והיא מחויבת לתת את שירותי הבריאות הטובים ביותר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: עוד אני אגיד: שירותי הבריאות שניתנים בבתי החולים, ניתנים בתקצוב שהוא חסר באופן משמעותי יחסית לתקציבים האחרים שניתנים לבתי החולים הממשלתיים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו עושים את זה באהבה ומתוך מחויבות מאוד גדולה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הדבר האחרון שאני אגיד הוא שאתם תכף תראו עובדות - לא סופרלטיבים אלא עובדות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו באנו לעבוד, אנחנו עובדים ואנחנו נמשיך לעבוד, גם בשביל בית חולים העמק וגם בשביל בתי החולים האחרים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: חלק מהבעיות שתראו משקפות בעיות של פריפריה, וגם בעיות של בתי החולים בישראל בכלל, שאין ספק שצריך לחזק אותם, עם ובלי קשר לבית חולים העמק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: (מציגה מצגת) לפני שנה אנחנו בנינו תוכנית שאנחנו קוראים לה תוכנית חומש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זאת תוכנית התעצמות של בית החולים, שחלק משמעותי ממנה כבר יושם בשטח.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לפני שנציג את התוכנית אנחנו רוצים להראות לכם את ההשקעות שנעשו בבית חולים העמק בארבע השנים האחרונות - הן בבינוי, בערך 210 מיליון שקלים, והן בהצטיידות - כמעט 41 מיליוני שקלים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בהיבטים של כוח אדם, בארבע השנים האלה בית החולים התעצם בכוח אדם בהיקף של 92 מיליון שקל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בניגוד למספרים האלה, שאלה הוצאות חד פעמיות, ההוצאות על כוח אדם הן הוצאות קבועות כמו שאתם יודעים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זאת אומרת שמדי שנה כללית משקיעה עוד 92 מיליוני שקלים בהוצאות על כוח אדם.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כמובן שאנחנו ממשיכים להגדיל את כוח האדם.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כוח האדם יגדל בצורה משמעותית גם בשנים הקרובות - גם בגלל כניסת מיטות ופתיחת שירותים אחרים.

אופיר כץ: כמה השקעה יש בבתי החולים הנוספים שבבעלותכם בשנים האלו?

אופיר כץ: יותר?

אופיר כץ: פחות?

אופיר כץ: מה הממוצע?

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה תלוי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יחסית לגודל שלו הוא בפער גדול לעומת החברים שלו, למשל קפלן, אם אתה בודק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני יכולה להגיד לך, אולי מנהל סורוקה לא יאהב לשמוע את זה, אבל הוא בפער גדול גם לעומת סורוקה.

אופיר כץ: זאת אומרת שבשנים שמצוינות פה הושקע יותר בבית חולים העמק מאשר בבתי חולים אחרים שלכם?

ד"ר אורלי ויינשטיין: לא לעומת כולם.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני לא רוצה לשגות בלשוני, אבל הוא במקום השני או השלישי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: נעבור לשקף הבא.

ד"ר אורלי ויינשטיין: פרויקטי בינוי: דיברו פה הרבה על פרויקטי בינוי ואני מפרטת פה את עיקר פרויקטי הבינוי שאנחנו מקיימים כרגע, ושבמסגרת תוכנית החומש אנחנו חושבים, רוצים ומקדמים פיתוח שלהם בנוסף.

ד"ר אורלי ויינשטיין: דיברו הרבה על המרכז האונקולוגי, בית שולמית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בית שולמית הולך ונבנה כבר כמה שנים, ובעזרת השם ייפתח במהלך המחצית השנייה של שנת 2023.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בבית שולמית יושקעו 280 מיליון שקל רק בבינוי, ועוד עשרות מיליוני שקלים בטכנולוגיות שאני אפרט בהמשך.

אופיר כץ: מה עם הטענה שהושמעה לגבי הרופאים, האחיות וכל הצוות?

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אענה בזהירות: בסוף, כשבית חולים מוציא לפועל תוכנית מאוד-מאוד גדולה, במסגרת הקמת בית החולים מצופה שהוא גם יגיש תוכניות לכוח אדם ולהצטיידות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה תהליך טבעי ורגיל, שבו בית חולים פותח שירותים מאוד-מאוד גדולים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בזה אני אסיים.

אופיר כץ: עשיתם את זה או לא עשיתם את זה?

ד"ר אורלי ויינשטיין: כרגע עושים את זה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: עכשיו עושים את זה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש כבר אישור לכוח אדם ואנחנו גם הולכים לגייס.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש כבר אישור לגיוס כוח אדם, ויש כוח אדם שצריך לגייס כבר - בעיקר רופאים בתחום הרדיותרפיה ופיזיקאים, כי זה כוח אדם מאוד-מאוד מיומן ומקצועי, ויש אור ירוק לגייס אותו עכשיו.

פרופ' נמרוד רוזן: אפשר לשאול את מנהל בית החולים אם זה נעשה או לא.

ד"ר אורלי ויינשטיין: דיברו הרבה על יחידות טיפול נמרץ, ואני אגיד בגילוי לב: כשאני קיבלתי את הפקיד ונכנסתי לתוך היחידה לטיפול נמרץ בעמק, אני אמרתי - היחידה הזאת לא תמשיך להיות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני רק רוצה לספר לך שהיה לי דז'ה וו, כי כשנכנסתי לתפקיד הקודם שלי ונכנסתי ליחידה לטיפול נמרץ בפוריה אני אמרתי שהיחידה הזאת לא תמשיך להיות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני לא יודעת אם אתה מכיר את היחידה שהייתה פעם.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני לא יודעת אם היום כבר פתחו אותה, אבל התקבל הרבה כסף ליחידה לטיפול נמרץ בפוריה.

עידית סילמן: על טיפול נמרץ אני חייבת לומר: כל יום שהוא עובד ככה, זה בעייתי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני מסכימה איתך במאה אחוז.

עידית סילמן: לא הייתי בונה בריכה טיפולית עד שלא הייתי משנה את הטיפול הנמרץ.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אבל גם מבחינת מספר המיטות וגם - - -

מיכל מרים וולדיגר: אורלי, אבל את אומרת שלפני שנה וחצי כשנכנסת לתפקיד אמרת שאת זה את משנה.

מיכל מרים וולדיגר: מה קרה בשנה וחצי האלה?

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש כרגע תוכנית לבינוי של שלוש יחידות לטיפול נמרץ: טיפול נמרץ ילדים, טיפול נמרץ מבוגרים וטיפול נמרץ פגים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: התוכניות האלה מתוקצבות בעשרות מיליוני שקלים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כרגע כללית מחפשת את מקורות המימון, אפרופו חבריי פה ממשרד הבריאות וממשרד האוצר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו ביקשנו עזרה וקיבלנו עזרה קטנה מאוד.

עידית סילמן: לאילו פרויקטים?

ד"ר אורלי ויינשטיין: לטיפול נמרץ מבוגרים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בעבר ביקשנו עזרה, ואנחנו נשמח מאוד לעזרה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אורלי, שוב, את אומרת שאתם עושים תוכניות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לעשות תוכניות, כמו שאמרו פה לפניי - זה יפה על הנייר.

מיכל מרים וולדיגר: השאלה היא מה קורה בפועל.

מיכל מרים וולדיגר: אפשר ליצור עשרים תוכניות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני מסבירה.

עידית סילמן: נשמע בצורה מסודרת.

עידית סילמן: אני אומר באופן כללי, עוד הפעם ובפעם המי יודע כמה, שאני תוהה איך בית חולים מסוגל לכנס לחלקו מחלקת יולדות מהממת ומשוכללת, כאשר האנשים שזקוקים לנשימה בטיפול נמרץ לא מקבלים אותה.

עידית סילמן: ואגב זה כך בכל בתי החולים.

עידית סילמן: אני חושבת שאת הדבר הזה צריך לשנות מהיסוד.

מיכל מרים וולדיגר: עידית, אבל זה נורא ברור.

מיכל מרים וולדיגר: יולדות זה נורא כלכלי לבתי החולים.

מיכל מרים וולדיגר: אלה מחלקות שהן רווחיות, אז בתי החולים ישפרו אותן.

מיכל מרים וולדיגר: מחלקות שהן לא רווחיות, הם פשוט לא יקימו או לא ישפרו כי זה לא רווחי.

מיכל מרים וולדיגר: התשובה היא מאוד ברורה.

עידית סילמן: ברור, וזה גם לא תלוי בך, אורלי ויינשטיין.

עידית סילמן: זה תלוי בביטוח הלאומי ובתקצוב.

עידית סילמן: גם בזה אנחנו מטפלים עכשיו.

עידית סילמן: לא יקרה.

עידית סילמן: אי אפשר שמדינת ישראל תתייחס ככה למבוגרים שלה.

עידית סילמן: כשאנחנו אומרים "חנוך לנער על פי דרכו, גם כי יזקין לא יסור ממנה" זה בדיוק זה.

עידית סילמן: מערכת הבריאות בישראל לא יכולה להתנהל ככה.

עידית סילמן: אני לא יודעת מי הביא את החקיקה הזו, מי קידם אותה מול הביטוח הלאומי, ומי חשב לעשות את זה בצורה כזאת שמפלה בסוף מבוטחים בצורה כל כך לא ברורה.

מיכל מרים וולדיגר: עידית, רק בשבוע שעבר או לפני שבועיים חתם השר על צו פיקוח מחירים, שהעלה את מחירי כל השירותים ב-1.77 אחוז, ואת הפסיכיאטריה הוריד ב-0.44 אחוז, כמו בשנה שעברה.

עידית סילמן: לא, זה עדיין לא זה.

עידית סילמן: אני רק אשאל, אורלי: כמה אתם צריכים?

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש שקופית על כל פרויקטי הבינוי.

עידית סילמן: אנחנו רוצים לשמוע כמה כסף אתם צריכים, וגם תשובות ממשרד הבריאות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אומרת את זה פה קבל עם ועדה: היחידה לטיפול נמרץ מבוגרים לא תישאר ככה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: היא לא תישאר ככה.

קריאה: וילדים?

קריאה: אחרת?

