ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 59, 2022-02-02 09:43

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לביטחון פנים, היום ה-2.2.22, יופי של תאריך.

מירב בן ארי: ראש חודש אדר, משנכנס אדר מרבים בשמחה.

מירב בן ארי: היום א' באדר א', גם יפה.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים בהצעה לדיון מהיר בנושא אלימות שוטרים כלפי מפגינים ומתפללים של חברי הכנסת משה ארבל, איתמר בן גביר, אורי מקלב, עמיחי שיקלי, מכלוף מיקי זוהר וחברת הכנסת גבי לסקי.

מירב בן ארי: אני אתחיל בשתי דקות, אני לא אדבר הרבה, אני אתן לכם.

מירב בן ארי: אני מבקשת מהמציעים, בעיקרון אני תמיד נותנת לפי סדר המציעים, אבל חברת הכנסת גבי לסקי ביקשה לדבר ולצאת, אם זה מקובל עליכם שאני אתן לה ראשונה.

משה ארבל: Ladies first.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אז אני אגיד רק כמה מילים ולאחר מכן חברת הכנסת גבי לסקי וכמו שהקראתי נתחיל עם חברי הכנסת.

מירב בן ארי: הדיון הזה הובא לפתחנו באמת בעיקרון בשל המקרה של חיים מזרחי.

מירב בן ארי: שלום, חיים ואמא שלו, שאני רואה אותם.

מירב בן ארי: זה אירוע שאנחנו ראינו אלימות קשה מאוד של שוטרים כלפי אדם צעיר שבא ובסך הכול ניסה לומר לשוטרים, בעצם להתריע על איזה שהוא עוול שהם גרמו שם, שריטה של אוטו לדעתי, ומכאן החלה – אני ראיתי את כל הסרטונים ששלחו לי, מכל הזוויות, ואין שום סיבה, שום סיבה, לפעול כפי שפעלו השוטרים שם באירוע הזה.

מירב בן ארי: אין שום סיבה.

מירב בן ארי: אני גם לא מצליחה להבין את זה, זה 2022, מה אתם חושבים, שלא יצלמו כל דבר?

מירב בן ארי: הכול מצולם, המצלמות של השוטרים יבואו אחרי זה, אבל הכול מצולם.

מירב בן ארי: אמצע ירושלים, לב העיר, למה?

מירב בן ארי: למה צריך ארבעה שוטרים על בחור צעיר?

מירב בן ארי: אני התקשרתי אליך ואתה מסמס לי ואנחנו קצת – שמעתי את הדברים הקשים שאמרת וכואב לי הלב.

מירב בן ארי: כואב הלב, לא צריך, לא צריך להתנהל ככה.

מירב בן ארי: עזבו שהכול מצולם, זה אזרחים במדינת ישראל, לא צריך להגיע למצב כזה של מה שקרה לחיים.

מירב בן ארי: אבל חיים הוא דוגמה והוא לא היחיד, לצערי.

מירב בן ארי: היו כמה וכמה מקרים שבהם שוטרים נהגו בצורה אלימה כלפי אזרחים, ראינו את זה גם בארצות הברית הגדולה והדמוקרטית במקרה של ג'ורג' פלויד, אבל גם כאן, ולצערי אנחנו לא מבדילים בין חרדים לבין ערבים, בין יוצאי אתיופיה לאזרחים, למפגיני בלפור ולעוד הרבה הרבה מקרים שהגיעו לידיי בשבועיים האחרונים.

מירב בן ארי: ואני אגיד משהו אחד אחרון.

מירב בן ארי: אני לא מאשימה את כל המשטרה ואני תמיד אומרת פה, הוועדה לא תהפוך את המשטרה לשק חבטות, אבל מספיק תפוח אחד כדי שמה שנראה זה כל הסל של הפירות.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים, גם בוועדה שמפקחת על המשטרה וגם במשטרה, לפעול ביד קשה מאוד, כי אנחנו מצפים משוטרים לשמור על החוק.

מירב בן ארי: זה הדבר הכי חשוב.

מירב בן ארי: אני מצפה מכל אזרח, אבל בטח משוטר, וברגע שיש אירוע כזה גם צריך להגיב בהתאם.

מירב בן ארי: אני לפעמים רואה את התגובות ואני לא מצליחה להבין, תגידו: נבדוק, נחקור, נראה וניתן לכם תשובה בשקיפות מלאה.

