הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 43, 2022-02-14 10:30

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה- 14 לפברואר 2022.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו בהוגנות מגדרית בבחירת שמות לרחובות.

עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר שאלו אותי בראיון האם מדאיג אותי הנושא שמות של נשים ברחובות, ואני חייבת להגיד זה לא העניין של דאגה אלא עניין באמת כפי שקראנו לו, הוגנות.

עאידה תומא סלימאן: הוגנות בזה שאנחנו כנשים לא נהיה מודרות.

עאידה תומא סלימאן: לא נהיה מודרות לא מהנוכחות ולא מהנכחת השמות שלנו במרחב הציבורי, לא נהיה מודרות מהשיח הציבורי, ולא נהיה מודרות מהתודעה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: ולמה אני אומרת את זה?

עאידה תומא סלימאן: כי בעיני כאשר אתם יודעים יש הסבר מאוד נחמד, ותרגום, למילה HISTORY, HISTORY זה HIS STORY הסיפור שלו, כלומר כתיבת ההיסטוריה עד עכשיו נכתבה ככתיבת סיפורו, סיפורם של הגברים.

עאידה תומא סלימאן: ועד עכשיו לא נכתבו הסיפורים מזווית של הנשים מהנסיון של הנשים ו- HER STORY לא נכתב.

עאידה תומא סלימאן: ועצם העובדה שהנשים ושמות הנשים נעלמים מהמרחב הציבורי שלנו, זה כאילו מעלימים אותנו כנשים, מעלימים את ההצלחות שלנו, מעלימים אותנו מהשיח הציבורי, מעלימים את הצלחות שלנו כנשים, את התרומה והתרומות שלנו לאנושות, להיסטוריה, לפוליטיקה, לספרות, לכל התחומים, למדע.

עאידה תומא סלימאן: נשאלתי האם יש לנו מספיק שמות לרחובות, כאילו, האם יש מספיק נשים שתרמו לחברה שאפשר להזכיר את השמות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אז כן.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו שמות לכל הרחובות שנסללו במדינת ישראל ושעוד יסללו במדינת ישראל ותאמינו לי, זה לא יספיק.

נעמה לזימי: זאת שאלה שממחישה למה צריך.

נעמה לזימי: כי מי ששאל את זה כנראה---

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: ואתן מבינות, הכלנית והרקפת ואני לא יודעת מה, יש להן זכות הנצחה ברחובות מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אבל כל הנשים שתרמו להתפתחות החברה בתוך מדינת ישראל, או למדע, או מה שתרצו, ואתן יודעות מה?

עאידה תומא סלימאן: יש נשים שאולי אף אחד לא שמע עליהן והייתי רוצה לראות את השמות שלהן מתנוססים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אומרים את זה, אומרות את זה, ואני הבאתי את הדיון הזה כי אני רוצה להגיד שזה אחד מהפרוייקטים שאנחנו לא רק נאבקות בהדרה, אלא אנחנו דורשות את זכותנו על המשאב התודעתי הזה שנקרא לתת שמות לרחובות ולמוסדות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר אנחנו לא רק מדברות על רחובות, אנחנו מדברות על גם מוסדות ובניינים, וגשרים, ומה שתרצו.

עאידה תומא סלימאן: ופארקים וכל המשאבים האלה הקיימים שהם משאבים טבעיים, יכול להיות, אבל גם משאבים תודעתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני הכרתי בתקופה האחרונה פרוייקט, כמובן יש את המחאה שמדברים עליה בתל-אביב על שינוי השם, הורדת השם מהגשר, אבל אני גם התוודעתי ליוזמה המאוד מעניינת שנרצה היום גם לשמוע עליה ממר עדן פוקס.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזה מיזם מאוד מעניין, ועוד מיזמים ופעילויות אחרות שקורות בשטח.

עאידה תומא סלימאן: נרצה באמת שהישיבה הזו תתן להם לא רק חשיפה, אלא דרך שיתגשמו ובאמת נגיע למצב שבו אנחנו נמצאות ונעבור בו מהצומת של, מהגשר של שלומית, ונרד לרחוב של מיטל, ונכנס לסמטה של אמנה, וככה נוכל באמת, יוכלו קודם כל לראות את הגיוון, ויוכלו לראות את הנשים שהעלימו עד עכשיו מהרחובות ומהתודעה.

עאידה תומא סלימאן: תודה חברות הכנסת שנמצאות, אתן רוצות להתחיל עכשיו בהערות?

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה חברת הכנסת גבי לסקי, אחריה חברת הכנסת נעמה לזימי.

גבי לסקי: אז קודם כל תודה רבה יושבת הראש על הדיון החשוב, ותודה לעדן, למיקי, ליעל שנמצאות פה, וגם לשותפתי חברת הכנסת לזימי שגם כן מקדמת את הנושא כבר זמן מה.

גבי לסקי: כחברת מועצת עיר, פתאום את יותר מודעת לסביבה ולמרחב, וכשהייתי חברת מועצת העיר תל אביב-יפו, אז הגשתי בקשה לקבל לראשונה את כל שמות הרחובות בעיר, והאמת שחשכו עיני.

גבי לסקי: יש בתל-אביב מעל ל- 3,000 רחובות שנכון לאז היו 64 רחובות עם שמות של נשים, שחלק מאותם רחובות שנספרו היו כאלה שזה גם בן ובת הזוג על אותו שם, וגם סמטה פלונית ואלמונית, זה גם כן נחשבו לרחובות בשם נשים.

עאידה תומא סלימאן: אלמונית.

גבי לסקי: פלונית אלמונית, זה כאילו בספירה של נשים.

גבי לסקי: ואני באמת חושבת שההנצחה של שמות נשים במרחב הציבורי זה חלק מלהביא את הפעולה ואת פועלן של נשים רבות שתרמו ל- HER STORY, כן?

גבי לסקי: כי המדינה הזאת מורכבת מנשים וגברים ולכל אחד היה את חלקו, את חלקה בעשיה בתרבות במדע בחברה בחינוך---

עאידה תומא סלימאן: ובסבל.

גבי לסקי: ובסבל.

גבי לסקי: וכאילו שרק צד אחד הוא זה שמספר את הסיפור.

גבי לסקי: אני שיש לי ילדה קטנה בעיר, מסתובבת והיא צריכה להגיע מרחוב קינג ג'ורג' לרחוב איינשטיין, לרחוב... ואין לה במרחב שהיא חיה בו שום דמות הזדהות.

גבי לסקי: כהורה אנחנו מדברים על הרחובות, מי זה היה אותו בן אדם שאנחנו גרים לידו, שאנחנו הולכים לעבור דרך הרחוב הזה, ופתאום אנחנו מוצאות את עצמנו שאין לנו את הסיפור שלנו כנשים, אף אחד לא מספר.

גבי לסקי: וכמו שאמרת, מעלימים את הסיפור של הנשים מהרחובות.

גבי לסקי: פניתי אז לראש העיר, הוא אמר לי כרגע שבאמת התחייבו ליותר מידי אנשים להנציח אותם במרחב הציבורי, ואין מספיק רחובות, ולכן הקפיאו את מתן השמות בעיר, והוא הזמין מחקר איך ניתן להנציח אנשים במרחב הציבורי.

גבי לסקי: החליטו שגם לכיכר צריך לתת שם---

עאידה תומא סלימאן: טוב שלא הקים ועדה.

גבי לסקי: הקים, הקים.

גבי לסקי: כאילו אז אפשר לתת שמות גם לכיכרות, גם לגשרים.

גבי לסקי: אבל כשהגענו למבחן האחרון פתאום היה לנו גשר חדש ביוזמתי, שיוצא מרחוב יהודית ומחבר בצורה מאוד יפה בין מזרח למערב של העיר מעל איילון, גשר יהודית, שגם כשהגישו עתירה באמת העיריה התייחסה אליו כגשר יהודית, ופתאום ללא התראה מוקדמת אנחנו רואים שגשר יהודית הפך להיות גשר יצחק נבון.

גבי לסקי: מכבדים מאוד את הנשיא יצחק נבון, הפעילות החברתית שלו, אבל יש יותר מ- 50 נקודות שהוא מונצח בהן, אין חוסר בהנצחה.

גבי לסקי: לעומת זאת, אישה, יהודית מונטיפיורי מהמאה ה-19, הייתה פעילה חברתית שאין לה הנצחה במקום אחר, והעובדה שבהחלטה מושכלת החליפו כבר שם של אישה לשם של גבר, זה לא רק ההדרה, אלא זה מחיקה.

גבי לסקי: כבר היה לנו את זה.

גבי לסקי: אנחנו חייבים לצאת מפה באמת עם החלטה שאנחנו חייבים גם לחייב את העיריות להגיע לשוויון ברחובות, בהנצחה, כדי שאנחנו נייצר גם שוויון בהכרה ושוויון בסיפור.

גבי לסקי: אז זו אחת המשימות החשובות שלנו במסגרת הוועדה הזאת.

גבי לסקי: וזה לא רק מדובר על אלה שקנו את השם בכסף, כן?

גבי לסקי: כי ביתן הלנה רובינשטיין תמורת כמה מיליונים הפך להיות ביתן עופר, אז זה אפילו לא בזה מדובר, ואנחנו יודעים שגם מבחינה כספית לנשים יש פחות כסף לעניין הזה.

גבי לסקי: זה לא צריך להיות תלוי לא כסף ולא קשרים אלא תלוי מציאות, תלוי הכרה, והגיע הזמן לעשות את זה.

גבי לסקי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מתחילות את הדיון אבל אנחנו גם נצא עם החלטות, ובגלל זה אנחנו גם הזמנו את משרד הפנים וגם את מרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזה נושא שמחייב פעולה ולא רק להסתכל על המצב ולהגיד כמה הוא לא בסדר.

עאידה תומא סלימאן: כן נעמה.

נעמה לזימי: תודה ואני גם אהיה די קצרה.

נעמה לזימי: אני רק אגיד שכשגם אני הייתי חברת מועצת עיר בחיפה בדקנו את הנתונים וזה היה בלתי נתפס, מעל 95 אחוזים אם אני לא טועה, היו בהנצחה שהיא לא של נשים, נגיד רחובות ניטרליים וכמובן רחובות של גברים, מעל, זאת אומרת זה אפילו נתונים יותר קשים.