ד"ר אורלי ויינשטיין: היא תגדל והיא תשופץ, חד משמעית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ככה גם היחידה לטיפול נמרץ ילדים, וככה גם הפגיה.

אופיר כץ: בכמה היא תגדל ומתי זה יהיה?

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש שקופית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: היא תגדל ל-16 מיטות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אראה.

עידית סילמן: היום יש שש מיטות?

ד"ר אורלי ויינשטיין: היום יש שש מיטות.

אופיר כץ: מה זה שיש בקיץ רק ארבע?

אופיר כץ: שמעתי את זה פה.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: לא הבנתי.

פרופ' דורון קופלמן: כי אין כוח אדם להפעיל את שש המיטות.

קריאה: צריך להוציא אנשים לחופשות, ואז פשוט סוגרים את היחידות באופן חלקי.

עידית סילמן: אני רק אומר:

עידית סילמן: אנחנו רושמים את הכל, אל תדאגו.

עידית סילמן: אנחנו נעשה סדר בדברים.

עידית סילמן: אני רק רוצה שיניתן עכשיו לסמנכ"לית לדבר בלי לקטוע אותה.

עידית סילמן: הכל בסדר, תרשמו לעצמכם את הדברים ואנחנו נעבוד מסודר.

עידית סילמן: בבקשה, אורלי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מבחינת מערך הניתוחים, יש תוכנית שבאמת התמהמהה אבל עכשיו מתקדמת, לפתיחת עשרה חדרי ניתוח, חדר התאוששות ומערך של אספקה סטרילית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אדבר על זה גם בהמשך.

ד"ר אורלי ויינשטיין: חדר מיון חדש: בית החולים חייב לקבל חדר מיון חדש, גדול, בנוי לפי הסטנדרטים המתקדמים ביותר של בינוי של חדר מיון.

ד"ר אורלי ויינשטיין: המערך הפסיכיאטרי: אני לא יודעת אם הספקת לבקר שם.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש שם מחלקה שבנויה בצורה דמיונית - לא נגישה, קטנה, צפופה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו הגשנו למשרד הבריאות בקשה לבנות בניין פסיכיאטריה חדש, במסגרת התקציב שקיבלו עכשיו בתי החולים לפסיכיאטריה, בעלות של בערך 70 מיליון שקלים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מחכים לתשובה ומקווים שנקבל את הכסף.

עידית סילמן: אנחנו נבקש מהוועדה שהתקציב הז יוגדר כתקציב צבוע.

עידית סילמן: משרד הבריאות, אנחנו רוצים לוודא שהתקציבים לפסיכיאטריה צבועים ואנחנו רוצים מעקב אחרי התקציבים האלה שכרגע מופנים לפסיכיאטריה בתוכנית הגדולה של משרד הבריאות.

עידית סילמן: אנחנו נעשה ישיבות מעקב על זה.

עידית סילמן: אין מציאות כזאת שבה זה ימשיך להתנהל ככה, כשאומרים שמקצים תקציב לפסיכיאטריה ובסוף זה נעלם איפשהו בדרך.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אוקי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: חשוב לי להסביר לך: יש לנו שני בתי חולים פסיכיאטריים, ויש לנו מחלקות פסיכיאטריות בעוד בתי חולים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: התעדוף של כללית, במקום הראשון, הוא בית חולים העמק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו ניקח את הכסף משלוותא, מגהה, מסורוקה, ונשים אותו בכללית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זאת הבקשה שלנו, תיעדפנו את זה והעברנו את זה.

מיכל מרים וולדיגר: זה נורא מצחיק, כי אם יש מישהו שקשה לו ומישהו שקשה לו יותר, אז ניקח ממישהו שקשה לו למי שקשה לו יותר.

מיכל מרים וולדיגר: פסיכיאטריה היא נוראית בכל הארץ.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם זה אלייך, אבל אני אומרת את זה פה בוועדה, אני פונה פה לעידית ולשרי האוצר והבריאות: לא יעלה על הדעת שאנחנו לא ניתן בגהה, לא ניתן בזה ולא ניתן בזה, כי חסר לעמק.

מיכל מרים וולדיגר: אם חסר לעמק, תשקיעו בעמק מה שצריך, אבל אל תקחו.

מיכל מרים וולדיגר: ההפך, גם שם צריך להשקיע, כי הפסיכיאטריה בכל הארץ היא פשוט קטסטרופלית.

עידית סילמן: תקשיבו, חברים, אני רק מסבירה: כולנו פה באותו צד.

עידית סילמן: אין פה שני צדדים.

עידית סילמן: אנחנו נעשה פה סדר ואנחנו ניתן מענה לכולם, ואנחנו נדרוש גם תשובות.

עידית סילמן: אי אפשר שיהיה הרבה כסף בתוך מערכת הבריאות שאין לנו מושג לאן הוא הולך.

עידית סילמן: אנחנו נבדוק גם כמה כסף צריך, ואנחנו נעמוד על זה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: נעבור שקופית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש פה פירוט של פרויקטי הבינוי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אתם יכולים לראות לפי עלות, גודל וצפי לסיום.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כמו שאמרתי, לבית שולמית הצפי הוא מרץ 2023; יחידות לטיפול נמרץ - אנחנו מקווים שנסיים אותן, וכאן אני שוב אומרת שיש בעיה של מימון.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו נשמח מאוד לקבל עזרה במימון של שלושת הפרויקטים האלה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: חדרי ניתוח, חדרי התאוששות, אספקה סטרילית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: פנימית ד' היא מחלקה שנמצאת כרגע בשיפוץ, חדרי המיון והפסיכיאטריה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו מדברים על בית חולים העמק כמרכז על, כמרכז שיוכל לתת טיפול כ-One stop shop, בחולי טראומה קשים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כדי לעשות את זה, צריך להתקדם עקב בצד אגודל בפתיחה של תחומי שירות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו גם בתוכנית החומש שלנו, ואני חייבת להגיד לך, בשיח עם החברים הטובים שיושבים כאן, מיפינו את תחומי השירות האלה ושמנו את זה בתוך התוכנית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אלה התחומים: ניתוחי חזה - המיטות האלה אושרו על ידי משרד הבריאות וכרגע מרושיינות ברישיון של בית חולים העמק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ניתוחי לב - יש כאן רגולציה של משרד הבריאות על פתיחה של מחלקות לניתוחי לב.

ד"ר אורלי ויינשטיין: פנינו וביקשנו לפתוח בבית חולים העמק יחידת לוויין לבילינסון, גם בעמק, גם במאיר וגם בבית חולים ממשלתי שביקש את העזרה שלנו.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש בקשה שמונחת על שולחנו של מנכ"ל משרד הבריאות לאשר את הבקשה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הפתיחה של יחידה לניתוחי לב תעצים מאוד את המערך הקרדיולוגי, שזכה לתשומת לב ניהולית אישית.

עידית סילמן: אגב, הרופאה שלכם שם היא מהממת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: תשומת לב ניהולית אישית שלי כדי לחזק אותו, והבאה של כוכבים ממרכז הארץ, בעלות מסוימת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ההתחייבות שלי הייתה שהם יוכלו לעשות שם את כל הפעולות הקרדיולוגיות בצנתור, ואנחנו עומדים בהתחייבות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הגשנו בקשה ואני מאוד מקווה שהיא תאושר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ברגע שהיא תאושר, אפשר יהיה לעשות שם את כל מה שעושים היום בבילינסון.

ד"ר אורלי ויינשטיין: רדיותרפיה - תחום מאוד גדול ומשמעותי ייכנס לתוך בית שולמית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הוא מנוהל ומטופל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הנוירוכירורגיה נמצאת בתוכנית החומש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו מציינים פה שוב שצריך אישור רגולטור להקים מחלקה נוירוכירורגית ואנחנו צריכים גם להכין את המעטפת להקמה של מחלקה כזאת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: צריך מחלקה נוירולוגית חזקה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו רוצים להתחיל לצנתר מוחות.

עידית סילמן: הוגשה בקשה?

ד"ר אורלי ויינשטיין: לא.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה, מבחינת תוכנית החומש, נמצא בשנת 2024.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני רוצה רגע לעצור ולהגיד משהו: פתיחה של יחידות משמעותיות בתוך בית חולים זה תהליך משמעותי בהוויה של בית חולים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: את צריכה לפתוח את המיטות, את צריכה להביא את הצוות, את צריכה להביא טכנולוגיות - - -

אופיר כץ: אבל דיברתם על זה לפני שלוש-ארבע שנים; לא עכשיו.

ד"ר אורלי ויינשטיין: רגע.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ולכן, התוכנית הזאת פרוסה על חמש שנים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ככה אנחנו חשובים שנכון לעשות את זה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אומרת לך את זה משנים שאני עוסקת בעניין הזה: בית חולים לא יכול לספוג כל כך הרבה שירותים בבת אחת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה הכיוון, והשנים האלה יגיעו מאוד-מאוד מהר.

קריאה: הכל בדיבורים.

קריאה: רק דיבורים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: גם שירות פה ולסת, שגם הוא חשוב כדי להיות מרכז על, מרכז טראומה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לדעתי היום שירות פה ולסת זה שירות מנדטורי בכל בית חולים שמכבד את עצמו, שיש בו יחידת אף אוזן גרון גדולה ובטח יחידה נוירוכירורגית.

מיכל מרים וולדיגר: ומתי הפה ולסת יתרחש?

ד"ר אורלי ויינשטיין: שנת 2025-2024.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה בקצה של תוכנית החומש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה נעלם מתוך המצגת אבל בתכנון זה ב-2024 ו-2025.

קריאה: רשום ב-2023.

ד"ר אורלי ויינשטיין: סליחה, ב-2023.

ד"ר אורלי ויינשטיין: התבלבלתי בשנה.

פרופ' נמרוד רוזן: 2023 ועדיין לא קמה ועדת חיפוש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מבחינת תוספת מיטות: אני מניחה שחברי הוועדה מכירים היטב איך מדינת ישראל מחלקת מיטות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בכל כמה שנים, בדרך כלל שש שנים, ניתנת הקצאה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בשנים הקודמות אלה היו בערך 1,000 מיטות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מחלקים את המיטות האלה בין בתי החולים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כללית בדרך כלל מקבלת את חלקה, 30 אחוז.