מירב בן ארי: זו מדינת ישראל 2022, הכול מצולם, הכול מתועד, ככל שהמשטרה תהיה יותר שקופה, ככל שהמשטרה תדבר ותגיד שהם לוקחים את האירוע הזה ברצינות הראויה ואותם שוטרים יישפטו, כל האירוע לדעתי יתנהל אחרת.

מירב בן ארי: אני יודעת ששוטרים נמצאים בחקירת מח"ש, אתם עוד תתייחסו לזה.

מירב בן ארי: זהו, סיימתי.

מירב בן ארי: אמרתי שאני אדבר בקצרה, אני רוצה לתת לחברי הכנסת.

מירב בן ארי: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: אגב, גם תראו שיש כאן ימין שמאל, חרדים, כולם שותפים לאירוע הזה.

גבי לסקי: תודה, כבוד היושבת ראש, על שנענית כל כך מהר לדיון הזה ותודה לחברים שנתתם לי לדבר קודם, יש לי דיון גם על הצעה נוספת בעניין משלוחים של בעלי החיים, המשלוחים החיים, אז אני איאלץ לצאת מוקדם.

אורי מקלב: הלוואי שישמרו על האנשים החיים כמו שאנחנו רוצים לשמור על בעלי חיים.

גבי לסקי: מקלב, בגלל זה אני גם פה וגם שם, כי עליי אתה לא יכול להגיד דבר כזה.

מירב בן ארי: גבי שומרת גם על אנשים וגם על בעלי חיים.

גבי לסקי: אני פה, ובאמת אמרה את זה נכון, יושבת הראש, זה לא עניין, לא של ימין ולא של שמאל, זה לא עניין של חרדים ושל חילונים, אני ראיתי את התמונות של מה שהתחולל בך.

גבי לסקי: אזרח נורמטיבי, לא רק זה, מהמעולים שבהם, שיצא החוצה וראה שרכב פגע ברכב אחר ולא השאיר פתק ובאת לעזור.

גבי לסקי: זאת אומרת אזרח שבא לעשות את המוטל על כל אזרח פתאום מוצא את עצמו במערבולת של תפוז מכני שדווקא מי שנוגע בו, מי שפוגע בו, מי שלוקח אותו למעצר ומבקש להאריך את מעצרו זה משטרת ישראל.

גבי לסקי: יו"ר הוועדה היא אישה עדינה ומאופקת - - -

מירב בן ארי: עדינה עוד לא אמרו עליי בחיים.

עמיחי שיקלי: יש על זה כל מיני דעות.

מירב בן ארי: הדבר האחרון שאפשר להגיד עליי שאני עדינה.

יצחק פינדרוס: רק אל תביאי את זה לוויכוחים בין ימין ושמאל.

גבי לסקי: מאופקת בעניין היחס של המשטרה, כי לצערי לא מדובר במקרה בודד, כי יש מקרה בודד ועוד מקרה בודד ועוד מקרה בודד, והפגנה ותקיפות כנגד המפגינים בעד החקירה של אהוביה סנדק, ויש תקיפות בעניין המפגינים בבלפור.

קריאה: והילד איאד אל חלאק זיכרונו לברכה.

גבי לסקי: ויש את ההפגנות ותקיפות בעניין איאד אל חלאק.

גבי לסקי: אז יש בכל המקומות וכל הזמן.

גבי לסקי: המשטרה עושה שימוש שלא כדין ושימוש פסול באלימות וזה לא רק תפוח רקוב פה ושם.

גבי לסקי: אני חייבת לומר, יש אמצעים שהפכו לאלימות ממוסדת של המשטרה, שימוש שלא לצורך במכת"זיות, שימוש שלא לצורך בבואש.

גבי לסקי: העובדה עכשיו שהורידו את הרמה, מתי אפשר לעשות שימוש באלות, גם במקרים במדרג נמוך יותר.

גבי לסקי: יש עכשיו אצל החרדים מעצרים ליליים, איפה אנחנו ראינו דבר כזה?

גבי לסקי: שבמקום לזמן אזרח נורמטיבי לסור למשטרה צריכים לעשות מעצרים ליליים?

גבי לסקי: זה בדיוק מה שקורה בשטחים, הכול מתחיל שם והכול מתגלגל בתוך מדינת ישראל.

גבי לסקי: תשמעו, האלימות המשטרתית בגלל שאין גוף שמעז לחקור את זה כמו שצריך.

גבי לסקי: מח"ש בפשיטת רגל.

גבי לסקי: אני יודעת, חיים, שמסרת עדות במח"ש, אבל על אף זאת אני לא ראיתי עדיין ששוטרים שחשודים באלימות הוצאו באופן מיידי מכל תפקיד שיש להם עד לבירור העניין.