נעמה לזימי: באמת אחד הדברים האחרונים שעשיתי היה לבקש את הנצחתה של ויקי שירן זכרה לברכה, דוקטור ויקי שירן, זה אושר.

נעמה לזימי: לצערי מרשה פרידמן לא אושרה, זכרה לברכה.

עאידה תומא סלימאן: באמת?

נעמה לזימי: כן, לאחרונה.

נעמה לזימי: אבל זה אקט נקודתי של נשים.

נעמה לזימי: ..

נעמה לזימי: למה אני פותחת בחיפה?

נעמה לזימי: כי חיפה זאת עיר שהייתי באמת עיר לאומית ומוקד שלם שגם הרבה נשות אקדמיה, בוהמה, רוח, כמובן מכל החברות בישראל היו בה, ולא חסר נשים בעיר כמו חיפה.

נעמה לזימי: כל פעם שאני רואה את העמוד, יעל, אני רואה הייתה תחנת מעבר בחיפה כלשהי ואפשרות גם בחיפה.

נעמה לזימי: עשתה משהו גדול במחול- חיפה, פיסיקה- גם חיפה, וזה מרתיח כי באמת יש.

נעמה לזימי: עכשיו מה הבעיה הגדולה?

נעמה לזימי: אני לא אחזור על מה שגבי אמרה, אני אחזור דווקא על הבעיה, עושים עכשיו שימוש ציני ברחובות לאתנן פוליטי.

נעמה לזימי: צריך להגיד את הדברים האלה, הוועדות שהוועדות קוראות לוועדות הן ועדות שהמינויים הם מינויים פוליטיים, ראש העיר חושבת או איזה משפחה בא לי כדי ---

עאידה תומא סלימאן: ---שתתמוך בי בבחירות.

נעמה לזימי: נכון.

נעמה לזימי: אני אומרת משהו קשה, בכוונה הוא מוקצן רק כדי להסביר, נשים לא נאבקות על מיקומן במרחב הציבורי.

נעמה לזימי: אנחנו צריכות להאבק על הנצחה שלהן.

נעמה לזימי: ילדות ונערות לא יכולות להיות מה שהן לא רואות, ולכן בגלל הקונסטלציה הזו שכל הזמן מחפשים, בחיפה לאחרונה היה קטע שקראו על איש, אני לא אגיד את שמו כי הוא באמת עשה פעולות מדהימות בעיר, אבל הייתה לו כבר הנצחה שניה.

נעמה לזימי: ואני אומרת למה צריך להנציח פעמיים את אותו בן-אדם בעיר, כשכל-כך הרבה נשים לא מונצחות.

נעמה לזימי: זה דבר מדהים, אבל משהו אחרון אני רוצה להגיד, יש גם הרבה, כמו שהתחלת, ברחובות הניטרליים.

נעמה לזימי: יש הרבה מה לעשות גם עם רחובות שברור שהיינו רוצים להנציח למשל את מרשה פרידמן זכרה לברכה ולא אלף רחובות על כלנית, גם אם זה פרח לאומי.

נעמה לזימי: אבל את צודקת בזה, השיקול דעת מראש---

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שהוכרז עליו פרח לאומי, אמורה לספק, חאלס.

עאידה תומא סלימאן: זה שהוא פרח לאומי עכשיו ינציחו--

נעמה לזימי: יש הנצחה.

נעמה לזימי: משרד הפנים צריך לעשות איזושהי הגבלה ברשויות ובכלל בארץ, שהנצחה לא צריכה לחרוג מגדר סביר במקום מסוים.

נעמה לזימי: ויש שלב שבו עיר לא יכולה להנציח משהו פעם אחר פעם וגם לא המדינה, ולאפשר לגיוון הזה, לתמורות שהנשים הביאו ונשים הביאו לחברה הישראלית, להיות נוכחות במרחב הציבורי ולסנדל את העניין הפוליטי שכל-כך משפיע על העניין המקצועי, כי זה מאוד קיים שם.

נעמה לזימי: אני לא אגיד דברים שכבר גבי אמרה, אז אני סיימתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת למר עדן פוקס ממיזם הוגנות מגדרית בשמות רחובות לספר לנו על הפרויקט הזה.

עדן פוקס: בוקר טוב, נעים מאוד.

עדן פוקס: אני מאוד נרגש ומודה על ההזדמנות להיות פה, בפרט כי יושבות פה בחדר נשים שאני מה שהן שכחו אני עוד לא למדתי, כמו שאומרים, ואני מאוד מעריך את הפעילות שלהן.

עדן פוקס: אז תודה על האמון ועל השותפות, חלקכן ממש שותפות במיזם.

עדן פוקס: אני אתמקד במה שאנחנו מנסים ומנסות להוביל במיזם.

עדן פוקס: המטרה של המיזם היא לא להסתכל, למרות שמאוד חשוב להבין את השורשים של מה שהביא אותנו למצב שתיארתן בצורה מאוד נכונה ואני מזדהה איתה עכשיו, אלא להסתכל קדימה ותוך כדי התקופה הזאת שלאט לאט נופלים אסימונים אצל יותר ראשים, איך אנחנו מתקנים את המצב בצורה, בדלת הראשית, בצורה הכי פתוחה ולבבית.

עדן פוקס: יש איזשהו ספקטרום באמת של פעילויות שאפשר לעשות בין הנוחות שזה לא לעשות כלום, לבין נניח היותר רדיקליות או יותר עוצמתיות כמו שעושים בעיריית ז'נבה בימים אלה שמשנים שמות גם של רחובות על שם גברים, וגם של רחובות ניטרליים לשמות של נשים, ויש לנו קשר עם עיריית ז'נבה בהקשר הזה.

עדן פוקס: אנחנו בחרנו ללכת על איזושהי נקודת עבודה שהיא ביניים, אני לא יודע אם היא המושלמת אבל אותה אנחנו מקדמים, שאנחנו אומרים לא נשנה שמות של גברים, בין אם מטעמים של התנגדות עזה מידי שתהיה, ובין ממורכבויות אחרות, אלא ניקח באמת כמות ענקית של שמות רחובות ניטרליים, על שם פרחים, על שם מספרים---

עאידה תומא סלימאן: צריך להנציח מספרים.

עדן פוקס: בוודאי אני בטוח.

נעמה לזימי: במיוחד צירופים מסוימים.

עדן פוקס: בדיוק מספרים ראשוניים.

עדן פוקס: הרבה מאוד שמות על שם פרחים, נחלים, שאין ספק, אני רוצה להעיר כאן, שא' יש להם צביון חשוב זה לא חסר טעם לחלוטין, אך כשהערך של הצביון של הטבע, של הצביון ההיסטורי של שכונות ורחובות, עומד כנגד פער כל כך עצום ונוראי בהדרת נשים, באפליית נשים, אז בעינינו השינוי הזה הוא שינוי נדרש.

עדן פוקס: פנינו למספר רשויות ובחלקן כבר חברות מועצה עשו פעילות, פעילות שהתברכה.

עדן פוקס: זה גם מוריה שלומות והצטרפה אליה שולה קשת בתל אביב, ועוד לפני זה עדי לוי-סקופ, שאני מקווה שהיא איתנו בזום, עשתה בכפר-סבא.

עדן פוקס: עם רשויות אחרות יש לנו שיח שנמצא בתחנות אולי פחות מתקדמות, והמלצה שלנו בהקשר המערכתי שגם שלחנו לפה, וסליחה אם זה הגיע ככה ברגע האחרון, זה לא אם זה בטוח הגיע ברגע האחרון אבל סליחה, זה להגדיר מהלך ארצי מכוון ומותאם לכמה שיותר רשויות מקומיות בישראל, שהוא יתבסס על החלפת שמות של רחובות ניטרליים לשמות נשים, שמבוסס על תכנית אסטרטגית עם יעדים גם ברמה המקומית וגם ברמה הארצית.

עדן פוקס: ואני לא רוצה להפחית בערך של כל מאבק על כל גשר וכל רחוב, חס ושלום, אני רק אומר שבהקשר הזה לשים יעדים כלליים, לכלל הרשויות, לכלל המדינה, לכלל החברה הישראלית.

עדן פוקס: מהלך שלטעמנו אינו מאשים את העבר או מאשים ראש עיר כזה או אחר אלא מסתכל על העתיד והוא נעשה בפיקוח הכנסת והממשלה.

עדן פוקס: בהקשר הזה גם הקשר של חקיקה שתקל, תעודד, תשים קוים מנחים ברגולציה לא יותר מידי גורפת, אבל כן שמסמנת את הערכים המנחים בפני הרשויות המקומיות בהקשר של שיפור ההוגנות המגדרית בעיר במרחב הציבורי.

עדן פוקס: רגולציה ומעקב אחר הביצוע וגם פעילויות הסברה שיסבירו גם לחברי וחברות המועצה, גם לחברי ועדות השמות וגם לציבור שיעבור משהו שבחלקו יהיה מפתיע, בחלקו מטריד אולי ובחלקו מבורך, כמובן, אבל יסביר מה הטעם מה עומד מאחורי הצעד הזה על מנת שיוכלו להזדהות, להתווכח, לחשוב ובסופו של דבר להצטרף.

עדן פוקס: בנוסף אנחנו מציעים שיהיה באמת איזשהו צוות מעקב מרכזי של הכנסת, של משרד הפנים, אם אפשר גם ארגוני חברה אזרחית כמו שיש פה גם נהדרים, ויש כאלה שלא נמצאות פה שעקבו אחרי המהלך.

עדן פוקס: שתהיה רגישות מיוחדת, תרבותית, גם לערים ושכונות חרדיות, גם לערים ושכונות ערביות ומעורבות, מכיוון שחשוב לדעתנו לעשות מהלך שרגיש לעניינים האלה ומחובר לעניינים האלה.

עאידה תומא סלימאן: למה הכוונה ברגישות תרבותית בעניין הזה?

עאידה תומא סלימאן: אני אומרים לי רגישות תרבותית כשזה מגיע לנשים אני נבהלת, כי בדרך-כלל זה אומר לקבע מציאות שהיא מפלה נגד נשים בסופו של דבר.

עדן פוקס: אני לא אמרתי את זה בהקשר, תודה שאת שואלת על זה.

עדן פוקס: אני לא אמרתי את זה בסתירה לעיקרון שזה מהלך ארצי וכולל של כל הרשויות, וחס ושלום.