ד"ר אורלי ויינשטיין: המיטות האלה מחולקות על פני שש השנים ומאושרות על ידי משרדי הבריאות והאוצר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בשנים 2021 ו-2022 כללית פותחת 240 מיטות: פתחנו 104 ב-2021, ובערך 140 מיטות ב-2022.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מתוך 240 המיטות, 69 מיטות ניתנו לבית חולים העמק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: 69 מיטות - בערך 30 אחוז מהמיטות ניתנו לבית חולים העמק, כשזה בית חולים של 520 מיטות, וכמו שאמרתי לכם, יש לי תשעה בתי חולים כלליים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה לא פרופורציונלי בשום מידה, וזה נעשה באהבה גדולה, מתוך מחויבות גדולה והבנה שצריך לחזק את בית חולים העמק, וכל מי שאומר את זה מתפרץ לדלת פתוחה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה כבר קרה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני לא מספרת פה סיפורים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: המיטות האלה ב-2021 כבר רושיינו, וב-2022 אנחנו בשיח סופי מול משרד הבריאות, והמיטות האלה ניתנו לעמק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הן של העמק.

קריאה: אם הכל קרה וככה בית החולים נראה, אז לאיפה אנחנו מגיעים?

קריאה: צריך לשאול את מנהל בית החולים אם הדברים שנאמרים פה הם אמיתיים.

עידית סילמן: תכף אנחנו נסיים ואנחנו נעבור להתייחסות של זיו.

עידית סילמן: חברים, אי אפשר, אני לא יכולה לתת לכולם לדבר ביחד.

ד"ר אורלי ויינשטיין: רכש טכנולוגיות:

ד"ר אורלי ויינשטיין: כמו שאתם יודעים, בתי החולים הם עתירי טכנולוגיות, וטכנולוגיות הן מאוד-מאוד יקרות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני רוצה להראות לכם אילו טכנולוגיות הכנסנו לתוך בית החולים בשנה האחרונה, ואילו עתידות להיכנס במהלך 2022.

ד"ר אורלי ויינשטיין: MRI נכנס בשנת 2021.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה מכשיר שגדי יגיד מה עלותו, משהו כמו 2 מיליון דולר, אני נזהרת בלשוני.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מכשיר שעלותו רבה מאוד.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הוא נכנס והתחיל לעבוד.

ד"ר אורלי ויינשטיין: PET CT, כמו שאתם בטח זוכרים, גם חבר הכנסת כץ - הרישיון עבר לבית חולים העמק.

אופיר כץ: לא, אורלי.

אופיר כץ: לא, סליחה.

אופיר כץ: הרישיון היה בבית חולים העמק.

עידית סילמן: הוא לא עבר למקום אחר?

אופיר כץ: שנייה.

אופיר כץ: אני הייתי בסיור במקרה ואז גיליתי שאתם לוקחים.

אופיר כץ: בגלל זה האמת שאני מרגיש לא בנוח, אני בחשדנות למה שאת אומרת בגלל ההיכרות משנה שעברה, כשנתתם רישיון לבית חולים העמק ורציתם לקחת אותו ולהעביר לאזור חיפה, כי כנראה ששם יותר משתלם.

אופיר כץ: פחות התושבים של אזור עפולה והעמקים.

אופיר כץ: רק אחרי הדיון שעשינו, כשגם בדיון ניסית להסביר לי למה זה מוצדק שיהיה באזור חיפה ולא בעפולה, ורק לאחר התערבות של השר שהוסיף עוד רישיון בנוסף, גם לעמק וגם לחיפה - רק אז.

אופיר כץ: בגלל זה ה-PET CT נשאר בעפולה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אין בינינו חשדנות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הכל בסדר.

אופיר כץ: לא, כי אז ניסית לשכנע אותי למה זה צריך להיות בחיפה.

אופיר כץ: ישבנו פה שעתיים בדיון על זה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לכרמל עד היום לא הגיע, אבל PET CT נקנה.

עידית סילמן: אוקי.

עידית סילמן: PET CT, אני רואה את הדה וינצ'י, אני רואה את המאיצים, סימולטור.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לא, רגע.

ד"ר אורלי ויינשטיין: חשוב לי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: רובוט דה וינצ'י בבית חולים העמק היה חלק מתוכנית החומש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הייתה הרבה סקפטיות על ההגעה שלו.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הוא הגיע, נמצא ועובד בבית חולים העמק.

עידית סילמן: חברים, רובוט דה וינצ'י הוא חובה בכל בית חולים.

עידית סילמן: אם מישהו לא מבין את זה, זה כלי לאורולוגיה ולהרבה פרוצדורות ניתוחיות.

עידית סילמן: איזה מתמחה בכירורגיה רוצה להגיע היום ולא להשתמש ברובוט דה וינצ'י?

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה נחמד מאוד, אבל כל המכשירים האלה נקנו מתקציב כללית על חשבון כללית.

עידית סילמן: בסדר.

עידית סילמן: ברור.

עידית סילמן: אורלי, את תכף תגידי לנו כמה כסף צריך.

עידית סילמן: אני רק אגיד שקניית מכשירים ועלותם - אני יכולה לתת לך היום רשימה של אנשים בחוץ שממתינים רק שניתן להם את האישור.

עידית סילמן: הם לא צריכים, לא שנממן אותם, לא שנביא להם את הכסף לזה.

עידית סילמן: הם ישיגו אותו לבד.

עידית סילמן: היום אני לא כוללת בכלל את העלות של המכשיר בתוך ההסתכלות שלי, כי אני מסתכלת על רישיון של מכשיר.

עידית סילמן: העלות של המכשיר - וואלה, היום יש לי רשימה ארוכה של פרטיים, קהילתיים, כל מי שרוצה לקבל מכשירים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה נכון, אבל נאמרו פה דברים על כללית וחשוב לי להגיד: הכספים האלה יצאו מכללית.

עידית סילמן: בסדר, אין בעיה.

עידית סילמן: אני מכבדת ומקבלת, ברוך השם.

פרופ' נמרוד רוזן: רק לא הגיע הציוד הנלווה כדי שהרובוט הזה יוכל לעבוד, אז הוא לא יכול לעבוד גם אם מאוד רוצים שהוא יעבוד.

עידית סילמן: תכף אנחנו נסתכל על זה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: שני מאיצים קוויים לטובת בית שולמית, CT סימולטור - כל הדברים האלה בתהליכים של רכש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מכשיר ברכיתרפיה לבית שולמית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: D-SPECT חדש, אנחנו עכשיו קונים לבית חולים העמק לטובת המערך הקרדיולוגי.

עידית סילמן: אבל אם לא יהיה מערך קרדיולוגי כי אין רופאים, לא יהיה איך להשתמש בזה.

עידית סילמן: אני רק אומרת: כל אלה מהממים, אבל לא אם לא יהיה כוח אדם.

עידית סילמן: אני אגיד לך את האמת:

עידית סילמן: כוח אדם ברפואה מגיע כשהוא רואה שדברים מתחילים לזוז, כשהוא רואה שדברים קיימים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אז הגיעו אליה שני מנהלי יחידות, אחד משיבא ואחד משערי צדק.

עידית סילמן: אני יודעת, היא אמרה.

עידית סילמן: לימור אמרה.

עידית סילמן: היא גם אמרה שהם לא יישארו אם זה ימשיך להיראות ככה.

עידית סילמן: תראי, זה כמו שאנחנו הלכנו לבית חולים לגליל בנהריה, ויעל יודעת את זה היטב, והמומחה בכירורגיה אמר - תשמעו, אני לא אצליח להביא לפה מתמחים אם אין כאן אישור לרובוט דה וינצ'י.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אבל אנחנו הצלחנו.

עידית סילמן: הרי אם זה לא יקרה, אז בסוף אנשים לא ירצו להתמחות פה ואנשים יעדיפו בתי חולים אחרים.

עידית סילמן: אז זו תמיד שאלה של ביצה ותרנגולת, וצריך להעמיס את הכל ביחד כי לפעמים אין לנו ברירה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אבל עידית, אנחנו הבאנו גם דה וינצ'י וגם שני רופאים בכירים מאוד, אחד משיבא ואחד משערי צדק, כחלק מתוכנית החומש שמתממשת, כמו שאתם יכולים לראות.

פרופ' נמרוד רוזן: שהמנכ"לית אמרה שאין לה אישור.

פרופ' נמרוד רוזן: המנכ"לית הודיעה שאין תוכנית כזאת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לא בלשון עתיד אלא בלשון עבר - הם כבר הגיעו לבית החולים.

פרופ' נמרוד רוזן: נכון, אבל שאר תוכנית החומש לא אושרה על ידי המנכ"לית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מכשיר אנגיוגרפיה B PLAN: זה ככל שיאשרו לנו צנתורי מוח, אנחנו נקנה את המכשיר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: שוב, אנחנו לא מבקשים כסף.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ציוד חדר ניתוח: 25 מיליון שקל לציוד לחדר ניתוח, הולך להירכש למען חדרי הניתוח.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש עוד ציוד רב שהולך להיכנס לבית החולים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: הוא פשוט ציוד יותר קטן אז אני לא מפרטת אותו, אבל זאת רשימה מאוד ארוכה של ציוד.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מבחינת מנהלי יחידות: בתי החולים של כללית בגודל של העמק מקבלים הקצאה של שני מנהלי יחידות חדשים בשנה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: בבית חולים העמק גויסו בשנת 2021 עשרה מנהלי יחידות, מתוכם שבעה מנהלי יחידות חדשים.

אופיר כץ: כמה עזבו?

ד"ר אורלי ויינשטיין: שבעה מנהלי יחידות חדשים במקום שניים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: תעשו את החישוב.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אף בית חולים אחר לא קיבל את זה.

אופיר כץ: שאלנו כמה עזבו.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אפשר לעבור.

אופיר כץ: מה הדלתא?

אופיר כץ: כמה עזבו?

ד"ר אורלי ויינשטיין: קצת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו יודעים שאנחנו רוצים להפעיל את בתי החולים שלנו גם בערב.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לכן, כללית מפעילה - - -

אופיר כץ: לא, אבל סליחה, השאלה רלוונטית.

אופיר כץ: כמה עזבו?