גבי לסקי: כל עוד שהשוטרים לא משלמים מחיר על האלימות ועל השימוש בכוח באופן בלתי חוקי הדבר הזה יימשך.

גבי לסקי: אני דורשת, כמסקנה של הדיון הזה, כל שוטר שחשוד באלימות, לא רק שתתקיים חקירה מיידית של מח"ש, אלא כל עוד שאין תוצאות של החקירה חייבים להשעות אותו, ללא זה האלימות הזו תימשך.

גבי לסקי: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חברת הכנסת גבי לסקי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

משה ארבל: גברתי יושבת הראש, חברי הכנסת, חיים מזרחי, מכובדיי.

משה ארבל: אני מודה לך מאוד על קיום הדיון המהיר הזה בנושא שהוא באמת בליבת זכויות האדם של מדינת ישראל.

משה ארבל: היכולת של אדם לדעת שהוא יוצא למרחב הציבורי והוא חוזר הביתה בשלום, ואין ספק שאנחנו במדינה חפצת חיים, אלמלא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו, חייבים שתהיה משטרה וחייבים שתהיה משטרה טובה וחזקה, ודווקא לשם כך אנחנו באים ומכנסים את הדיון הזה, כדי לומר שאם ישנם בארגון אנשים שסרחו וסררו, אנחנו לא משני צדי המתרס, אנחנו מאותו צד של המתרס, כולנו צריכים לדעת שצריכים להוציא החוצה את אותם תפוחים רקובים, כפי שאמרה יושבת הראש, כדי שהמשטרה באמת תוכל להתגאות בלובשי המדים שלה.

משה ארבל: שאנחנו נראה שוטר ונהיה גאים בו.

משה ארבל: המצב הזה שאנחנו יושבים בדיון במקרה מאוד מאוד קשה ומזעזע, לפני תחילת הדיון, גברתי היושבת ראש, ישב לידי חיים ופחד וביקש ממני: תוודא שאין להם אזיקים.

משה ארבל: הוא רואה שוטרים מול העיניים והוא בפוסט טראומה קשה מאוד.

משה ארבל: האירוע הזה הוא אירוע בלתי מתקבל על הדעת.

משה ארבל: האם באמת חקירת מח"ש תוביל לאנשהו?

משה ארבל: הרי אם הם לא היו שוטרים וחקירת מח"ש, לצערי הרב, בראשות קרן בר מנחם, אלא במח"ש מתפקדת נורמלית האירוע הזה היה צריך להתחיל קודם כל במעצר, במעצר של אותם בריונים, שהם לא לובשי מדים, הם היו בבילוש, הם היו צריכים להיכנס למעצר על עבירת אלימות קשה מאוד, הם לא נעצרו.

משה ארבל: אני לא יודע אם הם ממשיכים בתפקידם במשטרה, זה אתם תצטרכו לתת לנו את הדיווח.

משה ארבל: בנוסף, האם הם שילמו על הנזק הזה שהם גרמו לרכב שעבר לצדם?

משה ארבל: הם גרמו נזק לאזרח, הם שילמו עליו?

משה ארבל: הם טענו שהם בדרך בדחיפות, הם קיבלו קריאה דחופה לשוטר שנקלע למצוקה, האם הם הזניחו את השוטר הזה?

משה ארבל: כי בסופו של דבר הם לקחו את חיים לתחנת המשטרה.

מירב בן ארי: רגע, משה.

מירב בן ארי: אני מבקשת שתרשמו את ההערות של חבר הכנסת כי אנחנו נרצה לשמוע את ההתייחסות שלכם לפחות למה שלא נמצא תחת חקירה.

משה ארבל: כל הדברים הללו בסופו של דבר מחייבים אותנו קודם כל להבין שיש באמת אינטרס משותף, אינטרס לאומי, גם לכם כלובשי המדים, אתם מגדלים פה ילדים בארץ הזו, הילדים שלכם יכלו להיקלע לאותה סיטואציה, הם לא הולכים עם שלט 'אבא שלי שוטר'.

משה ארבל: הילד שלכם יכול היה להיקלע לסיטואציה שהוא מגיע לבילוש ואומר לו: שמע, שרטת רכב, והוא מוצא את עצמו באותה סיטואציה, בתחנת משטרה.