עדן פוקס: אבל למשל שרחוב שולמית, אני לא בטוח---

עאידה תומא סלימאן: לא אבל יש לנו נשים נהדרות---

עדן פוקס: גם את זה חס ושלום לא אמרתי.

עדן פוקס: אבל לפעמים, לעיתים, הפעילות הממלכתית יכולה דווקא להתעלם ולייצר דברים כאלה---

עאידה תומא סלימאן: כן אבל אתה יודע, קריאת שמות לרחובות בדרך-כלל נעשות על-ידי, כאילו ברמה המקומית, והם מגישים את ההצעות שלהם שאישרו אותם בוועדה, למשרד הפנים שאמור או לאשר או, לפי הניסיון שלי בחלק מהכפרים והערים הערביות, משרד הפנים לא אישר להם שמות מסוימים, לא הסכים שהם יקראו על שמות.

עאידה תומא סלימאן: ופה נעלמה הרגישות התרבותית, כאשר אסרו עליהם שמות מסוימים.

עדן פוקס: אז נתת עכשיו דוגמה בדיוק לחוסר הרגישות שאל מולה אני רוצה שתהיה כן רגישות.

עדן פוקס: אם יהיו מאגרי שמות שיהיו מומלצים, או דברים כאלה שיהיו בהם גם שמות, חס וחלילה לא אמרתי שאין, הפוך, אני אומר יש.

עדן פוקס: אבל שיהיה כאלה שמותאמים בכל זאת לציבור ומתוך רגישות לצביון של הרשות המקומית שאותה אנחנו רוצים ורוצות להכניס לתוך המהלך הזה.

עדן פוקס: יש ועדות שמות, או יש שמות שונים לוועדות, ועדת הנצחה, ועדת שמות, ועדת רחובות ואתרים, ברובן עד כמה שזה לא סטטיסטיקה שאני עומד מאחוריה, אבל עד עכשיו מתאפיינות ברוב, לפעמים ברוב גדול גברי, אם אפשר לעשות שהוועדות האלה יכילו כמות שווה לפחות של נשים, גם כאן יש תיקון במנגנון עצמו.

עדן פוקס: אם אפשר לחזק ולמסד את מעמדן של יועצות ראשי הרשויות למעמד האישה על מנת שיוכלו גם להיות חלק מהלך התיקון הזה, זה גם דבר שאנחנו ממליצים וממליצות.

עדן פוקס: ואם אפשר לעודד שהתהליכים האלה יהיו מעורבים ככל שניתן בשיתוף הציבור בכל אחת מהרשויות, אז גם.

עדן פוקס: זה באופן כללי.

עדן פוקס: אני פתוח לשאלות, ושוב תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת עדן שהמיזם הוא מיזם חשוב, אתה זוכר טוב מאוד ברגע שקראתי עליו באימייל מיד היה חשוב לי להגיב ושנדבר.

עדן פוקס: אין לך מושג כמה טוב אני זוכר.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אז אני גם חושבת שאנחנו בשלב מסוים, ואני אתייחס לזה לסיכום, לוועדה חייבת להיות תרומה מיוחדת בנושא הזה ואני אתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לדוקטור שלומית ליר, חוקרת מגדר מאוניברסיטת בן-גוריון, היא איתנו בזום.

ד"ר שלומית ליר: תודה רבה עאידה יקרה.

ד"ר שלומית ליר: אני מאוד שמחה להיות פה, ואני אגיד בכמה מילים כי אני צריכה לסיים.

ד"ר שלומית ליר: קודם כל יש הצעת חוק שכתבתי לפניה בלשון הפונה לשני המינים, ואני חושבת שבאמת כמו שעאידה פתחה ואמרה, הסוגיה היא הרבה יותר נרחבת, למה, כי השפה משפיעה על התודעה.

ד"ר שלומית ליר: יש מחקרים שמראים כיצד השפה שבה אנחנו משתמשות או משתמשים בעצם משפיעה על תוצאות במבחנים, כיצד במדינות שבהן השפה היא ניטרלית הנשים מצליחות יותר.

ד"ר שלומית ליר: עכשיו כאשר אנחנו פוסעות ברחובות בהם השמות הם של גברים, ההשפעה היא תת מודעת, את התוצאות אנחנו רואים אחר כך בנשים שמרוויחות פחות, בפחות נשים בכנסת, פחות נשים בתפקידים בכירים.

ד"ר שלומית ליר: אז לנושא הזה של השמות יש השפעה עצומה על התודעה, על תפיסת המציאות שלנו הן כנשים והן כגברים, ולכן הנושא הזה הוא בעל חשיבות כל-כך רבה, לרבות גשר יהודית שכתבתי את העצומה מאחר שפה זה לא רק עניין של היעדר הנצחה, אלא מחיקה, פעולה אגרסיבית כנגד המסורת שהשתמרה, כנגד שפה, כנגד זיהוי, כנגד תחושה של מרחב, ובעצם עוד פעם נטילת בעלות מנשים והדרה של העשייה של נשים.

ד"ר שלומית ליר: אין ספק שמאחורי כל גבר מצליח נמצאת אישה וכל הנשים האלה לא זוכות למקום במרחב הציבורי, והמרחב הציבורי הופך למקום שמחליש נשים גם בשמות רחובות, גם בשמות המקומות.

ד"ר שלומית ליר: אני רוצה להציע כאן---

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש גם נשים שכדאי להזכיר אותן בלי שיעמדו אחרי גבר.

עאידה תומא סלימאן: הן עומדות בזכות עצמן.

ד"ר שלומית ליר: ללא ספק, אבל את ההצלחה שלהן, העבודה השקופה של נשים, העבודה שלהן לא באה לידי ביטוי, היא לא זוכה להכרה ולא רק שהיא לא זוכה להכרה, כל אישה שלא מקבלת הכרה בעצם משפיעה על נשים אחרות בכך שהן לא רואות דמויות השראה והבנה שגם הן יכולות.

ד"ר שלומית ליר: אני גרה ברחוב שיש אישה על שם של אישה, זה מאוד מחזק.

ד"ר שלומית ליר: לעומת זה, ילדות בכלל לא מקבלות את ההזדמנות להבין שגם הן יכולות, שיש נשים פורצות דרך ושחשוב שהעשייה שלהן תקבל הכרה.

ד"ר שלומית ליר: אני רוצה להציע כאן שמלבד שמות של רחובות, שבאמת המספר שלהם מועט, אנחנו צריכות להיות פרו-אקטיביות ולחשוב על עוד דרכים להנציח את כל הנשים המדהימות שבזכותן אנחנו כאן, שלא זכו להכרה, שלא זכו לשם.

ד"ר שלומית ליר: למשל, בספסלים, ליצור ספסלים ליצור תחנות אוטובוסים, ולתקן את המעוות, כי עד שכל היוזמות האלה לחקיקה יבואו לידי ביטוי, היכולת שלנו להכניס את עצמנו להיסטוריה ולתת תיקוף לעשייה של הנשים, ולכן צריך להיות מאוד יצירתיות וגם לבקש תיקון בדרכים נוספות.

ד"ר שלומית ליר: אז אני ממש מברכת על הקיום של המפגש הזה ותודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה דוקטור שלומית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעינת פישר, מנכ"לית שדולת השנים ואחריה עורכת דין מיקי.

עאידה תומא סלימאן: אבל עינת נמצאת בזום.

ד"ר שלומית ליר: אני רק אתנצל שאני צריכה לצאת, אז אני אקשיב להקלטה, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

לאלו: תודה רבה גבירתי יושבת הראש על הדיון המאוד חשוב הזה.

לאלו: אני אהיה קצרה.

לאלו: אני אפתח את הדברים רק בלהגיד בהמשך לדברייך בפתח הדיון, שאני כן מוטרדת מאוד מהאירוע הזה, לא רק בגלל הסיבות המצוינות שהוזכרו כאן על-ידי כולן, בוודאי גם על-ידי חברות הכנסת לזימי ולסקי.

לאלו: אני מאוד מטרדת כי אני חושבת שמה שקורה בהנכחת נשים במרחב הציבורי ברחובות, הוא תמונת ראי של מגמה הולכת ומחריפה שאנחנו רואים של הדרת נשים ושל יצירת מרחבים ציבוריים שלמים שהם סטריליים מנשים ושבהם לא לגיטימי לתלות שלטי חוצות עם דמויות של נשים.

לאלו: ואני חושבת שזה בדיוק תמונת ראי של אותו דבר.

לאלו: ככל שהמרחב הציבורי לא יתרגל לראות כל הזמן דמויות ושמות של נשים, ככה יהיה לנו קשה יותר להיאבק בתופעות האלה, אז זה כמובן בנוסף לדברים המצוינים שנאמרו עד עכשיו.

לאלו: אני חושבת שאנחנו צריכות, אני מסכימה לחלוטין שצריך להיות פרו-אקטיביים, יש לא מעט דברים שאפשר לעשות, ואני חד משמעית חושבת שהממשלה, ומשרד הפנים, והוועדה, צריכים וצריכות לקחת חלק אקטיבי באירוע הזה.

לאלו: אני חושבת שהגיע הזמן, ואני אומרת את זה גם על דעתן של יעל שרר ושל עורכת הדין מיקי רויטמן, הגיע הזמן לייצר חובת דיווח שנתית של כל רשות מקומית על מספר הרחובות שקרויים על שם נשים וגברים ועל הפילוח המגדרי ביניהם.

לאלו: והגיע הזמן שהרשויות יציגו יעדים מספריים של צמצום הפער הבאמת בלתי נתפס הזה בין שמות נשים וגברים גם לגבי רחובות חדשים, והצבת יעדים ברורים, ובוודאי לגבי רחובות עם שמות זמניים.

לאלו: ואני חושבת שעורכת הדין מיקי רויטמן תדבר על זה.

לאלו: אני חושבת שמה שעדן אמר לגבי ייצוג מגדרי בוועדות הוא כמובן מאוד חשוב, בעיקר אני חושבת שהגיע הזמן לערב את משרד הפנים באירוע הזה, והגיע הזמן להעלות את המודעות ושממשלת ישראל והכנסת ישימו את הדבר הזה כיעד.

לאלו: ואני רוצה להגיד זה משהו שגם עדן לימד אותי, זה לא מספיק להסתפק לא במבנים, וסליחה לדוקטור שלומית ליר, לא בספסלים.