פרופ' דורון קופלמן: הכל דיבורים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כללית מפעילה את בתי החולים שלה בערב באמצעות מימון של קיצור תורים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: התקציב של בית חולים העמק גדל בצורה משמעותית מאוד בשנת 2021, אבל לצערנו הרב זה היה בית החולים היחיד שלא מימש את כל התקציב ובפועל לא הפעיל שירותים אחר הצוהריים בהיקף שאנחנו אפשרנו לו להפעיל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: נמשיך לשקופית האחרונה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מעבר לרכש המאסיבי, הבינוי, הקצאת כוח האדם ופתיחת תחומי השירות, נעשית גם עבודה בתחום המחקר והחדשנות כדי לחזק את בית החולים, כמו גם בתי חולים אחרים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו עושים את זה מתוך הבנה שהדבר הזה הוא חשוב בכל בית חולים שמכבד את עצמו.

עידית סילמן: אוקי.

עידית סילמן: מה העלויות של כל תוכנית החומש הזאת?

עידית סילמן: כמה אתם מתקצבים את תוכנית החומש?

עידית סילמן: מה לדעת

עידית סילמן: כם העלות שלה בכללית?

ד"ר אורלי ויינשטיין: תראי, לא הכנתי את המספר הזה, לא חישבתי את המספר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש כאן מאות מיליוני שקלים.

עידית סילמן: כמה כסף יש היום לכללית לשים על הדבר הזה, וכמה כסף עוד נדרש?

ד"ר אורלי ויינשטיין: כללית מחויבת לתוכנית החומש.

ד"ר אורלי ויינשטיין: ככל שהיא לא תקבל תקציבים מהמדינה, היא תממן את זה מהתקציבים שלה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: לצערי הרב, כמו שאמרה פה חברת הכנסת הנכבדה, זה יהיה על חשבון בתי חולים אחרים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו מאוד-מאוד נשמח לעזרה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: יש פה, בנוסף להשקעה של מאות מיליוני שקלים שהייתה עד עכשיו, השקעה של עוד מאות מיליוני שקלים ואני לא רוצה להגיד לך סתם.

גדי כהן: אני רוצה להשלים משהו.

גדי כהן: תודה על זכות הדיבור.

גדי כהן: חלק מהרופאים פה מכירים אותי, ובוודאי מנהל בית החולים שיצא לי לעבוד איתו מקרוב הרבה מאוד שנים.

גדי כהן: באמת תודה לפרופ' רוזן ולפרופ' קופלמן על הדברים שנאמרו פה, באמת מדם ליבם.

גדי כהן: אני רוצה להסתכל גם על ההווה וגם על העתיד.

גדי כהן: אנחנו עומדים מאחורי כל מה שאמרה פה ד"ר ויינשטיין, מאחורי כל המספרים האלה וההתחייבויות שלנו מבחינת לוחות הזמנים והתקציבים.

גדי כהן: אני כן רוצה להגיד משהו, וגם הפעם זה מדם ליבי: אני עבדתי עשר שנים במרכז הרפואי סורוקה.

גדי כהן: הייתי מנהל הכספים של בית החולים ושבע שנים משנה לבית החולים.

גדי כהן: במסגרת השנים האלה, הייתי שותף למהפכה גדולה מאוד, כשבית החולים זכה להפוך מבית חולים פריפריאלי וזנוח, ואני מדבר על שנת 1998, ועד הלום, כשהיום הוא נחשב לבית חולים מוביל במדינת ישראל ואולי המוביל במדינת ישראל.

גדי כהן: זה היה באמת בזכות ההתערבות של מדינת ישראל, משרד הבריאות ומשרד האוצר, שתקצבו אז, לפני למעלה מ-20 שנה, במשך חמש שנים, בתקציב נפרד שקראו לו פרויקט סורוקה 2000.

גדי כהן: הוא היה מתוקצב בתקציב המדינה במשך חמש שנים, כל שנה תקציב ייעודי כדי להדביק את פער התשתיות שהיו לבית החולים.

גדי כהן: ואכן, הכסף הזה הגיע ליעדו ובית החולים קידם את עצמו בצורה מדהימה והצליח להביא גם תרומות בזכות סגירת הפערים הזאת.

גדי כהן: אני חושב שבמקרה הזה שנאמר כאן, וכל מה שנאמר פה על ידי בית חולים העמק - כדי לצמצם פערים, לא די בתקציבים השוטפים ובתקציבי הפיתוח שיש לכללית.

גדי כהן: לכן זה גם נמשך הרבה זמן.

גדי כהן: אם רוצים לקצר את לוחות הזמנים זה אפשרי, אבל את לוחות הזמנים אפשר לקצר אם יהיו כסף ואמצעים, ואם נקבל תקציב נפרד וייעודי ספציפית לעניין הזה.

גדי כהן: ולא רק לבית חולים העמק - פה אנחנו מדברים על בית חולים העמק.

גדי כהן: אם נקבל תקציב נפרד וייעודי, נוכל לצמצם את לוחות הזמנים ונוכל לעשות את הדברים בלוחות זמנים הרבה יותר מהירים מאלה שהוצגו כאן.

גדי כהן: נאמר פה בהערה לגבי הבניין הרב תכליתי: אני רק אגיד בהערה שהוא נמשך הרבה שנים כי גם בית החולים שינה את ייעודו, כמו שנאמר, מבית חולים כירורגי לבית חולים רב תכליתי, מכל מיני אילוצים.

גדי כהן: מדי פעם זה נעצר כי בית החולים ביקש לחשוב ולתכנן אותו מחדש.

גדי כהן: אם יהיה תקציב ייעודי לעניין הזה, מעבר לתקציבים שאנחנו מנינו כאן, נוכל לבצע את הפרויקט הזה של הדבקת הפערים והפיכת בית החולים למקום הראוי שהוא צריך להיות פה.

גדי כהן: זה יהיה בזכות תקציב שנקבל, ואני מתחייב כאן שנעשה את לוחות הזמנים הכי קצרים שאפשר.

גדי כהן: חלק מהאילוצים של לוחות זמנים ממושכים הם אילוצים תקציביים.

גדי כהן: תודה.

עידית סילמן: דיברת על סורוקה 2000 ואתה צודק.

עידית סילמן: מה העלויות שנדרשות לדבר הזה?

גדי כהן: אם אני לא טועה, אז מדינת ישראל שמה סדרי גודל של למעלה מ-250 מיליון שקל ואני מדבר על לפני 20 שנה.

עידית סילמן: כמה כסף צריך לקבל פה ממשרד הבריאות כדי להביא את זה למקום שדיברת עליו של מרכז על כמו סורוקה?

גדי כהן: אני אומר שאם נביא עוד 400 מיליון, בית החולים יהיה מקום אחר.

עידית סילמן: זה מה שאתם צריכים מהאוצר היום לתוכנית הזאת, ואת כל שאר הכסף יש לכם.

עידית סילמן: זאת אומרת, החוסרים של כללית לתוכנית הזאת הם בערך 400 מיליון?

גדי כהן: בערך, אם רוצים לבצע את הכל ובלוח זמנים הרבה יותר קצר.

גדי כהן: נכון.

אופיר כץ: בקטנה.

עידית סילמן: אוקי.

עידית סילמן: זו השורה התחתונה.

אלינה ברדץ' יאלוב: ברשותך אני רוצה לומר רק שני משפטים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני הקשבתי בקשב רב לדיון.

אלינה ברדץ' יאלוב: הנושאים של הפריפריה מאוד קרובים לליבי.

אלינה ברדץ' יאלוב: בדרך כלל אני מצטרפת לדיונים על הדרום אבל היום רציתי לשמוע דיון על הצפון.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני השתתפתי בהרבה דיונים שאת ניהלת, ובפעם הראשונה אני שומעת על משבר אמון כל כך משמעותי בין קופת חולים כללית לבין בית חולים.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא ראיתי לפני כן משהו כזה, והיינו בהרבה דיונים על הרבה בתי חולים ביחד.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני לא ממליצה לך, גברתי יושבת הראש, אבל אני חושבת שהוועדה כאן צריכה גם להיות בתפקיד של מגשר אבל גם בתפקיד של מפקח.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מקווה מאוד שאת תקחי לתשומת ליבך את ההצעה שלי.

אלינה ברדץ' יאלוב: תודה.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: חבר הכנסת עלי סלאלחה.

עלי סלאלחה: חברים, אני רואה ומזהה שיש מחלוקות בין הנהלת בית החולים לבין עובדי בית החולים.

עלי סלאלחה: טוב שיש ויכוח, וכמובן כאשר העניין יוצא מהלב, ואני מרגיש שכולם דיברו כאן מהלב לטובת בית החולים.

עלי סלאלחה: אני מציע לחזור הביתה, לשבת מסביב לשולחן עגול, ולעבוד ביחד לקדם את בית החולים שנותן שירות חשוב לכלל תושבי האזור, ובמיוחד לאוכלוסייה ענייה, מוחלשת, פריפריאלית.

עלי סלאלחה: מצד אחד יש פיתוח: יש מחלקות חדשות, יש מכשירים חדשים.

עלי סלאלחה: חבל שלא מסתדרים.

עלי סלאלחה: אני קורא לכל הגורמים, וגם לעירייה ולראש העיר, להתערב ולהתגבר על המחלוקות, לטובת החולים ולמען כלל תושבי עפולה והצפון.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: ד"ר זיו רוזנבוים.

ד"ר זיו רוזנבוים: בוקר טוב, תודה לחברת הכנסת סילמן על הדיון החשוב הזה.

ד"ר זיו רוזנבוים: שמעתם את זעקת מנהלי המחלקות במרכז רפואי העמק.

ד"ר זיו רוזנבוים: בית החולים שלנו מיוחד במינו.

ד"ר זיו רוזנבוים: כפי שאתם יודעים, האוכלוסייה שאנחנו משרתים היא אוכלוסייה גדולה שכ-70 אחוז ממנה מבוטחים בשירותי בריאות כללית.

ד"ר זיו רוזנבוים: זה ארגון שאני עובד בו 26 שנה, ומאוד מעריך אותו ואת מקומו במערכת הבריאות שלנו.