משה ארבל: לא די בכך, פרקליטות המדינה שולחת בדואר רשום מסמך לביתו של חיים מזרחי עם הודעה לקראת הגשת כתב אישום על תקיפת שוטר, כאשר כל האירוע כולו היה מצולם.

משה ארבל: כמובן שלאחר כמה ימים הם הודיעו שהתיק נסגר, אני מקווה שבחוסר אשמה.

משה ארבל: אני רוצה לומר דבר נוסף, חשוב לא פחות.

משה ארבל: אם הזירה לא הייתה מצולמת אני מבטיח לכם שהוא לא היה יושב פה היום, הוא היה עצור עד תום ההליכים, הוא היה עצור עד תום ההליכים וגם מקבל עונש מאסר.

משה ארבל: אם הזירה לא הייתה מצולמת.

משה ארבל: לכן אנחנו חייבים שהמשטרה תדע את החשיבות של מצלמות הגוף, את החשיבות של כל הזירות מצולמות, להבין את זה, ואת החשיבות של לשמור על שלטון החוק.

משה ארבל: זה הדבר הבסיסי ביותר, לא מדבר על כבוד האדם, על שלטון החוק, אי אפשר שלובשי המדים יהיו אלה שיפרו אותו, תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

מירב בן ארי: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

איתמר בן גביר: טוב, אני קצת בהלם בדקות האחרונות משום שקיבלתי עכשיו עדכון של פסק דין בירושלים של שני תיקים שבמקרה אני טיפלתי בהם.

מירב בן ארי: כשהיית באזרחות?

איתמר בן גביר: כן, הייתי עורך דין של שניים, על אחד מהם כבר הספקתי להגיש תביעה אזרחית.

איתמר בן גביר: מקרה אחד, נער חרדי, הולך לריצה, נקלע שם לאיזה הפגנה, מגיע מפקד תחנת לב הבירה, מטיח אותו, יש סרטונים, הכול מוסרט, על הקיר, פוצע אותו, פוגע בו.

איתמר בן גביר: מקרה שני גם מקרה של התעללות בבחור בשם ידידיה אפשטיין, בחור חרדי שמצלם כל הזמן סרטונים.

איתמר בן גביר: תופסים אותו, אותו שימי מרציאנו מרביץ לו.

איתמר בן גביר: רק לפני מספר דקות השופטת ג'ויה סקפה-שפירא מזכה זיכוי מוחלט את שימי מרציאנו.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד, פסק הדין הזה זה המשך ישיר לדיון שאנחנו מדברים עליו עכשיו.

איתמר בן גביר: אני אגיד דברים קשים, זה המשך המדיניות של רישיון להרביץ לחרדים.

איתמר בן גביר: ההתנהלות הזאת היא התנהלות מאוד מאוד בעייתית והבעיה המרכזית, שנוכח פסק הדין הזה המסר לשוטרים הוא שאתם יכולים להמשיך להרביץ, אתם יכולים להמשיך לפצוע.

איתמר בן גביר: יש סרטונים, מתעדים, זה כבר לא משנה.

איתמר בן גביר: זה לא משנה.

איתמר בן גביר: אתם לא תיתנו את הדין.

איתמר בן גביר: זו התנהלות שלנו כמחוקקים, אנחנו לא יכולים להשלים איתה.

איתמר בן גביר: אסור לנו להשלים איתה.

איתמר בן גביר: אגב, אני אומר את זה לכל החברים.

איתמר בן גביר: דווקא גבי לסקי בהגינותה יודעת את זה גם, היום זה חרדים, היום זה מתנחלים, היום זה מפגיני בלפור, היום זה כל אחד שיכול להיות ומחר זה כל אחד אחר, המציאות תמיד מתהפכת.

איתמר בן גביר: אני חושב שחוץ מהזעזוע, ואנחנו כאן נשמע את חיים, שהוא במצב לא פשוט – אני חייב להגיד, אני פגשתי אותו במעלית, הבאתי אותו לכאן, הוא פתאום ראה שוטרים שנכנסים לוועדת חוקה, הוא אמר לי: לא, לא, לא, לא, אני לא נכנס.

איתמר בן גביר: אמרתי לו: חיים, אתה איתי, אני אשמור עליך, תבוא.

משה ארבל: האמת שאיתך זה לא כזה בטוח עם שוטרים.

אורי מקלב: לא, בטוח שירביצו לו, לא ירביצו לחיים.

איתמר בן גביר: אצלי מקסימום אחרי זה הם משלמים.

איתמר בן גביר: אבל המציאות הזאת שבחור נורמטיבי חרדי רועד ככה, ואני שואל שאלה אחת, מה המסר כאן?