לאלו: רחובות הם הנוכחות המשמעותית, יש להם הרבה מאוד מופעים, אנחנו צריכים לצעדים אקטיבים להגברת השוויון ברחובות ובמבנים המאוד בולטים, ולא להסתפק במועט, אלא להמשיך ולדחוף קדימה עד שהדבר הזה יצטמצם משמעותית.

לאלו: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא חברת הכנסת איימן עודא, כשתרצה להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד את זה, הייתה לך יוזמה לפני כמה שנים לקריאת שמות של רחובות בעיקר בכפרים ובערים הערביות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אפילו ה-WAZE מבלבלים אותו בגלל שאין שמות לרחובות אצלנו.

נעמה לזימי: בגלל שאין שמות

עאידה תומא סלימאן: אין.

עאידה תומא סלימאן: השמות אפילו המסורתיים הישנים שכולם מכירים התחילו לדעוך, כי לא מעבירים את זה הלאה כנראה, וברוב המקרים אין לנו.

עאידה תומא סלימאן: עד לפני כמה שנים היו שמות, ואז לקחת על עצמך את היוזמה ודיברת עם חלק גדול מהרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום בהנצחת גם שמות של נשים, אולי אתה יודע מה קורה גם כן באוכלוסייה הערבית בעניין הזה, אז בבקשה.

איימן עודה: תודה רבה כבוד יושבת הראש חברתי עאידה תומא.

איימן עודה: אני חושב שזה נושא חשוב ביותר, יש אנשים שאני מן הסתם לא מסכים איתם שגם ראו את החשיבות של שמות הרחוב לרבות התנועה הציונית בכלל ובוגי יעלון בצורה ספציפית שרצה לעברת וליהד על חשבון השמות המקוריים.

איימן עודה: אנחנו ביישובים שלנו נשארנו במשך חמישים שנה ללא שמות, אפילו בשיר המפורסם של מחמוד דרוויש 'תרשום! אני ערבי' הוא אמר---

עאידה תומא סלימאן: רחובותיה בלי שמות.

איימן עודה: שרחובותיה ללא שמות.

איימן עודה: זה היה חלק מהמיתוס של ההתפתחות של האזרחים הערבים במדינה, אז אכן עבדנו בשביל לתת שמות לרחובות.

איימן עודה: אחד מהדברים שחשבנו עליהם, גם ברמה של סמלים, גם ברמה של ילד שישאל את אבא שלו "מי זה?

איימן עודה: " בשביל לבנות את---

עאידה תומא סלימאן: התודעה הציבורית.

איימן עודה: גם את התודעה הציבורית וגם את בניית האומה במובן הנכון של המילה.

איימן עודה: בין היתר חשבנו למשל שבכפרים שיש בהם רק מוסלמים, שיהיו שמות גם לנוצרים וגם לדרוזים למשל, זה חלק מבניית תפיסה מסוימת, גם שמות של יהודים דמוקרטים שנאבקו יחד איתנו.

איימן עודה: אני שמח למשל שבשפרעם רק לפני מספר שבועות נתנו שם 'מיה ולנר' למשל לרחוב בשפרעם, וגם יש מרטין לותר קינג, יש נלסון מנדלה, אני חושב שכל התפיסה הזו היא תפיסה נכונה.

איימן עודה: אחת מהבעיות שהיו לנו זה שמות של נשים, זה חלק מבעיה היסטורית של בולטות הנשים בהיסטוריה.

איימן עודה: ולמשל משוררות ערביות, למשל יש את השירים שתלויים של התקופה של לפני הנביא מוחמד שכולם של גברים, אותו הדבר בבית עומייה בית עבאס חוץ משם פה שם שם, זה---

עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל כל האלים שהיו בתוך 'אל-כעבה' היו אלות חוץ מאל אחד גבר.

איימן עודה: אלה דברים באמת חשובים ביותר.

איימן עודה: אין ספק שבעידן החדש במאה ה-20 יש בולטות לנשים ואני חושב שצריך לתת לזה מענה שיש בו תפיסה של העדפה מתקנת.

איימן עודה: כלומר, גם אישה שנאבקה לא חייב להיות כמו מי ששחרר את האומה מהקולוניאליזם, לא חייב להיות.

איימן עודה: ..

איימן עודה: אני חושב בתפיסה של העדפה מתקנת של נשים שהתחילו, שהיו אוונגרדיות, חלוציות בכל מיני תחומים, אכן צריך לתת מענה ולתת שמות, זה חלק מבניה, מתפיסה חברתית נכונה, לכן אני מוכן לתרום את חלקי גם בשביל לשכנע.

איימן עודה: תודה רבה על הדיון החשוב ביותר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם חלק מהבעיה, אני התחלתי בזה ואמרתי, שההיסטוריה כתבו אותה גברים, אז נעלמו ממנה כל הנשים הגדולות שתרמו להיסטוריה.

איימן עודה: אבל זו אותה בעיה למה לא נשים כתבו את אותה היסטוריה---

עאידה תומא סלימאן: כן גם כן.

איימן עודה: הבעיה יותר---

עאידה תומא סלימאן: זה ביטוי של מאזן הכוחות בכל חברה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין---

גבי לסקי: לא נתנו להם בכלל ללכת ללמוד.

איימן עודה: את צודקת לגמרי.

איימן עודה: גם שירה למשל, לחשוף את הרגש, האם היה מותר לאישה לחשוף את הרגש למשל?

איימן עודה: אצל הגברים זה היה מותר יותר מהנשים.

איימן עודה: זה נכון---

גבי לסקי: יש הרבה כתבים אבל שאף אחד לא---

עאידה תומא סלימאן: לא, אבל הנשים תמיד מצאו דרך.

עאידה תומא סלימאן: הנשים שאהבו לכתוב שירה הלכו לכיוון מה שנקרא, לקונן, ואז השירה שלהן נכתבה על היגון ועל האובדן, ואלה היו בעצם משוררות.

עאידה תומא סלימאן: משוררות שלא קיבלו את התווית של משורר, ולא הדפיסו את השירים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: גרמת לנו עדן לקיים איזשהו דיון שהוא יותר תיאורטי בעניין הפמיניזם.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין מיקי רויטמן, בבקשה.

מיקי רויטמן: תודה יושבת הראש, תודה חברות הכנסת, חברי הכנסת.

מיקי רויטמן: קודם כל אני הגעתי לנושא הזה כי אני תושבת תל-אביב, ואני גרה ליד ביתן הלנה רובינשטיין ויום אחד אני רואה עולה שלט, ופתאום קוראים לזה אייל עופר.

מיקי רויטמן: וזאת אחת הבעיות, מבני ציבור לא נכנסים לוועדת השם, פשוט, ראש עיר מחליט וראש העיר מוחק את שם הלנה רובינשטיין קורא על שם אייל עופר.

מיקי רויטמן: אז אחד מההצעות האופרטיביות להיום, אולי כדאי שמבני ציבור גם יכנסו לרשימה של ועדת השמות.

מיקי רויטמן: דבר שני, דובר פה שיש מעט מאוד שמות של נשים, נכון, בתל-אביב אנחנו מדברים על 61 שמות בערך, 65 עם הארבעה הנוספים שנתנו לנו בתור עלה תאנה השבוע, העלה תאנה הזה אומר שאם ימשיכו בקצב הזה זה יקח 250 שנה עד שיהיה שוויון בתל-אביב, כאילו בערך---

עאידה תומא סלימאן: תקחי בחשבון שתמיד יש נסיבות בהיסטוריה.

מיקי רויטמן: אם לא יתנו לאף גבר בתקופה הקרובה שם של רחוב, אז עדיין יקח לנו 250 שנה להגיע לשם.

מיקי רויטמן: ולכן אני אמרתי, טוב, אם יש איזשהו משהו שאפשר לעשות, התחלתי להסתכל על שמות של רחובות, מסתבר שיש 475 רחובות בתל-אביב שהם על שם מספר.

מיקי רויטמן: 3,456---

קריאה: על שם מה?

מיקי רויטמן: מספר.

מיקי רויטמן: חוץ מזה יש עוד איזה 50 רחובות על שם מספר עברי, א', ב', ג', ד' וכיוצא בזה שלא קשורים לשום דבר.

עאידה תומא סלימאן: צריך ללמוד את הא'-ב'.

מיקי רויטמן: כן גם כ"א, כ"ב, הכל שם, שלושה כיכרות שאין להם שמות.

מיקי רויטמן: בקיצור יש לנו בערך מעל ל- 540 אתרים שנקראים לפי מספר, ולכן אנחנו נמצאים במצב שאפשר לקרוא פשוט להחליט שהם נקראים על שם נשים, לא צריך להחליף שמות, לא צריך לקרוא לרחוב הכלנית או רקפת לשנות אותו, פשוט לקחת את הרחובות עם המספרים, הרחובות ללא שם, פשוט לתת להם שמות של נשים ייצוגיות, וחברתי פה יעל שרר תדבר על רחוב משלה ותתן שמות נאותים.

מיקי רויטמן: ועכשיו אני נתתי לכם פשוט פה מיצג קטן מרחובות תל-אביב, בשביל להבין מה קורה בתל-אביב בעיר הזאת, דרך אגב, לשאלתך חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן, יש רק אישה ערביה אחת שמונצחת בתל-אביב למיטב הבנתי וזאת חברת הכנסת נאדיה חילו---

עאידה תומא סלימאן: כן וזה רק קרה השנה.

מיקי רויטמן: זה רק קרה השנה וזה קרה בשיכון דן שזה לא ברור גם, כאילו אין שום קשר לעיר מעורבת, ליפו, שזה די מעניין איך---

עאידה תומא סלימאן: טוב, שילמדו שם שהייתה חברת כנסת קוראים לה נאדיה חילו.

מיקי רויטמן: זאת התחלה, בואו נגדיר את זה ככה, אבל זה המצב.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מללמד על גיוון.

מיקי רויטמן: אז המצגת הראשונה היא מעבר ליד מרכז גולדה.

מיקי רויטמן: מרכז גולדה לא מצוין, רשום 'משכן לאמנויות הבמה' ועיריית תל-אביב פשוט העלימה את גולדה, לא רשום על שם גולדה מאיר.

מיקי רויטמן: המקום היחידי שמצוין גולדה זה בצד שמאל כפי שאפשר לראות, "חניון גולדה", מעבר לזה, אין.