ד"ר זיו רוזנבוים: התושבים שלנו מאופיינים במצב סוציואקונומי בינוני-נמוך, והתחלואה באזור היא הגבוהה בארץ.

ד"ר זיו רוזנבוים: למרות שיעורי התחלואה הגבוהים, יש נחיתות משמעותית בתשתיות של מערכת הבריאות בהשוואה לתשתיות בחיפה ובמרכז הארץ.

ד"ר זיו רוזנבוים: אני אנקוב רק בשני מספרים ולא אחזור על דברי קודמיי: שיעור המיטות הכלליות לנפש בצפון הוא רק 59 אחוז משיעור המיטות לנפש בחיפה, ושיעור הרופאים לנפש בצפון הוא 55 אחוזים בלבד משיעורם בחיפה.

ד"ר זיו רוזנבוים: בית החולים שלנו זוכה לציונים מאוד גבוהים במדדי איכות של משרד הבריאות.

ד"ר זיו רוזנבוים: הוא זוכה להערכה, הן על ידי הנהלת כללית, הן על ידי משרד הבריאות והן על ידי הציבור, ועל כך גאוותנו.

ד"ר זיו רוזנבוים: אבל נוכח הפער הזה בתשתיות, הזמינות של השירותים שלנו לציבור ירודה ביותר.

עידית סילמן: מה זה אומר?

ד"ר זיו רוזנבוים: זה אומר למשל שאורכי התורים לניתוחים אצלנו הם כפולים מהממוצע בין בתי החולים של כללית, והכי גדולים מבתי החולים של כללית.

עידית סילמן: אוקי.

עידית סילמן: ולמה הפערים?

ד"ר זיו רוזנבוים: כי יש פחות תשתיות: יש פחות חדרי ניתוח, יש פחות צוות להפעיל, יש פחות אנשים שיתנו שירותים לציבור.

ד"ר זיו רוזנבוים: כמנהל בית חולים העמק, אני רואה את תפקידי כנציגה של מערכת הבריאות ושל כללית בקהילה שאותה אני משרת, וגם כנציג של הקהילה ושל צוות בית החולים בפני הנהלת כללית ומערכת הבריאות כולה.

ד"ר זיו רוזנבוים: כפי שציינה ד"ר ויינשטיין, בשנתיים האחרונות ההשקעה בבית חולים העמק אכן התעצמה באופן משמעותי.

ד"ר זיו רוזנבוים: דרך אגב, בית חולים העמק הגיש דרישה לתוספת כוח אדם לבית שולמית והדרישה הזאת עדיין לא אושרה.

ד"ר זיו רוזנבוים: עוד לא קיבלנו אישור לקלוט את כוח האדם לבית שולמית.

ד"ר זיו רוזנבוים: הוזכרו פה מיטות שאושרו לנו ברישיון ל-2021, ועדיין לא קיבלנו אישור לקלוט כוח אדם ולפתוח בפועל כ-28 מתוך 34 המיטות.

עידית סילמן: זאת אומרת שיהיו מיטות ולא יהיה לך צוות?

פרופ' נמרוד רוזן: זאת אומרת אחיזת עיניים, כמו שאמרנו.

עידית סילמן: רגע.

עידית סילמן: אז אתה אומר - יש פה תוכנית מאוד יפה, אבל בסך הכל, לך אין את האישור לטפל בתוכנית הזו.

ד"ר זיו רוזנבוים: עדיין לא קיבלנו אישור לפתוח את מרבית המיטות.

ד"ר זיו רוזנבוים: כמו שאמרתי, ל-28 מתוך 34 עדיין לא קיבלנו אישור.

עידית סילמן: אז לא קיבלתם 34 כי לא קיבלתם 28 מיטות.

עידית סילמן: בעצם לא קיבלתם מיטות.

ד"ר זיו רוזנבוים: קיבלנו אישור לפתוח את המיטות לפגייה מתוך כל המיטות שאושרו ל-2021 - שש מיטות בלבד.

ד"ר זיו רוזנבוים: עכשיו תראו, אני רוצה להדגיש משהו: במצגת ראינו למשל את המחלקה לנוירוכירורגיה.

אופיר כץ: משרד הבריאות איתנו?

אופיר כץ: הוא בזום?

אופיר כץ: אתם שומעים מה קורה?

אופיר כץ: אתם ממשיכים להישאר סטיסטים בכל האירוע הזה?

אופיר כץ: תראו מה הולך פה בבית החולים.

אופיר כץ: זה לא מעניין אתכם?

ד"ר זיו רוזנבוים: רבותיי, אני רוצה לומר, ואני אומר את זה בכאב:

ד"ר זיו רוזנבוים: אנחנו רואים שתוכנית החומש שהובטחה לבית החולים הולכת ומשתנה עם הזמן.

ד"ר זיו רוזנבוים: לכל שנה בתוכנית החומש יש את הרכיבים שבה.

ד"ר זיו רוזנבוים: למשל, בתוכנית שהוצגה עכשיו במהלך הדיון, המחלקה לנוירוכירורגיה, שהובטח לבית החולים שהיא תקום ב-2025, לא מופיעה בגנט.

ד"ר זיו רוזנבוים: לא מופיע בתוכנית באיזו שנה היא תהיה.

ד"ר זיו רוזנבוים: זאת אומרת, יש לנו פה איזשהו שינוי, והוא שינוי שמבחינתי הוא מאוד-מאוד מדאיג.

ד"ר זיו רוזנבוים: אני רוצה לומר שכדי שנוכל לצמצם את הפערים, מרכז רפואי העמק זקוק לא רק לתוכנית חומש סטנדרטית.

ד"ר זיו רוזנבוים: הוא זקוק לתוכנית חומש שתהפוך אותו למרכז שלישוני - לבית חולים על, שיש בו ניתוחי לב וניתוחי מוח.

ד"ר זיו רוזנבוים: אלה אותם רכיבים שהם מעבר לבינוי חדרי ניתוח וטיפולים נמרצים, והדברים שיש בכל בית חולים וראוי שיהיו בכל בית חולים במדינת ישראל.

ד"ר זיו רוזנבוים: זה מאוד-מאוד חשוב לנו.

ד"ר זיו רוזנבוים: אני ואנחנו זוכים לתמיכה מאוד רחבה ולעידוד של ראשי רשויות והקהילה באזור, ועד העובדים של בית החולים, מנהלי בתי חולים, מההסתדרות הרפואית בישראל ומציבור גדול.

ד"ר זיו רוזנבוים: אני רוצה להודות לך באופן אישי, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת עידית סילמן, על שהגעת השבוע לבית חולים העמק ועל הדיון הזה כאן.

ד"ר זיו רוזנבוים: אני מאוד מקווה שיחד נוכל להביא בשורה לבית החולים ולתושבי העמק והגליל.

ד"ר זיו רוזנבוים: כולנו זקוקים מאוד לתקווה ולבשורה הזאת.

ד"ר זיו רוזנבוים: תודה רבה.

עידית סילמן: אוקי, תודה.

עידית סילמן: ד"ר בועז בלוך, בבקשה.

עידית סילמן: מנהל היחידה הפסיכיאטרית האמבולטורית בבית החולים.

ד"ר בועז בלוך: אני באמת מתרגש.

ד"ר בועז בלוך: התרגשתי מאוד לשמוע את חבריי, שבאמת דיברו מדם ליבם.

ד"ר בועז בלוך: אני לא אחזור על אף אחד מהדברים שנאמרו.

ד"ר בועז בלוך: כשדיברו נציגי קופת החולים, אני שאלתי את עצמי האם האוזניים שומעות מה שהפה מדבר.

ד"ר בועז בלוך: אני שאלתי את עצמי.

ד"ר בועז בלוך: ובאמת, אתם יודעים מה?

ד"ר בועז בלוך: כמו שהתרגשתי עד דמעות מדבריהם של פרופ' קופלמן ופרופ' רוזן, אני מרגיש ייאוש, מועקה ועצב ובא לי לבכות ממש; ועל מי?

ד"ר בועז בלוך: בא לי לבכות על אותם מיליון איש ואישה, הציבור הנפלא שלנו, המדהים, ההטרוגני, שאני לא אפרט אותו.

ד"ר בועז בלוך: הם קיבלו הבטחה.

ד"ר בועז בלוך: אני נולדתי בליטא והגעתי בגיל 7 לעפולה.

ד"ר בועז בלוך: גדלתי פה, שחיתי באותה הבריכה, שני הוריי עבדו 40 שנה בבית חולים העמק.

ד"ר בועז בלוך: אכלתי בחדר האוכל, ראיתי סרטים בימי שישי.

ד"ר בועז בלוך: בית החולים הזה היה עוגן, הוא היה מוסד מפואר.

ד"ר בועז בלוך: הוא הפך למחסן.

ד"ר בועז בלוך: הוא הפך לבית החולים האחרון שבאחרונים.

ד"ר בועז בלוך: אנחנו הפכנו לאסקופה נדרסת.

ד"ר בועז בלוך: פרופ' רוזן דיבר על החמודי המטומטם הזה - הלוגו הזה.

ד"ר בועז בלוך: ליד החמודי הזה רצות לי השקופיות, הלוגו, מכבסת המילים, הסיסמאות הריקות מתוכן: שירות, מצוינות, איכות, פיתוח, הלקוח במרכז.

קריאה: הלקוח באמת במרכז - במרכז הארץ.

ד"ר בועז בלוך: בדיוק, במרכז הארץ.

ד"ר בועז בלוך: עומדות לי ארבע כותרות שצובטות ופוגעות, אני מרגיש אותן כמו חץ בלב: אפליה נוראית, הזנחה נוראית, קיפוח נוראי, והפקרות.

ד"ר בועז בלוך: הפקרות, חברים.

ד"ר בועז בלוך: אני רוצה לשאול שלוש שאלות, ובזה אני אסיים את דבריי: אחת - איך אפשר?

ד"ר בועז בלוך: איך מישהו פה מהרמה הממונה מסוגל להסתכל בלבן של העיניים לתושבי העיר עפולה, אום אל פחם, מגדל העמק ונצרת, ולהגיד להם שאין זכר למסיבת העיתונאים שהייתה כאן ברוב הדר ופאר באביב 2001?

ד"ר בועז בלוך: למי יש זכות מוסרית?