איתמר בן גביר: מה המסר לאותם צעירים וצעירות חרדים, אותם צעירים וצעירות מההפגנות של סנדק, אותם צעירים וצעירות מהפגנות אחרות, מה המסר?

איתמר בן גביר: ששוטר חס ושלום הוא אויב?

איתמר בן גביר: לכן אני אומר שאנחנו חייבים, וזה אינטרס של כולנו, גם של המשטרה, להוציא את העשבים השוטים, למנוע את האלימות הזאת.

איתמר בן גביר: אני רוצה משטרה שיהיה בה אמון של ציבור, אני רוצה משטרה חזקה, אני רוצה משטרה שתתמודד עם כל האתגרים שאנחנו מדברים עליהם כאן בוועדה בוקר בוקר, אבל חייבים להוציא את העשבים השוטים האלה מהמשטרה.

איתמר בן גביר: הם לא רק עושים נזק לציבור, הם עושים נזק קודם כל למשטרה.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת בן גביר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אורי מקלב, לאחר מכן חבר הכנסת שיקלי.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני יכול להגיד לכם שאני כאן נחשב מוותיקי הבית ופעם אחר פעם אנחנו נדרשים לדון באלימות של משטרה כלפי אזרחים, כלפי מפגינים, ולא רק כלפי מפגינים, כלפי עוברי אורח.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש עוד נושא בבית הזה שמאחד את כל המפלגות, לא משנה קואליציה אופוזיציה.

אורי מקלב: יש נושא אחד שמאחד אותם, זה הנושא של התנהלות המשטרה, אלימות המשטרה כלפי אזרחים וכל האזרחים ובמקרה הזה אני רוצה להגיד לכם, מגיע לכם צל"ש, אתם לא מפלים.

אורי מקלב: זה לא משנה, זה יכול להיות חרדים, זה יכול להיות ערבים, זה יכול להיות מפגיני בלפור, זה יכול להיות אתיופים, זה יכול להיות כל קבוצה שמפגינה או שנקלעת.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם שהמקרים האלה שאנחנו דנים בהם הם המקרים החריגים, חריגים מבחינת התיעוד שלהם, מה שקורה בשטח הוא הרבה הרבה יותר.

אורי מקלב: התיעוד הוא המקרים היחידים או המקרים הבודדים מול התרבות שהיא הרבה יותר גדולה שמתמקדת כאן, כמו במקרה הזה, בוויכוח שיש.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מה קורה בניידת כשלוקחים אותו, אנחנו לא מתועדים מה קורה במתקן המשטרתי שהוא מובא לשם שאחרי זה הם מעידים.

אורי מקלב: ואנחנו מאמינים לעצירים האלה, בגלל שבוויכוח בין השוטר לאזרח פה התברר שהאזרח צודק ולא השוטר.

אורי מקלב: אנחנו נותנים אמון וכוח מבחינת החוק לשוטר מילה מול מילה ואנחנו פעם אחר פעם נתקלים בזה ששוטרים משקרים במצח נחושה.

אורי מקלב: אנחנו רואים את המקרים האלה אחרי שיש תיעוד ועוד הם מעזים עדיין כדי להגן על עצמם, לבקש מעצר או לבקש ערעור אחרי ששופט או שופטת משחררים מיידית עם נזיפה למשטרה ואתם עדיין דבקים בדברים שלכם.

אורי מקלב: כאן התעוזה היא הרבה יותר גדולה והטענה היא הרבה יותר גדולה.

אורי מקלב: אין לכם תרבות של סליחה ובקשת סליחה, אין לכם תרבות כזאת.

אורי מקלב: זה לא קיים.

אורי מקלב: שכרון הכוח שקיים אצלכם הוא שכרון שמעביר אתכם על החוק, מעביר אתכם על ההתנהגות.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד כאן, אנחנו מכירים את השוטרים באופן אישי, אני מעריך ומעריץ של השוטרים, בגלל שאני חושב שאתם עובדים קשה ואתם עושים את העבודה שלכם, אבל כשזה מגיע למקומות של מבחן אמיתי ואולי אפילו ליחידים האלה שהם סורחים, לאותם עשבים שוטים, הבעיה היא שאתם נותנים להם גיבוי ואתם לא מוציאים אותם.

אורי מקלב: בכל מקום יש קיצונים, בכל חברה, גם בחברה שאני מייצג אותה, אבל אנחנו מוקיעים אותם.