מיקי רויטמן: מרכז גולדה מאיר לא קרוי על שם גולדה, אין רחוב על שם גולדה מאיר בתל-אביב.

מיקי רויטמן: כאן אנחנו רואים את מוזיאון לאומנויות, יש לנו את ביתן אייל עופר, כמובן עושים

מיקי רויטמן: PURPLE WASH מה שנקרא, שמים את התמונה של הלנה רובינשטיין גוזרת את הסרט וקוראים לזה לביתן אייל עופר.

מיקי רויטמן: את התערוכה שלה, את התמונות שהיא תרמה מעבירים לבניין אחר, מוחקים אותה לגמרי מהבניין הזה.

מיקי רויטמן: יש לה תערוכת מיניאטורות אותה מעבירים לבניין המרכזי, הם מוחקים אותה לגמרי כאילו היא לא הייתה.

מיקי רויטמן: עכשיו, גשר יצחק נבון, גשר יהודית כבר דיברו עליו רבות אני לא אזכיר יותר מדי---

עאידה תומא סלימאן: כן כי גם יש לנו את מי שמייצגת את המאבק.

מיקי רויטמן: בדיוק, אז אני רוצה שהיא תדבר על זה.

מיקי רויטמן: והדבר האחרון, אני רוצה להראות לכם, זה המסלול של מרתון תל-אביב שהולך לקרות בשבוע הבא.

מיקי רויטמן: יש לנו פה 42 קילומטר ללא נשים.

מיקי רויטמן: זה אומר שאם אנחנו לוקחים את כל הרחובות האלה---

עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא הסללה.

מיקי רויטמן: זה הסללה.

קריאה: אבל תרתי משמע.

מיקי רויטמן: יש 42 קילומטרים ללא נשים פה.

מיקי רויטמן: אני אקריא לכם קטע קטן מהמעבר פה: "ימינה לאלנבי, שמאלה לשדרות רוטשילד, ימינה למרמורק, שמאלה להוברמן, ימינה לדיזנגוף, לקפלן..."---

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אי אפשר עם 42 ימינה ושמאלה.

מיקי רויטמן: לא אני לא נותנת את כל זה, אבל אני אומרת המקום היחידי שהם יכלו לראות שם של אישה היה ביתן הלנה רובינשטיין ואתו מחקו בכל המסלול הזה.

מיקי רויטמן: אז תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ידעת עכשיו למה מחקו אותו?

מיקי רויטמן: נאמר פה משהו---

עאידה תומא סלימאן: בגלל המסלול.

מיקי רויטמן: כן, ברור גם.

גבי לסקי: לא, הרבה כסף.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, לצערי הרב אנחנו אמרנו כבר הרבה פעמים, שכל הנושא המגדרי הוא ביטוי של מאבק כוחות.

עאידה תומא סלימאן: בתוך הכוחות המאוד נוכחים במאבק הזה, זה הקפיטליזם או הקפיטל.

מיקי רויטמן: אבל דווקא במבני ציבור אין בקרה על השמות ורצוי שתהיה ואנחנו חייבים להכניס את זה, זה חשוב.

עאידה תומא סלימאן: הנה אנחנו מתחילים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מיקי רויטמן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לדורית שמואלי מנהלת מאבק על גשר יהודית.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת, באמת, ככה שנתחיל להצטמצם, אני חושבת שכיסינו את הרוב, אבל זה מאבק שדיברו עליו רבות לאחרונה, אז אני אתן לך בבקשה גבירתי.

דורית שמואלי: כן, אז שלום גבירתי יושבת הראש, שלום לכולם ולכולן.

דורית שמואלי: תודה רבה על רשות הדיבור.

דורית שמואלי: אני אדבר בכובעי כחוקרת מגדר ופוליטיקה ואז למה גרם לי להקים את הקבוצה.

דורית שמואלי: כבר הקמתי קבוצה כזאת בעבר והצלחנו במאבק, כי אני חושבת שבלי שהציבור יצטרף אלינו---

נעמה לזימי: אפשר גם על גשר גנדי כזה מאבק?

דורית שמואלי: המאבק "החזירו את הגשר ליהודית ואת הביתן להלנה רובינשטיין", אני פרסמתי את קבוצת הפייסבוק שם בתכתובות.

דורית שמואלי: נשים מהוות היום 51 אחוזים מהאוכלוסייה, אפילו קצת יותר.

דורית שמואלי: 30 אחוזים מהן היום בכנסת בזכות החוק הנורבגי, לפני החוק הנורבגי הן היו 24.5 אחוזים.

דורית שמואלי: ברשויות המצב שלנו עגום---

עאידה תומא סלימאן: עוד יגידו שזו הצלחה ישראלית.

נעמה לזימי: למה לא?

עאידה תומא סלימאן: זה חוק נורבגי.

עאידה תומא סלימאן: זאת הצלחה נורבגית.

נעמה לזימי: לא היית רוצה כלכלה נורבגית פה?

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה.

דורית שמואלי: אם לא היה החוק הנורבגי אנחנו היינו פחות נשים בכנסת, יש רק תשע נשים שהיו שרות, מאוד מתגאים בזה אבל אני לא חושבת שזו גאווה, תשעה אחוזים מכל הממשלה, תשע נשים שרות.

דורית שמואלי: 5.9 אחוזים הם ראשי רשויות שהן אישה, 18 אחוזים בערך, הן חברות מועצה, בערך---

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל בואי, אני רוצה, סליחה, אני רוצה לשאול שאלה, מותר?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעניין של הסטטיסטיקות אנחנו יודעים, אבל אני רוצה לשמוע הצעות קונקרטיות כדי לקדם את הנושא הזה.

דורית שמואלי: אוקיי.

דורית שמואלי: אז אני רק אגיד שבכל הארץ יש 2.5 אחוזים רחובות על שם נשים.

דורית שמואלי: עכשיו, בואו נדבר על הגשר, גשר יהודית זה גשר ציבורי, הגשר בעצם שייך לציבור, לא לעיריה, לא נעשה הליך מתוקן ומסודר על מנת להגיד לציבור אנחנו קוראים לגשר גשר יהודית.

דורית שמואלי: עיריית תל-אביב טוענת שהיא נתנה שם זמני, עצם העניין שנשים במרחב הציבורי הן שם זמני, זו בעיה עבורנו.

דורית שמואלי: עכשיו אני הקמתי את קבוצת הפייסבוק כי משם אנחנו נצא למחאה ציבורית, בכל מאבק יש צורך בציבור להשתתף ולהשפיע, כי ללא זה אנחנו לא נוכל להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

דורית שמואלי: עאידה ברשותך, עוד מילה קטנה.

עאידה תומא סלימאן: מילה.

דורית שמואלי: מה שנעשה כאן זה פשוט הדרה ומחיקה של אישה מהמרחב הציבורי בלי הסבר וללא הליך תקין.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת אפשרות לשמוע דעתם גם של מרכז השלטון המקומי וגם של משרד הפנים בנושא, כי חלק גדול ממה שאני רוצה לסכם זה באחריות של שני הגופים האלה.

עאידה תומא סלימאן: יש איתנו ממשרד הפנים בוא נתחיל, מר יוסף חיים שמחון מנהל תחום קשרי ממשל, בבקשה אדוני, האם יש לכם תכניות בעניין הזה?

עאידה תומא סלימאן: איך אתה רואה משרד הפנים יכול להיות חלק מהדברים שהזכרנו עד עכשיו?

יוסף חיים שמחון: תודה רבה קודם כל על הדיון, על הקיום של דיון כל-כך חשוב, תודה רבה ליושבת הראש.

יוסף חיים שמחון: משרד הפנים, שרת הפנים מקדמת באמת את הנושאים של שוויון מגדרי, זה משהו שנמצא אצלה באג'נדה.

יוסף חיים שמחון: בנוסף, שרת הפנים מבקשת לקדם סוג של ביזור סמכויות לרשויות המקומיות, התערבות מינימלית בשיקולים פנימיים של רשויות מקומיות, בכל הנושאים לא רק בנושא הזה של קביעת שמות, בכל הנושאים כולם.

עאידה תומא סלימאן: אז מה לא נראה עוד אי אישורים או פסילה של שמות מסויימים?

עאידה תומא סלימאן: כמו שקרה בעבר?

יוסף חיים שמחון: אז זהן שמשרד הפנים פחות פוסל, הוועדה פחות פוסלת שמות, אנחנו בודקים שמות לפעמים שמות שהם בעייתיים אבל---

עאידה תומא סלימאן: בעייתים למי?

גבי לסקי: כמו מה איזה שם יכול להיות בעייתי שעיריה החליטה, ועדת שמות של עירייה, ומשרד הפנים לא מסכים?

יוסף חיים שמחון: אני לא מכיר שמות ספציפיים, אני מכיר את המציאות שלפעמים לוקח זמן עד שמאשרים שם מסוים---

עאידה תומא סלימאן: לא, היו פסילות.

יוסף חיים שמחון: ---לצורך בחינה---

עאידה תומא סלימאן: היו פסילות.

יוסף חיים שמחון: אני לא מכיר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

יוסף חיים שמחון: בזמן שלי אני לא מכיר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

יוסף חיים שמחון: מה שכן, אנחנו כן רוצים לבחון את ההיתכנות של שיתוף פעולה עם הרשויות בכל מיני דרכים, למצוא דרכים יצירתיות כדי שרשויות מקומיות באמת ישתפו פעולה עם הדבר הזה.

יוסף חיים שמחון: אנחנו רואים אותו כדבר מאוד חשוב, אנחנו רוצים אבל שזה יבוא בשיתוף פעולה כיוון שהאחריות על-פי התקנות, על-פי פקודת העיריות, האחריות היא על הרשויות.

יוסף חיים שמחון: אנחנו רוצים ואנחנו נשמח שיהיה שיתוף פעולה עם דרכים יצירתיות עם הרשויות, בוודאי בשיתוף עם השלטון המקומי בקידום של חברות הכנסת והעמותות שעוסקות בדבר.

נעמה לזימי: איך אתם מתמודדים עם פוליטיקה בקונסטלציה, פוליטיקה במובן השלילי, שבה יש תהליכים שברור שהם לא ניטרליים, לא מקצועיים ושנעשים בשביל לקרוא שמות, בסוף יש שכונה, אנשים גרים בה ובכלל תהליכים שנעשו כדי להגדיר את השמות במקום הזה הם תהליכים עקומים לחלוטין.