ד"ר בועז בלוך: למי יש זכות מקצועית לבטל הבטחה כתובה, מתוקשרת, מעל כל במה ומעל כל עיתון?

ד"ר בועז בלוך: האנשים חגגו.

ד"ר בועז בלוך: אני קיבלתי מאות טלפונים.

ד"ר בועז בלוך: אני חזרתי לעבוד מתוך ציונות ואני אשאר לעבוד, עד יומי האחרון כרופא, ואני אלחם על בית החולים הזה, כולנו נילחם עד הסוף.

ד"ר בועז בלוך: ופנסיות לא יעזרו לכללית: המחשבה שאולי הכל יתמסמס ואנשים ייצאו כאן לגמלאות - לא יעזור.

ד"ר בועז בלוך: גם מתוך הגמלאות, עד שאנחנו נשיג את כל היעדים ועד שנוכל להגיד לציבור - הנה, זה המינימום שמגיע לכם במדינה דמוקרטית במאה ה-21.

ד"ר בועז בלוך: שאלתי שאלות ולא קיבלתי תשובות.

ד"ר בועז בלוך: ראשית - מנהלי היחידות: קיבלנו 10-9 מנהלי יחידות.

ד"ר בועז בלוך: ביקשתי, כבר בדיון שהתקיים עם הסמנכ"לית והמנכ"לית תשובה לשאלה - וכמה עזבו?

ד"ר בועז בלוך: והשתיקה הייתה כמו היום.

ד"ר בועז בלוך: אני אסכם את דבריי במשהו שחייב להיאמר פה.

ד"ר בועז בלוך: הוצגה פה תוכנית חומש, השלישית במספר, שלא הכרנו.

ד"ר בועז בלוך: איך זה עולה בקנה אחד שמנכ"לית הקופה אומרת - לא רק במה שהושמע לה מתוך המועצה אלא אומרת לנו שתוכנית החומש היא סיסמאות וכותרות, והיא לא ישימה, והיא לא תיקח חמש שנים?

ד"ר בועז בלוך: איך הדברים האלה מסתדרים ביחד?

עידית סילמן: אוקי, תודה, ד"ר בלוך.

עידית סילמן: אני רוצה לשאול שאלה: בסופו של דבר אני רואה, זיו, מנהל בית החולים, שהמיטות כן ברישיון.

עידית סילמן: יש לי את הרישיון שלהן.

עידית סילמן: אז מה העניין בדיוק?

עידית סילמן: לא הבנתי.

עידית סילמן: אם הן אושרו והן ברישיון, אז מה קורה?

ד"ר זיו רוזנבוים: בית חולים של כללית לא יכול לקלוט כוח אדם ללא אישור הנהלת כללית.

עידית סילמן: מה זאת אומרת?

ד"ר זיו רוזנבוים: גם כשיש רישיון, אם בית החולים לא מקבל תקציב, תקנים ואישור קליטה - יש רף איוש בכללית - אנחנו לא יכולים לקלוט.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מאחר שזה לא בית החולים היחיד שקיבל מיטות, זה נכון.

ד"ר אורלי ויינשטיין: רק שמנהל בית החולים צריך לפעול כדי לפתוח את המיטות.

עידית סילמן: זאת אומרת שהוא צריך לגייס את כוח האדם כדי לפתוח את המיטות?

ד"ר אורלי ויינשטיין: כוח האדם אושר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו פותחים את המיטות אחרי שאנחנו מתקננים ומאשרים מול משרד הבריאות את כוח האדם שאנחנו מתחייבים לקלוט.

ד"ר אורלי ויינשטיין: כוח האדם כבר אושר מזמן.

פרופ' נמרוד רוזן: עכשיו תבינו למה אין לנו אמון בהנהלת הכללית.

פרופ' נמרוד רוזן: מכבסה.

עידית סילמן: אוקי.

עידית סילמן: לא, לא.

עידית סילמן: אם כוח האדם אושר ואם בסוף זה לא נפתח, תכף נראה.

עידית סילמן: אני רוצה את משרד הבריאות.

עידית סילמן: ליאור ברק, סמנכ"ל, בבקשה.

עידית סילמן: ליאור, תעשה לנו רגע סדר בדברים: מה קורה כאן?

עידית סילמן: יש רישיון, לא קלטו כוח אדם.

עידית סילמן: איפה זה עומד?

עידית סילמן: ויש כאן תוכנית מאוד שאפתנית.

עידית סילמן: יהיה?

עידית סילמן: לא יהיה?

עידית סילמן: מה קורה פה?

אופיר כץ: רק תזכרו תמיד בסוף, בין כל המלחמות והוויכוחים האלה, שבסוף יש תושבים ואזרחים בצפון, שכרגע, בגלל המלחמות שאנחנו מגלים פה, מקבלים שירות פחות טוב.

קריאה: זה לא בסוף, זה צריך להיות בהתחלה.

אופיר כץ: לא, אני אומר את זה בציניות.

פרופ' דורון קופלמן: זה לא מלחמות, חבר הכנסת אופיר כץ.

פרופ' דורון קופלמן: זו התעללות.

עידית סילמן: שנייה.

עידית סילמן: בבקשה, ליאור ברק.

ליאור ברק: שלום.

ליאור ברק: אני אנסה להתייחס לכמה דברים.

ליאור ברק: ראשית, תוכנית החומש, ככל שישנה, לא הוצגה לנו עדיין בצורה מסודרת.

פרופ' דורון קופלמן: למה שהיא תוצג?

פרופ' דורון קופלמן: אף אחד לא מתכוון.

פרופ' דורון קופלמן: תודה רבה.

קריאה: קיבלת הוכחה עכשיו שהכל מס שפתיים.

פרופ' דורון קופלמן: ליבי עם ד"ר ויינשטיין שנאלצת להגיד פה דברים בניגוד לדעת המנכ"לית.

ליאור ברק: אני אנסה להתייחס.

ליאור ברק: כל תוכנית שתוגש אלינו למשרד, ואמרתי שנמצא פה אורי גולדשטיין, סמנכ"ל תכנון מוסדות רפואה שיכול לתת לכם גם תמונה כוללת על איך מגישים ומה התהליכים שבהם אנחנו מאשרים תוכניות - כל צורך נבדק.

ליאור ברק: טענו פה למספרים שכמו שאתם מבינים הם מאוד גבוהים, של 400 מיליון שקלים, שצריך לשבת יחד עם נציג משרד האוצר שנמצא פה ולנסות למצוא להם פתרונות תקציביים.

ליאור ברק: כמובן שזה סכום גדול, הרבה צרכים והרבה בתי חולים.

ליאור ברק: אם תרצו, אורי יוכל לתת לכם התייחסות איך דבר כזה נבדק ומה הוגש לנו.

ליאור ברק: מבחינת מיטות שאושרו במסגרת תוכנית המיטות - מבחינת משרד הבריאות אין מניעה לפתוח אותן.

ליאור ברק: ככל שזה תלוי בכללית, אנחנו נשמח, ואנחנו עומדים על זה שכללית תפתח את המיטות האלה.

פרופ' דורון קופלמן: מה מנגנון הבקרה שלכם על כללית, שהדברים אכן נעשים?

עידית סילמן: רגע, יש לי שאלה למשרד הבריאות:

עידית סילמן: האם יש תקציב ייחודי שאתם מייעדים לתקצוב של תוכנית החומש של בית החולים?

ליאור ברק: אני אנסה להסביר מה המקורות התקציביים שיש למשרד הבריאות לטובת שירותי בריאות כללית ובכלל לטובת הנושא של העמק.

עידית סילמן: אבל האם יש תוכנית ייעודית כמו סורוקה, תוכנית חומש בצפון לעמק או שלא?

ליאור ברק: כמו שאמרתי, טרם קיבלתי תוכנית חומש בהגדרה שהוגדרה פה.

ליאור ברק: אנחנו לא קיבלנו תוכנית חומש כזו.

ליאור ברק: קשה לי להתייחס למשהו שטרם הוגש אלינו.

עידית סילמן: שנייה.

עידית סילמן: הוצגה לכם עכשיו תוכנית, שזה התכנון של שירותי בריאות כללית.

עידית סילמן: מה אתם יכולים לעשות פה?

ליאור ברק: דבר ראשון, המשרד מתעדף פרויקטים בפריפריה.

ליאור ברק: ברגע שהשר שמע על הנושא הוא פנה באופן ישיר ליושב ראש דירקטוריון כללית וביקש את הפרטים על כל האירוע הנוכחי שמתקיים.

ליאור ברק: מעבר לזה: כל תוכנית שתוגש אלינו כמשרד, הן מטעם כללית והן מטעם כל גוף אחר, נבדקת.

ליאור ברק: עוד פעם: הצרכים גדולים.

ליאור ברק: כולכם מכירים, לפעמים צריך לעשות תעדוף מסוים, אבל כל תוכנית נבדקת.

ליאור ברק: קופת חולים כללית קיבלה ממשרד הבריאות בשנת 2021 200 מיליון שקלים לטובת פיתוח בבתי החולים שלה, תקציב נוסף לבית חולים יוספטל.

ליאור ברק: מעבר לזה, מתוך אותם 400 מיליון שקלים שצוינו פה קודם בתקציב האחרון לטובת פיתוח בבתי חולים פסיכיאטריים, כללית קיבלה או אמורה לקבל חלק משמעותי - הדברים יוצאים לפועל ועובדים כרגע על התוכניות המפורטות.

ליאור ברק: כמו שאני מכיר את המספר היום, הוא עוד לא סגור סופית, זה יותר מאשר חלקה במספר המיטות.

ליאור ברק: כמובן שחלק מהדברים הם גם בתעדוף בתוך קופת חולים כללית.

ליאור ברק: אני אשמח אם תוכלו לתת לאורי גולדשטיין, סמנכ"ל תכנון מוסדות רפואה, להסביר לכם בשתי מילים כי הוא בקיא בפרטים האלה יותר ממני.

עידית סילמן: בואו נשמע את אורי גולדשטיין, סמנכ"ל בכיר וראש מינהל תכנון.

עידית סילמן: בואו תגידו לנו.

עידית סילמן: הרי בסופו של דבר, משרד לא הקצה מאז התוכנית לסורוקה איזושהי תוכנית חומש לבית חולים, תקציב ייעודי לפיתוח.