אורי מקלב: כשאנחנו רואים את הדברים האלה, כשאנחנו רואים מעשי אלימות של מפגין אנחנו מוקיעים.

אורי מקלב: אצלכם הוא עולה והוא עולה בדרגה, אנחנו הרי נפגשים עם שוטרים לשעבר שמספרים לנו מה קורה כשאתם חוזרים מהפגנה, מה תרבות הצחוק, איך כל אחד מספר, או החברים אומרים: איך אתה נכנסת בו, הוא נחשב, הוא בחור האמיץ.

אורי מקלב: אותם השוטרים ממשיכים לגדול אצלכם והם מקלקלים, הם עושים ריקבון בכל הארגז, בכל המערכת שלכם.

אורי מקלב: בגלל שזה מה שקורה, אתם מגבים אותם.

אורי מקלב: אם הייתם יודעים והיה לכם את האומץ, חברים חברים, אבל כשיש אחד כזה אתם הייתם צריכים להוקיע אותם.

אורי מקלב: מתי ראינו שמשטרה, לא מח"ש, אתם באים ואמרתם על שוטרים: השוטר הזה, אני משעה אותו.

אורי מקלב: תביאו לנו מקרים, הרי יש לנו תיעודים היום בעולם הזה, אתם לא עושים את הדבר הזה.

איתמר בן גביר: רק כשהבת של המוכתר התלוננה על השוטרת אוריאן, חוץ מזה אף פעם לא.

מירב בן ארי: תודה.

אורי מקלב: חצי דקה.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר, אנחנו יודעים את העבודה שאתם עושים, אני גם מכיר אתכם באופן אישי, בעיקר את המפקדים, ואני מכיר גם שוטרים בשטח, אנשים טובים, בני אדם באמת טובים, שלוקחים אחריות ומתמסרים, הבעיה שאצלכם במערכת זה ממשיך הלאה.

אורי מקלב: זה מה שעושה לכם גם את השם הרע וגם את התרבות הזאת.

אורי מקלב: אני לא אכנס עכשיו אם זה תרבות או כשל, תרבות של אלימות, אני מאוד מקווה שלא, אני מקווה שזה כשל, אבל בזה שאתם בעצמכם לא מטפלים בזה ואתם מחכים רק לאחרים - - -

מירב בן ארי: תודה.

אורי מקלב: מילה אחת על חיים מזרחי.

מירב בן ארי: לא, לא, זה לא בסדר, כי כל אחד מדבר.

אורי מקלב: חיים מזרחי הוא הדוגמה, הוא גם הקורבן בעניין הזה.

אורי מקלב: אני מכיר אותו באופן אישי, הוא עבד במכולת השכונתית שלנו, אז אני יכול להעיד עליו לא רק מהמפגש במעלית.

אורי מקלב: הוא באמת בחור עדין, רק מחייך, רק עוזר לאחרים, בכל מקום הוא אהוב.

אורי מקלב: הוא הסמל, אמא שולחת את הילד ללמוד ולעבודה לא בטוחה איך הוא יחזור הביתה.

מירב בן ארי: היא תדבר.

אורי מקלב: הוא לא מפגין, הם לא מפגינים, הם עוברי אורח.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: היא תדבר והוא ידבר, אבל די, חבר'ה, יש כאן הרבה דוברים שרוצים לדבר, תצמצמו, אתם חבר'ה כנסת, אתם יכולים גם להפריע באמצע, להם אין את הפריבילגיה הזו.

אורי מקלב: אנחנו היינו כאן בזמן.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שיקלי, בבקשה.

משה ארבל: רק אל תצעקי, כי חלק מהפוסט הטראומה - - -

מירב בן ארי: אבל מה לעשות?

חיים מזרחי: אני אצא בחוץ.

מירב בן ארי: אל תצא, הכול בסדר, אנחנו לטובתך פה.

איתמר בן גביר: היא לא נגדך, חיים.

מירב בן ארי: ואם אתה צריך חמש דקות, רגע להירגע בחוץ נחכה לך, הכול בסדר.

מירב בן ארי: תרגיש בנוח כאן.

מירב בן ארי: תרגיש בנוח.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שיקלי, בבקשה, ולאחר מכן אני רוצה לשמוע את האגודה לזכויות האזרח, את רעות, אז שתהיה מוכנה בזום.

עמיחי שיקלי: לא, אני אדבר אחר כך.

מירב בן ארי: אוקיי, אז רעות מהאגודה לזכויות האזרח.