יוסף חיים שמחון: הבחירה של שם לרחוב מסוים או לאיזור מסוים היא בחירה של הרשות, היא לא בחירה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל אתם מאשרים את זה בסוף.

יוסף חיים שמחון: אנחנו מאשרים.

יוסף חיים שמחון: במידה ואנחנו לא מאשרים הרשות יכולה לעשות עדיין מה שהיא רוצה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אמרת שאתם בעצם בודקים.

יוסף חיים שמחון: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אז זה מה ששואלת חברת הכנסת לזימי.

עאידה תומא סלימאן: האם בתוך הבדיקה שאתם עושים, לוקחים בחשבון באם התהליך היה נכון, כלומר האם שיתפו את הציבור במתן השם?

עאידה תומא סלימאן: הציבור לפחות שגר באיזור?

גבי לסקי: האם זה ניתן כאתנן פוליטי?

גבי לסקי: האם יש כבר הנצחה על אותו בן-אדם?

נעמה לזימי: אני אגיד יותר מזה יש מגמה של הנצחה בעודם בחיים.

גבי לסקי: זה מזעזע נכון.

נעמה לזימי: אם זה קורה חד פעמי זה בסדר, אבל כשזה הופך להיות "בוא אני אתן לך את הכבוד", את יודעת, או לך---

עאידה תומא סלימאן: ואתה תן לנו את התרומה הגדולה לבניית---

נעמה לזימי: בדיוק והמשפחה והכל ויש אירוע וזה---

יוסף חיים שמחון: זה על-פי החוק, על-פי הפקודה , על-פי התקנות, סעיף 235 א' ו-24 לפקודת המועצות, זה על-פי החוק.

יוסף חיים שמחון: אנחנו כן רוצים לקדם, יש הצעה של איתן גינזבורג לעניין המאגר של השמות, אנחנו בעד לקדם את אותו המאגר.

יוסף חיים שמחון: ואדרבא, זה דברים שיכולים להביא לשינוי---

גבי לסקי: מה זאת אומרת מאגר?

גבי לסקי: מי לא יהיה במאגר---

נעמה לזימי: האם פעילת שכונה שעשתה ימים כלילות במקום, אבל היא לא תחת איזה קריטריון---

עאידה תומא סלימאן: נעמה כשפתחתי אמרתי, יש נשים, למשל שהייתי רוצה לראות את השמות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לספר את זה, ההורים שלי גרים בנצרת באיזשהו, בסוף עליה גדולה שהיא מבחינת המספרים שם, הרחוב הזה נקרא 917, אוקיי?

עאידה תומא סלימאן: השכונה הזו היתה בה מכולת שאני כשהייתי ילדה קטנה הייתי הולכת לשם, של אישה שהתאלמנה כשהייתה צעירה, אולי האישה הראשונה בנצרת שחשבה לפתוח מכולת ולנהל עסק זעיר.

עאידה תומא סלימאן: וכולנו היינו אומרים, הולכים עם מעלא חוזרים למעלא, וככה הפכה העליה הזו, אם תגידי למישהו בנצרת שאת גרה ב-917 הוא לא יבין על מה את מדברת, תגידי לו אני בעליה של מעלא כולם יודעים איפה זה.

עאידה תומא סלימאן: למשל אישה כזו---

גבי לסקי: היא לא תהיה בשום מאגר.

עאידה תומא סלימאן: היא לא תהיה בשום מאגר.

עאידה תומא סלימאן: והיא לא תהיה אבל הציבור הנציח אותה, הציבור הבין את התרומה שלה.

יוסף חיים שמחון: כאן אתן נכנסות ואדרבא למאגר הזה כל אגם יוכל להכניס שמות באישור של כמה גופים—

עאידה תומא סלימאן: של מי?

נעמה לזימי: הסיפור פה הוא לא מאגר.

גבי לסקי: מצד אחד אתם לא רוצים להתערב ולקבוע ש- 50 אחוזים מהרחובות בעיר חייבים להיות על שם נשים, מצד שני אתם עושים לי מאגר שאני לא יודעת מי מאשר אותו.

גבי לסקי: די באמת, למה משרד הפנים לא יכול להנחות, לא בחוק---

עאידה תומא סלימאן: זה אחד הדברים ששמרתי עד הסוף, אבל זה בסדר, זו הצעה מכובדת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש כמה צעדים שאפשר לעשות וכן הם בידיים שלכם.

עאידה תומא סלימאן: והצהרות כמו השרה כן רוצה לקדם שוויון מגדרי, מאוד טובות, הצהרות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שיהיה תרגום להצהרות האלה ברגולציות, בהנחיות, בחוקים אפילו, כי עד עכשיו אנחנו קיבלנו הרבה הצהרות ובסופו של דבר זה לא שינה לנו הרבה את המציאות.

גבי לסקי: לא רק זה, כשאנחנו הולכים אחורה יש מחיקה כמו שנאמר פה.

נעמה לזימי: אגב גם שלומית ליר אמרה משהו שכדאי כן לשים אותו שוב ולהדהד אותו, זה נכון שעד שדברים יקרו כי כנראה יקח זמן, טוב שנמצא את הדרכים הנוספות שלנו להנציח נשים, כמו בתחנות אוטובוס וספסלים ובכלל---

עאידה תומא סלימאן: בואי אני חושבת שמספיק ליצור לעצמנו חצרות אחוריות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות להיות במרכז.

עאידה תומא סלימאן: מספיק לזרוק אותנו לחצר אחורית לארגז חול ושם תהיו---

גבי לסקי: לספסל כן.

נעמה לזימי: קיבלתי.

נעמה לזימי: צודקות.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני הרבה פעמים בעד אלטרנטיבות, אבל במקרה הזה לא.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להיות---

גבי לסקי: כשיהיה לנו שוויון נחשוב.

עאידה תומא סלימאן: משרד הפנים חוץ מלבנות את המאגר, מה מתוכנן?

יוסף חיים שמחון: אנחנו נשתדל לשתף פעולה עם הצעות כאלה, ואנחנו, כמו שאמרתי, אנחנו רוצים שזה יגיע בדרכים יצירתיות בשיתוף הרשויות.

גבי לסקי: אנחנו יכולים לצפות שהשרה תוציא הנחיה לכל הרשויות לשקול בחיוב לקרוא מעכשיו ועד לשוויון לכל הרחובות החדשים על שם נשים?

יוסף חיים שמחון: אני אבחן.

יוסף חיים שמחון: אני אעביר את זה לשרה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעביר גם את זה בהחלטות שלנו, וגם בשבוע הבא אני קבעתי פגישת עבודה עם האחראית במשרד בנושא, ואנחנו נקדם את זה, יש כמה וכמה הצעות, זאת אחת מהן.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שדווקא מרכז השלטון המקומי, אני מחזיקה בידיים פניה של מנכ"ל מרכז השלטון המקומי לראשי הרשויות המקומיות ולמנכ"לים ברשויות המקומיות, מבקש מהם שוויון מגדרי בקריאת שמות לרחובות.

עאידה תומא סלימאן: שזה אני מבינה גם כן שזה לאחר פעילות של מר עדן פוקס בנושא, וזה היה ממאי בשנה שעברה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לדעת איפה זה עומד ותלוי, והאם היו, חוץ מאשר מה שמר עדן דיבר עליו בהתחלה של כמה רשויות ששיתפו פעולה ומשתפים פעולה עם הפרוייקט.

עאידה תומא סלימאן: איתנו מהמרכז לשלטון המקומי ספי מזרחי, יועצת למעמד האישה ושוויון מגדרי, האם יש לך מה להוסיף גברתי על מה שאמרתי בעניין מרכז השלטון המקומי?

עאידה תומא סלימאן: האם יש עוד צעדים שאתם עושים בעניין?

ספי מזרחי: אתם שומעים אותי?

עאידה תומא סלימאן: טוב, תשפרי קליטה ונחזור אלייך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות לגברת מוריה שלומות חברת מועצת העיר תל אביב-יפו.

מוריה שלומות: סליחה, לקח לי זמן להשתחרר מה-MUTE.

מוריה שלומות: תודה ליושבת הראש, לחברות הכנסת ולכל המשתתפות.

מוריה שלומות: שמי מוריה שלומות, אני חברת מועצת העיר בתל אביב-יפו.

מוריה שלומות: ולאחרונה באמת הצלחנו להעביר הצעה לסדר שהוא לקשת, ואני שבעצם מבוססת על המיזם של עדן שבו העיר תקח על עצמה יותר ממה שגבי הציעה כרגע משרת הפנים, שהעיריה בעצם באופן יזום ופרו-אקטיבי תהפוך את השמות הניטרליים, חלק גדול מהם, לשמות של נשים כדי להנציח נשים במרחב הציבורי.

מוריה שלומות: אני לא ארחיב על החשיבות של זה, אבל אין ספק שיותר מאלף הרצאות פמיניסטיות, זה שילדה, אישה, נערה, הולכת ברחוב ורואה נשים שלקחו חלק בעיצוב המרחב הציבורי, זה דבר שהוא יש לו השפעה כבירה עליהן.

מוריה שלומות: מה שנתקלנו זה בשתי חרדות, אגב ההצעה לכאורה עברה, והיא נמצאת עכשיו בידי הועדה לשוויון מגדרי של העיר שיושב הראש שלה זה מוטי רייף, יחד עם אפשרת מנקין שהיא בעלת תפקיד, האחראית, ראש אגף לשוויון חברתי בעיר, ואני מאוד מקווה שלאט לאט ליבם יתרחב והם לא יסתפקו רק בארבע השמות שנתנו עכשיו---

עאידה תומא סלימאן: ואם הלב לא מתרחב, מה נעשה?

מוריה שלומות: אז יש כמה דברים כי את ביקשת ממש פתרונות כמה שיותר.

גבי לסקי: מוריה את יכולה להגיד לנו מה קרה עם גשר יהודית?

גבי לסקי: איך זה קרה שפתאום החליפו את השם?

מוריה שלומות: תראי אני יכולה להגיד רק את ההסבר שאני קיבלתי, אני לא שלמה איתו, שהשם של גשר יהודית.

מוריה שלומות: ..