עידית סילמן: גם אין כזה שאנחנו יודעים עליו לפיתוח של אף בית חולים שנמצא בצפון הארץ כרגע.

עידית סילמן: השאלה מה הציפייה - לא הציפייה של משרד הבריאות, אלא בכלל של אדם שנניח שעבר תאונת דרכים בצפון ונדרש לטראומה מורכבת כרגע.

עידית סילמן: לאן הוא הולך, או איך אנחנו בוחרים על איזה חלק לוותר?

עידית סילמן: על מוח או לב?

עידית סילמן: מה השיקולים בעניין הזה?

עידית סילמן: כי בסוף זו השורה התחתונה, ואני חושבת שאזרחי מדינת ישראל לא יודעים אותה.

פרופ' נמרוד רוזן: ציני ככל שזה נשמע - אלה החיים היום-יומיים שלנו.

עידית סילמן: לא, אני באמת שואלת את זה, לא בציניות.

עידית סילמן: אני שואלת באמת: האם באמת משרד הבריאות אומר ששמים הכל בצד, רואים תוכנית חומש לבית חולים - נניח שלא העמק, בית חולים אחר, או שאנחנו מסתכלים על משהו שאנחנו רוצים להפוך אותו היום למרכז על?

אורי גולדשטיין: שלום, נעים מאוד.

אורי גולדשטיין: אני חצי שנה בתפקיד, באתי מהדסה שם הייתי 17 שנים המהנדס ההראשי, בתחילה של הר הצופים ואחר כך של עין כרם, ובשבע השנים האחרונות חבר הנהלה ומנהל אגף בינוי ואחזקה של הסתדרות מדיצינית הדסה עין כרם והר הצופים.

אורי גולדשטיין: לגבי העמק שמעתם מאורלי.

אורי גולדשטיין: אני מדבר יותר על המימד הכללי, מה תוכניות הפיתוח ואיך הופכים בית חולים קטן ובינוני לשלישוני.

אורי גולדשטיין: כן, בהחלט יש תוכנית פיתוח.

אורי גולדשטיין: אם שמעתם את תמ"א 49, תוכנית מיתאר ארצית שעליה אנחנו עובדים שתהיה לראשונה תוכנית מיתאר לפיתוח בתי חולים ברמה הארצית בהסתכלות כללית.

אורי גולדשטיין: אנחנו שוקדים עליה ואנחנו ממש בישורת האחרונה.

עידית סילמן: האם באמת כללית צריכה אישור של משרד הבריאות לתוכנית חומש?

עידית סילמן: על פניו היא יכולה גם להחליט על תוכנית חומש בלעדיכם ולעשות אותה.

עידית סילמן: כרגע היא רק באה ואומרת שהיא צריכה עוד 400 מיליון שקלים.

עידית סילמן: כלומר, רוצים שזה ייעשה בתיאום כמובן, אבל אם הם יכולים להסתדר לבד עם תוכנית חומש - בוודאי.

עידית סילמן: הם אומרים כרגע שהם לא יכולים לבד וצריכים את משרד הבריאות ב-400 מיליון שקלים ואז התוכנית הזאת תצא לפועל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: עידית, אני רק אדייק: לא אמרנו שאז היא תצא לפועל.

ד"ר אורלי ויינשטיין: היא תצא לפועל, אבל היא תיעשה יותר מהר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה מה שגדי אמר.

ד"ר אורלי ויינשטיין: התוכנית יוצאת לפועל בכל מקרה.

אורי גולדשטיין: לנו במשרד הבריאות לא הוגשה תוכנית חומש כפי שנאמר.

עידית סילמן: צריך להגיש לכם?

אורי גולדשטיין: כן, בהחלט.

אורי גולדשטיין: כל מוסד צריך להגיש תוכניות פיתוח.

אורי גולדשטיין: אנחנו צריכים לאשר תוכניות פיתוח החל מתוכנית האב ודרך התוכניות הפרטניות של היחידות השונות, ברמת המחלקה: מחלקות טיפול נמרץ וחדרי ניתוח.

אורי גולדשטיין: כל תוכנית ותוכנית צריכה להיות מוגשת אלינו לוועדת פרויקטים.

אורי גולדשטיין: אנחנו בודקים, מעירים ומאשרים.

פרופ' נמרוד רוזן: מה שהוצג בפנייך ובפני הוועדה הזו היום - זו אחיזת עיניים.

פרופ' נמרוד רוזן: שימי לב.

פרופ' נמרוד רוזן: גם בשביל להבטיח צריך אישור של משרד הבריאות?

פרופ' נמרוד רוזן: בשביל מסיבת עיתונאים צריך אישור?

ד"ר בועז בלוך: באיזו זכות מוסרית אפשר להציג דבר כזה לציבור?

ד"ר בועז בלוך: איך אפשר להציג לציבור דבר שלא אושר?

עידית סילמן: אני רוצה בבקשה לשמוע את אורי גולדשטיין.

אורי גולדשטיין: אחרי שמאשרים בנושא של הבינוי, ולפעמים מעורבות בעניינים הסטטוטוריים - היתרים וכן הלאה, יש את האישור של המיטות עצמן והתקנים.

אורי גולדשטיין: זה גם גוף של משרד הבריאות שצריך לאשר.

אורי גולדשטיין: אורלי הזכירה קאפ וכן הלאה, שמחלקים ועל פי זה ניתנות המיטות לפתוח יחידה כזאת או אחרת - בין אם בפורום יחידות, ובין אם מספרי המיטות.

אורי גולדשטיין: פורום יחידות לנושאי התעסקות כלשהי, האם מורשה או לא מורשה לבית חולים להתפתח.

אורי גולדשטיין: אז לשאלה: כן - יש דרכים מוסדרות שצריך להגיש.

אורי גולדשטיין: יודעים למי להגיש ומה על מנת שיאשרו, הן את ההיבט ההנדסי והן את ההיבט הרפואי.

אורי גולדשטיין: ושוב: כמובן שלפתיחה כזאת או אחרת יש שיקולים כספיים עם האוצר וכן הלאה, אבל קודם כל צריך להגיש כדי לקבל את האישורים וזה מותנה גם באישור התקציבים באוצר.

אורי גולדשטיין: עוד קצת, ברשותכם, לראייה הכללית על הפריפריה והצפון.

עידית סילמן: רגע.

עידית סילמן: השאלה האם משרד הבריאות מתכנן להקדיש משאבים לפריפריה.

עידית סילמן: האם הוא רואה בבית חולים כלשהו שצריך להיות בית חולים על?

אורי גולדשטיין: אנחנו רוצים לפתח את כל המרכזים הרפואיים הקיימים בהתאם לצרכים, עד למקסימום היכולת האפשרית.

אורי גולדשטיין: לפוריה יש לנו תוכנית תב"ע בתכנון מתקדם במימון של רמ"י, שכבר ממש בשלבים הסופיים - כמובן בתיאום עם בית החולים.

עידית סילמן: כן, אבל שם זה שיקום.

עידית סילמן: אני מדברת עכשיו על הצלת חיים: טראומה ראשונית.

עידית סילמן: מי מבתי החולים בצפון הולך לקחת אחריות על זה?

אורי גולדשטיין: אנחנו בונים עכשיו בפוריה טיפול נמרץ ממוגן.

קריאה: הכל בממשלתיים, נכון?

אורי גולדשטיין: אז אני אומר: לגבי הכללית, שמעתם את הפירוט ואת התוכניות.

אורי גולדשטיין: בניין אונקולוגיה בבינוי.

אורי גולדשטיין: חדרי ניתוח תעשייתיים הם לפני מכרז.

אורי גולדשטיין: שמעתם את הפירוט של הפרויקטים שמתבצעים.

ד"ר לימור בושארי: במשרד הבריאות נמצאת כרגע בקשה ליחידה לניתוחי לב בעמק, שהיא קריטית לנו וחלק מהתוכנית.

ד"ר לימור בושארי: על הבסיס הזה הגיעו הרופאים המובחרים בשביל שיוכלו לבצע פעילות בדיוק כמו בבתי חולים במרכז.

ד"ר לימור בושארי: זה יושב כרגע על שולחנכם.

ד"ר לימור בושארי: זה בידי משרד הבריאות, לאשר יחידה לניתוחי לב בעמק.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מתברר שאנחנו כן עובדים ומבקשים אישורים ממשרד הבריאות.

פרופ' נמרוד רוזן: כנראה שלא, אם לא הגשתם תוכנית חומש למשרד הבריאות.

פרופ' נמרוד רוזן: המשך אחיזת עיניים.

עידית סילמן: רגע, חברים.

עידית סילמן: אנחנו כולנו פה באותו צד.

ד"ר לימור בושארי: האם יש כוונות לאשר את זה?

אורי גולדשטיין: לגבי היחידה הזאת, אני לא יודע למי הוגשה הבקשה.

אורי גולדשטיין: יכול להיות.

עידית סילמן: אוקי, בסדר.

עידית סילמן: אני מצליחה להבין.

עידית סילמן: זה בעיקרון אצלכם, כי זה סינפסות, אבל אנחנו נעזור בחיבורים.

עידית סילמן: שאלה: מה בסופו של דבר קורה?

עידית סילמן: יהיה איזשהו מרכז - לא לתת פה יחידה ושם יחידה.

עידית סילמן: יש מישהו שהולך לקחת אחריות על הבריאות בצפון?

עידית סילמן: מבחינת משרד הבריאות, איך אתם רואים את זה?

אורי גולדשטיין: מבחינת משרד הבריאות, אנחנו מתכוונים להשוות את התנאים בכל הארץ ככל שאפשר, גם בפריפריה הצפונית וגם בדרומית ולהתפתח.

אורי גולדשטיין: כפי שנאמר, בית חולים שלישוני הוא לא רק בית חולים יותר גדול אלא גם יכול לטפל ביותר דיסציפלינות של רפואה.

אורי גולדשטיין: הרופאים הבכירים מחפשים גם בנוסף לעבודה הקלינית גם הוראה וגם מחקר.

אורי גולדשטיין: לכן אנחנו גם מתכוונים להוסיף גם מחקר, ויש בתוכניות תב"ע והתחילו ניצוצות, גם בזיו בצפת וכן הלאה.