רעות שאער: שלום, יושבת הראש, כבוד חברי הכנסת.

רעות שאער: תודה רבה על הדיון החשוב הזה שכינסתם היום, ואני מצטרפת לכל הדברים שחברי הכנסת אמרו, בפרט לדבריה של חברת הכנסת גבי לסקי.

רעות שאער: אני לא אחזור על הדברים, אפשר לקרוא אותם גם בנייר העמדה שאנחנו הגשנו.

רעות שאער: אני רק רוצה להדגיש שלוש נקודות שחשוב לי להעלות על פני השטח.

רעות שאער: האלימות המשטרתית זה משהו שאנחנו נתקלים בו באופן יום יומי.

רעות שאער: כבוד יושב ראש הוועדה אמרה שהיום כל דבר מתועד ומצולם ואי אפשר להתחמק עם עבירות אלימות של שוטרים כלפי אזרחים.

רעות שאער: זה נכון במידת מה, אבל זה לא תמיד המצב, לא באופן מלא.

רעות שאער: הרבה פעמים אם השוטרים, נניח המציאו איזה שהיא עילת מעצר כלפי האדם שמצלם או כלפי האדם שהותקף וצילם תוך כדי, גם הטלפון הנייד שלו יגיע לידיהם, זה גם נושא שאנחנו פנינו לגביו למשטרה וימצאו דרך להעלים את הצילום.

רעות שאער: בהרבה מצבים אנשים לא נשארים בסופו של האירוע עם תיעוד וצילום מכיוון שמתנכלים למתעדים.

רעות שאער: אז חשוב להבין שעל אף המקרים הרבים שמגיעים לידיעת הציבור יש עוד הרבה יותר מקרים שנשארים מחוץ לידיעת הציבור ולא מטופלים והאזרחים נשארים ללא מענה אחרי שהם סבלו מאלימות כל כך קשה.

רעות שאער: היעדר האחריותיות והכשל העקבי לכל אורך שרשרת התחקור והאמצעים הפיקודיים, המשמעתיים והפליליים שלא ננקטים נגד שוטרים פשוט משאירים את האזרחים שסובלים מאלימות במקרים כל כך רבים ללא שום מענה ואת השוטרים הם משאירים ללא הרגשה של אחריותיות כשהם יודעים שאין דין ואין דיין בסופו של יום.

רעות שאער: זה מאוד מאוד מסוכן, זה הולך ומשריש ומחזק את התופעה של אלימות משטרתית, בפרט כלפי אוכלוסיות מוחלשות, כלפי מי שיודעים שאין להם גב ואין להם כסף להליך משפטי ואין להם עורך דין ואין תקשורת שעומדת מאחוריהם, משאירים אותם מופקרים.

רעות שאער: ליותר מדי שוטרים אין הרגשה שהם נאמני הציבור אלא יש להם הרגשה שהם כל יכולים וזה פשוט מסוכן.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני מקצרת, אין מה לעשות, יש לי כאן הרבה דוברים.

מירב בן ארי: תודה רבה, אני רוצה לשמוע את שושנה מזרחי, אמא של חיים.

שושנה מזרחי: תודה לכולם שמחזקים את חיים כי זה מאוד עוזר, אבל אני רוצה להגיד, כולם באמת מחזקים את חיים ותומכים, אבל כשנסגרת הדלת אנחנו נשארים איתו לבד וצריכים להתמודד 24/7 עם חיים.

שושנה מזרחי: ולהתמודד זה בכול, בפחדים, אפילו אם נוקשים בדלת הוא מתעורר בבהלה, נוקשים, יכול להיות שמאחורי הדלת השוטרים ובחוץ ולמטה, והם נמצאים והם באים להרביץ והם צורחים, ואין יום ואין לילה.

שושנה מזרחי: צריך לישון עם חיים, צריך להיות איתו, צריך להעיר אותו לאכול, אפילו עם כדורי שינה זה לא עוזר, זה לישון בארבע לפנות בבוקר ולהעיר אותו באחת וחצי, לפחות ארוחה אחת ביום.

שושנה מזרחי: זה לא פשוט ההתמודדות בכלל, פשוט כי יש לך בבית 12 ילדים והיום ברוך ה' יש ברית ועוד מעט יש חתונה וצריך להתמודד עם הכול הכול הכול.

אורי מקלב: מזל טוב.

שושנה מזרחי: זה לא פשוט בכלל.

מירב בן ארי: שושנה, תספרי לנו איך חיים היה לפני האירוע?