מוריה שלומות: אני פניתי ללשכת ראש העיר, השם של גשר יהודית כשמו הרשמי עוד היה לפני שהושלמה הקמתו, זאת אומרת השם הרשמי שניתן לו עוד לפני ההקמה זה על שם יצחק נבון.

גבי לסקי: מוריה אבל בעתירה עיריית תל אביב הציגה את הגשר כגשר יהודית כשמו הרשמי אז זה לא מסתדר.

מוריה שלומות: אני שמעתי שאת אומרת את זה, ואני חשבתי אחר-כך לשאול אותך באיזה הקשר זה נאמר ולפנות אליהם ולהגיד שהתשובה שלהם באמת הייתה "חרטה", סליחה.

מוריה שלומות: אבל ככה זה ההסבר שלהם, שהגשר הזה ושהשם העממי טוב להם.

מוריה שלומות: הם אומרים אנחנו כבר מחויבים לשם---

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סליחה, אני יודעת שאתן מאוד מודאגות מהנושא של שינוי השם של הגשר, אבל בטוחה שלא מוריה המוסמכת לענות לנו ולפתור את הבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: ואני מעוניינת להתקדם בדיון הזה.

מוריה שלומות: אז אני יודעת עאידה, בגלל זה אני רוצה להגיד שני דברים קטנים שבאמת הם אמיתיים.

מוריה שלומות: האחד זה ועדת השמות בתל אביב, היא ועדה שהיא ללא נציגי ציבור כרגע בשביל להוריד את מפלס הויכוחים.

מוריה שלומות: זה לא בא בחשבון, אין נציגי ציבור ולכן כל מה שראש העיר שואף זה מה שקורה, ולכן השלטון במקומי עליו לתת את הדעת להרכבה של ועדת שיום עירונית ומקומית.

מוריה שלומות: זה דבר אחד.

מוריה שלומות: הדבר הנוסף הוא בשל החשש, שאני רוצה להגיד שהוא מוצדק, שהעיר תשנה את פניה בבת אחת, ביום אחד נהיה באיזה דיס-אוריינטציה, אז על זה אנחנו חייבים, עדן גם דיברנו על זה ביננו, חייבים שהתכנית תהיה תכנית שפרוסה על כמה שנים, שהיא הדרגתית, שהיא בשיתוף ציבור, שכל שכונה תוכל, כמו שדיברת על נצרת, כל שכונה תוכל לתת את הדעת על איזה שמות של אנשים שגרו, זה יכול להיות דבר נפלא.

מוריה שלומות: ודבר אחרון כמו שדיברתם קודם, הנחיות מהשלטון המרכזי לעיריית תל-אביב.

מוריה שלומות: להתחייב שבתוך חמש-עשר-שש שנים, המרחב הזה ישתנה למרחב שוויוני, זה דבר שהעירייה, אני מרגישה אפילו זקוקה לו, כדי לקחת את זה הלאה, כי כמובן ההצעה התקבלה כי מי יכול להתנגד להצעה כל-כך טובה.

מוריה שלומות: בזה אני אסיים, ותודה.

גבי לסקי: אני לא חושבת שזה מה שאמרתי זה מספיק.

גבי לסקי: אני חד משמעית חושבת שצריכים לעשות פעולות פרו-אקטיביות כדי לשנות ולהגיע לשוויון, אז זה לא שאני, אני רק רוצה שיתחיל לצאת ממשרד הפנים גם כן המלצות והנחיות כדי לחזק את חברות המועצה כמוך ואחרות שמקדמות את זה בתוך הערים שלהן.

מוריה שלומות: אני הבנתי גבי

נעמה לזימי: במיוחד כשבונים שכונה חדשה, קל יותר להחליט עכשיו נגיד כל הרחובות על שם נשים, או 50 אחוזים.

נעמה לזימי: בשכונה חדשה אין אפילו דילמה של שינוי שמות.

גבי לסקי: זה מה שאמרתי, יש שכונות חדשות אפשר להגיד כולן הכל זה יהיה נשים, כל הרחובות שיש עליהם מספר, עכשיו.

גבי לסקי: זה לא צריך, זה לא עניין, זו לא בעיה---

מוריה שלומות: זה לא מספיק.

גבי לסקי: אני לא אומרת שזה מספיק מוריה, אני אומרת שזה משהו שאפשר לעשות היום.

מוריה שלומות: נכון.

קריאה: זה נעשה כבר.

עאידה תומא סלימאן: פתרנו את הבעיה?

נעמה לזימי: בבאר שבע אולי הגדירה ראש עיר, זו לא היתה החלטה גורפת שבשכונות חדשות יהיו רק שמות של נשים---

קריאה: לא, אבל היתה החלטה גורפת מוניציפלית, עשינו את זה בעבר זה קרה בראש העין, זה ממש---

נעמה לזימי: זה היה נקודתית בערים מסוימות.

נעמה לזימי: לא כהחלטה גורפת.

קריאה: לא כהחלטה גורפת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: יעל רצית להוסיף משהו?

יעל שרר: הרבה דברים.

עאידה תומא סלימאן: אם הפתעתי אותך ואת לא מוכנה אז אפשר לותר.

יעל שרר: אז אני מנהלת את פרוייקט 'רחוב משלה' מ- 2013, זה פרויקט של מתנדבות שנועד לעודד הנצחת נשים במרחב הציבורי, בעצם הפרוייקט הזה התחיל כי פנו אלינו ואמרו שבעצם לא מנציחים נשים---

עאידה תומא סלימאן: יעל, הצעות.

יעל שרר: אני פה מ- 2013 אני רק רוצה לתת רקע מה עשינו עד עכשיו כדי להבין מה בעצם אני מציעה ומה עשינו.

יעל שרר: עשינו כבר מספר תלת ספרתי של רחובות שנקראו על שם נשים ברשויות שונות.

יעל שרר: ועשינו מעבר לרחובות, גם מוסדות ציבוריים כמו ספריות, בתי ספר, כיכרות, פארקים ודברים כאלה.

יעל שרר: ואני ממש חושבת שההצעה להסתפק בפחות היא הצעה לא טובה ולא נכונה.

יעל שרר: אנחנו בתנופת בניה מטורפת בכל המדינה, ונבנים המון בתי ספר והמון מבני ציבור ואפשר לתת להם שמות של נשים וזה רלוונטי.

יעל שרר: ואני גם חושבת שההצעה פה באמת לשיים את המקומות האלה דרך ועדת שמות היא הצעה נכונה.

יעל שרר: אבל אני אגיד ככה, המאגר של 'רחוב משלה' הלך ותפח מ- 2013, והוא מכיל עכשיו מאות נשים.

יעל שרר: במאות נשים האלה יש גיוון עצום, הן מדתות שונות, מעדות שונות, מתחומים שונים עם הישגים שונים, הן גם מדעניות, גם משוררות, גם חסידות אומות עולם, וגם זוכות פרס נובל וגם פעילות חברתיות שיש מקום להנציח אותן בשכונה אחת בעיר אחת.

יעל שרר: וזה לא פחות חשוב, ואלה בדיוק הנשים שיש לנו במאגר.

יעל שרר: ואני חושבת שזאת תשובה לעובדה שכל ציר וכל קונגרס ציוני הכי זניח קיבל רחוב בערים רבות.

יעל שרר: אני חושבת שהאיזון המגדרי צריך להתחיל בוועדת השמות.

יעל שרר: וצריך להיות---

עאידה תומא סלימאן: בדיוק רשמתי לי את זה, הרכב ועדות השמות ורציתי להתייחס אליו אחר-כך.

יעל שרר: זה ממש הא'-ב' של הדבר, וכל ועדת שמות צריכה נציגי ציבור, וזה קרה בערים מסוימות בארץ שבאו וגם אמרו לי, והייתי בקשר עם עשרות עיריות אם לא מאות במהלך השנים, ואמרו לי על נשים בהן לא ראויות.

יעל שרר: ואחד ממוקדי המריבה היה קריאת רחוב על שם אום כולתום, שאמרו לא זה לא יכול להיות והיא לא אישה ישראלית, ובסופו של דבר נקרא רחוב על שמה בירושלים ואני לא חושבת שיש מי שחושב שזה לא נכון או לא טוב, או לא הייתה לה השפעה תרבותית על אנשים שחיים במדינה הזאת.

יעל שרר: ובטח הייתה לאום כולתום השפעה תרבותית יותר גדולה מאשר הייתה בחדרה לצבי הנחל שהונצחו ברחוב, או בהוד השרון לטווס שהונצח ברחוב, או לחלוקי הנחל.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלטווס יש השפעה תרבותית מאוד גדולה על ישראלים.

עאידה תומא סלימאן: הוא מודל לחיקוי אצל הרבה ישראלים.

יעל שרר: בכנסת זה בטוח.

יעל שרר: אבל מה שאני אומרת זה שמה שקרה כאן קרה בגלל שנתנו שמות בשלבי הפרצלציה, וזה דבר שלמשל דיברנו עליו, לא קורה בערים ערביות.

יעל שרר: כשיש שכונות שלמות שנותנים להם שמות ולא מזמינים את הציבור להשתתף בתהליך הזה, התהליך הזה לא מונגש.

יעל שרר: מה שאנחנו עשינו ב'רחוב משלה' זה בעצם אפילו למצוא את האימייל של ועדת השמות, הוא לא קיים ולא מונגש.

יעל שרר: לא קראו לציבור להציע הצעות, ואז באו נציגי ועדת השמות ובאמת הלכו על כלנית, חרצית, חצב, וסיימו את העניין.

יעל שרר: ולא צריך לעבוד ככה יותר, יש תנופת בניה מדהימה.

יעל שרר: כל פעם שיש שכונה, משרד הפנים צריך לעודד את הרשויות המקומיות לפנות לציבור, לקבל הצעות, ואז אנחנו לא נקבל יותר את העצבים והטווסים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: דוברת אחרונה, עורכת הדין עדי לוי-סקופ.

עאידה תומא סלימאן: חברת מועצת כפר-סבא ויו"ר מועצת נשים, בבקשה גבירתי.

עדי לוי סקופ: אוקיי.

עדי לוי סקופ: צהריים טובים, תודה רבה ע.

עדי לוי סקופ: ההזדמנות להיות שותפות לשיח הזה.