עידית סילמן: אוקי.

עידית סילמן: תודה.

ד"ר זיו רוזנבוים: גברתי, משפט אחד: לבית חולים העמק יש ברישיון 614 מיטות - כמעט כפול מכל בתי החולים האחרים, פוריה וזיו.

ד"ר זיו רוזנבוים: אין ספק שבית חולים העמק צריך להיות בית החולים השלישוני של צפון מזרח המדינה.

קריאה: אבל האבא של משרד הבריאות, של הממשלתיים - הוא ייתן להם הכל.

עידית סילמן: אורלי, את רוצה להתייחס?

ד"ר אורלי ויינשטיין: אני אגיד שלושה דברים: ראשית, כמו שאמר ליאור, שמעתם איך מתוקצבת כללית: 200 מיליון שקל בשנה לבתי החולים של כללית.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זה פער ענקי לעומת בתי החולים הממשלתיים, ואני מכירה היטב איך הם ממומנים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: פער ענקי.

עידית סילמן: כן, גם בזה אנחנו נטפל, ואני מזכירה לכולם שיש לנו את סעיף 9 על השולחן.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אוקי.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אז זה דבר אחד.

ד"ר אורלי ויינשטיין: תוכנית חומש לא צריכה להיות מאושרת מול משרד הבריאות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: במקומות שבהם צריך אישור, כמו למשל כירורגית לב, כמו למשל רישיון ל-PET, כמו רישיון ל-MRI - בוודאי שהגשנו בקשה לאישור.

ד"ר אורלי ויינשטיין: מיטות - הכל באישור משרד הבריאות.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו הארגון הוותיק ביותר במדינה ואנחנו יודעים איך עובדים עם הרגולטור, עם כל האהבה.

ד"ר אורלי ויינשטיין: את תוכנית החומש אני לא צריכה לאשר מולם.

ד"ר אורלי ויינשטיין: זו פררוגטיבה של הכללית וכך אנחנו עובדים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: דבר אחרון: הבקשה ל-400 מיליון שקל הייתה עכשיו הצעה שלך, שאני מאוד אוהבת ומאוד מכבדת.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אבל הם אומרים שהם לא מכירים - בוודאי שהם לא מכירים, כי לא ביקשנו.

עידית סילמן: לא, כי בסוף אי אפשר להביא תוכנית שהיא לא ישימה, או שאומרים שאם יהיו 400 מיליון אפשר יהיה ליישם אותה בחמש שנים ואם לא אז זה ייקח יותר שנים.

ד"ר אורלי ויינשטיין: אנחנו נשמח מאוד לקבל את זה.

עידית סילמן: אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: קודם כל, באמת שזה עצוב לראות איך מתנהלת מערכת הבריאות שלנו, גם בתוך כללית.

אופיר כץ: אבל אני רוצה להוציא את זה דווקא למשרד הבריאות, שהוא כאילו לא קשור לאירוע.

אופיר כץ: הוא משקיף מלמעלה, רואה מה קורה למטה ואם מסתדרים או לא מסתדרים.

אופיר כץ: ככה לא מתנהלת מדינה, ככה לא מתנהל משרד ממשלתי.

אופיר כץ: ראינו את זה גם ב-MRI שהמשרד בודק מהצד אם עושים ביטוחים פרטיים או לא.

אופיר כץ: גם פה אנחנו רואים אותו מתנהל, לא כמי שצריך להיכנס לעובי הקורה, להושיב את מי שצריך ולבדוק את הצרכים.

אופיר כץ: בסדר - עשיתם בפוריה; תבדקו את האזור של עפולה וכל האוכלוסייה שמשרת בית חולים העמק, ותבדקו מה הצרכים.

אופיר כץ: אתם צריכים ליזום לפי הצרכים של האוכלוסייה, ולא אם בית החולים הגיש לכם בקשה לאישור כזה או אחר.

אופיר כץ: אתם צריכים ליזום לפי הצרכים של אזרחי מדינת ישראל.

אופיר כץ: זה צריך להיות הסדר, ולא הפוך.

אופיר כץ: פה, נראה שמשרד הבריאות נהנה לא להתערב, לתת להם להתעסק בינם לבין עצמם, ומי שסובל בסוף הם שוב אזרחי הפריפריה.

אופיר כץ: בגלל המלחמות האלה, בגלל חוסר מעש והתערבות, ורצון להתערבות של משרד הבריאות.

אופיר כץ: מי שסובל בסוף ומקבל שירות פחות טוב אלה תושבי הצפון, ואין מה לעשות - הם מקבלים שירות פחות טוב.

אופיר כץ: זה בעיקר בגלל ההתנהלות של משרד הבריאות שלא נכנס לעובי הקורה.

אופיר כץ: לסיום: אורלי, נכון שאולי אתם לא צריכים להגיש בקשה לאישור תחת הכותרת תוכנית חומש, אבל זה נראה לי מאוד מוזר שבמשרד הבריאות לא מכירים תוכנית כזאת גדולה.

אופיר כץ: לך, גברתי יושבת הראש, אני מציע שתקבעי מעכשיו שנה קדימה בכל שלושה חודשים שכללית יבואו לדיון מעקב ויציגו איך מתקדמת תוכנית החומש.

עידית סילמן: חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני כאן מתחילת הדיון ואני לא אחזור על הדברים שנאמרו.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם חברי הכנסת צודקים ומנהלי המחלקות שזעקתם הגיעה גם לתקשורת אחרי שלוש שנים וחצי של מאבק פנימי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הבעיה העיקרית פה, כפי שאני רואה, היא חוסר אמון והנתק שקיים בין ההנהלה של כללית לבין השטח.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני לא מדברת רק על המטופלים אלא על מנהלי המחלקות, עובדי מערכת הבריאות, שעובדים בחזית, מול העובדים שלהם ומול המטופלים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הם נאלצים להיאבק.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה פשוט מצב שלא יכול להיות ולא אמור להיות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כפי שהבנתי יש תוכנית שלא נבנתה בשיתוף מנהלי המחלקות אלא העמידו אותם מול העובדה והם נאלצו להסכים לתוכנית שהיא לא הכי טובה ולא הכי מושלמת אבל כך לפחות מקבלים משהו, כדי לצמצם את הפערים שקיימים בשטח - אבל גם זה לא נעשה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו שומעים את חוסר התקשורת וחוסר השקיפות - אנחנו לא קיבלנו נתונים כמה מנהלי מחלקות עזבו אלא רק כמה התקבלו, ויש חוסר בעוד נתונים אחרים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כלומר, אנחנו רואים גם חוסר שקיפות וגם חוסר אמון וזה הדבר הראשון שצריך לתקן.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לפי המצגת שהציגה הסמנכ"לית אורלי ויינשטיין, המצגת טובה ורואים אופק ועתיד, אבל אני לא יודעת עד כמה זה ישים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שמענו לא פעם שמנהלי המחלקות זועקים שהמנכ"לית של כללית לא מסכימה שזה יקרה ושזה ישים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אם כך אז למה מציגים לנו את זה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו צריכים לדעת את האמת: האם באמת הולכים ליישם משהו?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם באמת יציגו את זה ויגישו באופן רשמי למשרד הבריאות כדי לקבל אישור?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: המצב חמור מאוד, וועדת הבריאות צריכה לקחת על עצמה פיקוח וניהול.

עידית סילמן: תודה, טטיאנה.

עידית סילמן: חברים, אני רוצה לסכם.

עידית סילמן: אני גם הייתי בבית החולים ושמעתי את הרופאים.

עידית סילמן: אני גם אשב עם כללית פעם נוספת בצורה הרבה יותר סדורה על התוכנית.

עידית סילמן: אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות כך: לקיים ביחד עם הוועדה וחבריה סיור נוסף בבית החולים, ובכלל סיור נוסף בבתי החולים בצפון כדי לבדוק את המוכנות של הפריפריה ברמת שירותי הבריאות.

עידית סילמן: התובנה שלנו פה היא שצריך מהלך גם של האוצר וגם של משרד הבריאות.

עידית סילמן: אם יש תקצוב, הוא צריך להיות ייעודי ומפוקח.

עידית סילמן: הוועדה תבצע פיקוח ומעקב גם אחרי מה שכללית הציגו וגם אחרי נתונים שמשרד הבריאות יידרשו להציג לאור מה שאתם הגשתם.

עידית סילמן: אני מבקשת מכללית: תעבירו את התוכנית הזאת למשרד הבריאות.

עידית סילמן: אנחנו נבקש כבר בשבוע הבא את התגובה של משרד הבריאות לתוכנית - גם לגבי התקצוב שלה וגם לגבי היערכות ומוכנות וכל מה שצריך, ונסייע היכן שצריך.

עידית סילמן: אנחנו נבקש לקיים דיון חוזר על העניין בזמן הקרוב, לבדוק איפה הדברים נמצאים והיכן הם עומדים.

עידית סילמן: אני אומר שכשאנחנו שומעים גם מרופאים וגם מאחרים על בית חולים שהוא היה פנינה של הצפון ועכשיו הם מרגישים שזה לא המקום, או שהם מרגישים אבודים - אנחנו לא יכולים לאפשר לזה לקרות.

עידית סילמן: משבר האמון הזה צריך להיפתר.

עידית סילמן: אני רק אומר שסידור מערכת האשפוז בישראל יקרה.

עידית סילמן: אין מה לעשות: בסוף תאגוד בתי חולים ובכלל בחינה של כל מערך האשפוז בישראל צריך להיות הרבה יותר מסודר.

עידית סילמן: אני רוצה להודות לרופאי העמק שהגיעו לכאן וסליחה בפני מי שלא הספקנו להביא אותו לדבר.

עידית סילמן: אנחנו נעשה דיון נוסף.

עידית סילמן: תודה רבה לנציגי כללית.

עידית סילמן: תודה רבה לרן רזניק ולכל השותפים פה, גם מהר"י.

עידית סילמן: אנחנו ניפגש בדיון הבא.

עידית סילמן: אני כבר אוציא זימון לדיון הנוסף.

עידית סילמן: תודה רבה לכולם.

עידית סילמן: אני נועלת את הישיבה.