עדי לוי סקופ: אנחנו בעיריית כפר-סבא למעשה כבר בחודש אוקטובר קיבלנו החלטה גם לתת קדימות למתן שמות על שם נשים ברחובות, מבני ציבור, מעונות יום, כיכרות וכו', בסדר גודל של שני שליש על שליש, אבל ההחלטה המאוד משמעותית---

עאידה תומא סלימאן: סליחה, מה שני שליש?

עדי לוי סקופ: שני שליש על שם נשים, שליש על שם גברים.

עדי לוי סקופ: אבל, החלטה הרבה יותר חשובה שקיבלנו, היא בעצם הסבת שמות גנריים לשמות על שם נשים.

עדי לוי סקופ: ואני אתחיל בדוגמאות, אנחנו כרגע במהלך של שינוי שמות של חמישה מעונות יום משמות גנריים 'הדרים', 'שמונים', 'שישים', 'רפפורט' שזה גם שם הרחוב, 'ספיר' שזה גם שם ההיכל, לשמות על שם נשים, וגם יעל ומיקי מכירות את זה כי דיברנו כבר על דוגמאות של שמות של נשים שנרצה להציע בשיתוף ציבור.

עדי לוי סקופ: במקביל אנחנו בוחנים ובוחנות הסבת שמות נוספים גם של רחובות, גם של כיכרות, של מבני ציבור, שמות גנריים על שם נשים.

עדי לוי סקופ: מבחינתנו זה לא מספיק, אנחנו זקוקות לתמיכה חקיקתית, כרגע לפקודת העיריות שני שליש, רוב, להסבת שמות.

עדי לוי סקופ: אנחנו נשמח מאוד לקדם בשיתוף פעולה, תיקון חקיקה יאפשר רוב רגיל ולא שני שליש, אלא הסבת שמות גנריים, לא שמות על-שם אנשי ציבור וכו', אלא שמות גנריים ברוב רגיל ולא של שני שליש.

עדי לוי סקופ: זה אחד.

עדי לוי סקופ: במילה אחרונה, באמת בשל הזמן הקצר, עד כמה זה חשוב הנוכחות שלנו במרחב הציבורי.

עדי לוי סקופ: דוגמה אמיתית מכפר-סבא, לפני שנה הסתובבתי בקונסרבטוריון העירוני שלנו, עליתי לשירותים, סיפור אמיתי, בדרכי לשירותים נתקלתי בקיר מלחינים- באך, בטהובן, מוצארט, ויולדי, אף לא אישה אחת.

עדי לוי סקופ: באותו רגע החלטנו שנקים את קיר המלחינות, יצרנו קשר עם דוקטור אדית זק מומחית בינלאומית לנושא מוזיקה, שוויון מגדרי במוזיקה, הקמנו קיר מלחינות, יזמנו השקת אמנה לקידום תרבות שוויונית שגם כבוד שר התרבות קרא לרשויות להצטרף לאמנה הזו ששותפים ושותפות לה 20 ארגונים ברמה הארצית.

עדי לוי סקופ: ומה קרה השנה בפועל בתחרות נושפים שהסתיימה לפני שבוע וחצי?

עדי לוי סקופ: בתחרות הזו הצלחנו להגיע לשוויון בנערים והנערות המתמודדים והמתמודדות בתחרות, הגענו לשוויון בצוות השיפוט, הבאנו פעם ראשונה מנצחת- בר אבני, שהיא בוגרת הקונסרבטוריון, היא המנהלת האמנותית המוזיקלית של תזמורת באייר.

עדי לוי סקופ: הצלחנו בעצם לעשות מהפכה אמיתית כתוצאה מזה שהשקנו קיר, קיבלנו אינסוף פנות מנערות שבאות להתמודד שהן עברו דרך קיר המלחינות, הן ראו שיש להן זכות להיות שם, הגישו מועמדות וביקשו להתחרות.

עדי לוי סקופ: זאת אומרת הזכות הזו משפיעה, אצלנו בכפר-סבא בשנה אחת עשינו מהפכה.

עדי לוי סקופ: אז כל מי שטוען וטוענת שזה בסך-הכל שם, שזה בסך-הכל כיכר, ככה הנערות רואות את היכולת שלהן להיות שוות, וזה העתיד שלנו.

עדי לוי סקופ: אז זו התשובה שלנו בכפר-סבא ואנחנו נשמח לתמיכה בכל הנושא של תיקון החקיקה על מנת שלא נהיה תלויות ברוב של שני שליש במועצת העיר, מאוד מורכב וקשה, רוב רגיל זה מספיק, גם ככה זה מורכב.

עדי לוי סקופ: תודה רבה לכן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, באמת תודה על האופטימיות הזו שאת שידרת לנו.

עאידה תומא סלימאן: כן, מר יוסף שמחון, רצית להוסיף משהו.

יוסף חיים שמחון: כן.

יוסף חיים שמחון: חבל שחברת הכנסת נעמה כבר לא כאן.

יוסף חיים שמחון: אני יכול לומר שאני בשיח מול לשכת המנכ"ל ולשכת השרה בבחינה להוציא כזה מכתב של הנחיה לרשויות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אז בסדר.

יוסף חיים שמחון: או של מקומות חדשים, או שינוי גנרי, או גם וגם וגם, אנחנו על זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני מודה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שבעיני היום אני יכולה להגיד שאני מכריזה שאנחנו, הוועדה, מעכשיו פותחת במצע שכולו מטרתו היא להנכיח את הנשים במרחב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתחילים בעניין של שיום.

עאידה תומא סלימאן: לא ניתן להעלים, או להדיר, או למחוק, את הנשים ואת ההיסטוריה שלהן ואת התרומה שלהן, אם זה במכוון, כאשר עושים את זה במכוון ואנחנו יודעים, שלצערי, זה עדיין קיים במחוזות מסוימים, ואם זה בלא מכוון בצורה בלתי מודעת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות להיות חלק מהתודעה הציבורית, אנחנו רוצות לתת לצעירות ולילדות דוגמאות לנשים שאפשר להזדהות איתן ואפשר דרכן להבין ששוויון הוא משהו שצריך להתכוון אליו ולשים לו מדדים.

עאידה תומא סלימאן: וכשאני אומרת מדדים אני חושבת שהגיע הזמן גם כבית המחוקקים, לפתוח בסדרה של חקיקה.

עאידה תומא סלימאן: היום קיבלתי כמה אפשרויות שאפשר להכניס לתוך החוק, כולל העניין של הרכב ועדות השמות.

עאידה תומא סלימאן: זה אי אפשר להפקיר את הזירה הזו, מי שקובע את השמות בעצם קובע את המציאות שראינו עד עכשיו, שבה הנשים נעלמות מהתמונה.

עאידה תומא סלימאן: לכן צריך קודם כל שיהיו נשים בתוך המקום שמקבל את ההחלטות, וכך נוכל לקדם את הדברים בצורה יותר טובה.

עאידה תומא סלימאן: ראינו כאשר יש נשים במועצות המקומיות שרוצות לקדם את הנושא, אם זה יועצות, אם זה חברות מועצה, אנחנו מקדמות בצורה יותר טובה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, זה גם עניין הכנסת מבני הציבור גם כן לאחריות של הוועדות, וגם חיוב הוועדות בלפחות בשמות החדשים שהם נותנים, חיוב באחוז של נשים שלא יורדים מתחתיו- חמישים אחוז בכל השמות החדשים.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא במקרה מתייחסת לשמות חדשים, כי יש הרבה שמות שצריך לתת.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו בעניין של שינוי שמות גנריים, שמות ניטרליים מגדרית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מחייב מהלך גדול, ואני קוראת גם לקבינט השוויון המגדרי לקחת את הנושא הזה על עצמם, וגם לשרת הפנים חברת הכנסת איילת שקד, או שהיא לא חברת כנסת, לא חברת כנסת, השרה איילת שקד לקחת על עצמה את הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: זו אחת הדרכים להפוך את ההצהרה שהיא מחויבת לשוויון מגדרי, למשהו אופרטיבי.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אישה עומדת במשרד הפנים, יש לה את היכולת לבוא ולהצהיר איתנו בוועדה על מהלך ארצי שבו היא מעודדת ומנחה את ראשי הרשויות המקומיות כן להתחיל בהחלפת השמות הניטרליים האלה לשמות של נשים.

עאידה תומא סלימאן: ככה אפשר לסגור את הפער שנוצר לאורך השנים בתקופה יותר קצרה, ואפשר לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו בעניין של מאגר השמות המוצע שדיברת עליו, היוזמה של חבר הכנסת איתן גינזבורג, אני גם אפנה אליו אבל בעיקר אפנה גם כן לשרה.

עאידה תומא סלימאן: יש צורך בהצעת חוק שכל מאגר כזה מחויב גם כן באחוז מסוים של שמות של נשים ומגוון של נשים, וזה חייב להיות חלק מהתהליך.

עאידה תומא סלימאן: בעניין המהלך הארצי להחלפת השמות, אנחנו גם נרצה בוועדה לעקוב אחרי המהלך הזה ונבקש אחר-כך דיווחים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם כן אולי באמת הגיע הזמן לבקש חובת דיווח מהרשויות המקומיות, על כל השמות באופן שנתי שהם נותנים.

עאידה תומא סלימאן: זה דבר חשוב.

עאידה תומא סלימאן: יש פה בעצם מכלול של הצעות אופרטיביות שאפשר דרכן לתקן את המעוות, ולהנכיח את הנשים ושמות נשים במרחב הציבורי, לתת דוגמה של מה זה שוויון מגדרי במרחב הציבורי וברשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: וכפי שאמרתי, אני מתחייבת, כל עוד אני יושבת הראש של הוועדה הזו, שהוועדה תקח על עצמה את הפרוייקט הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה באמת לאמץ את הרעיון שהביא מר עדן פוקס בהחלפת השמות למען הוגנות מגדרית, ואנחנו לא נוותר.

עאידה תומא סלימאן: אלה משאבים תקראו להם רוחניים, תקראו להם מה שאתם רוצים, אלה משאבים שמגיע לנו כנשים גם ליהנות מהם, להיות חלק מהם ולהטביע את חותמנו עליהם.

עאידה תומא סלימאן: ולכן אנחנו נוביל את זה דרך גם פגישות עבודה, דרך פניה לשרות האחראיות, ודרך מעקב צמוד לעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולם ואני נועלת את הישיבה.