שושנה מזרחי: חיים הוא ילד של שמחת חיים, הוא ילד שאוהב לעזור, לתמוך, הוא ילד שתומך אפילו בחתנים וכלות, הוא עושה שידוכים.

שושנה מזרחי: כל מי שצריך עזרה יודע שאפשר לפנות לחיים וחיים ייתן באהבה.

שושנה מזרחי: הטלפון שלו פתוח 24.

שושנה מזרחי: הוא תומך, הוא לא נתמך, ובשנייה אחת ריסקו לי את הילד, אני מקווה שהוא יחזור לעצמו.

שושנה מזרחי: מקווה מאוד מאוד.

מירב בן ארי: חיים, אתה רוצה להגיד משהו?

חיים מזרחי: קודם אני רוצה להגיד תודה רבה, ואני חושב שזה לא מגיע לי, דבר ראשון, ודבר שני, שהם צריכים לקחת ולהשאיר את המפתחות שלהם אצל מפכ"ל המשטרה וללכת הביתה, כי זה לא היה מגיע לי שהם מרביצים לי.

חיים מזרחי: וכל השוטרים בגאולה מכירים אותי והשוטרים שם, כל השוטרים מכירים אותי, מגיעים אליי לקפה לעבודה, הם מכירים אותי, וגם השוטר בא לדבר איתי, חבר שלי, הוא בא לדבר איתי, הוא יושב איתי לקפה והוא אומר לי שהם לא צודקים, והוא אמר שהוא מגנה את זה.

חיים מזרחי: וגם חברים שלי שוטרים שם אמרו שזה לא בסדר, ושהם עשו טעות וזה לא בסדר.

חיים מזרחי: הם צריכים לקחת את המפתחות ולהחזיר.

חיים מזרחי: סליחה, אני לא יכול לצאת מהבית, זה לא בסדר שאני לא נרדם בלילה.

חיים מזרחי: אף אחד לא רוצה להחליף איתי, שכדורי השינה – והרופא אפילו אמר שלא צריך להחליף, שאסור לי לקחת שני כדורים, כי אני מתעורר.

חיים מזרחי: זה לא בסדר שהם עושים לי את זה, אני לא צריך לפחד.

חיים מזרחי: אני בן אדם שעוזר, יש חתנים וכלות שאני עוזר להם ופתאום אני לא יכול לעזור.

חיים מזרחי: זה לא בסדר, זה לא בסדר.

חיים מזרחי: לא עשיתי כלום אבל, לא עשיתי להם כלום אבל.

חיים מזרחי: זה לא יפה.

חיים מזרחי: הם מכירים אותי, זה לא יפה לבוא לבן אדם ולהביא לו מכות סתם, סתם.

חיים מזרחי: יש לי חברים שמכירים אותי וכולם מכירים אותי, אני לא צריך לקבל מכות סתם אבל, סתם.

חיים מזרחי: זה לא יפה.

אורי מקלב: מה היה בניידת, חיים?

חיים מזרחי: הוא ישב עליי ונתן לי אגרופים לראש, אבל לא עשיתי לו כלום.

חיים מזרחי: הייתי בניידת למעלה ואמרתי לו שאני צריך לנשום וזה לא מעניין אותו.

חיים מזרחי: אני הולך לטיפולים וזה קשה לי, זה הורג אותי.

חיים מזרחי: אני צריך לטפל בעצמי.

חיים מזרחי: הרסו לי את החיים.

חיים מזרחי: אני רוצה ללכת לשידוכים והרסו לי הכול, הרב שלי אמר שאסור לי לצאת.

חיים מזרחי: זה לא יפה, זה לא יפה.

אורי מקלב: אולי אפשר להגיע למסקנה שהמשטרה תשלח לו מכתב סליחה?

אורי מקלב: יכול להיות דבר כזה במשטרה?

חיים מזרחי: אני לא חושב שזה בסדר.

אורי מקלב: אני גם מציע שהוועדה תשלח לו מכתב תמיכה.

אורי מקלב: בשם הוועדה, זה יכול לעזור לו.

חיים מזרחי: אני רוצה להגיד לך משהו, אני לא חושב שאף אחד, אני לא רוצה לראות אותם בחיים האלה, אני בעיניים שלי, כשלמדנו על השואה, פתאום ראיתי את עצמי בשואה, מקבל אגרופים ונופל ומתעלף.

חיים מזרחי: כל הגרון שלי היה נפוח ואמרתי להם: תביאו לי משהו, רופא, והם אמרו לי כן כן כן כן כן כן, תלך בחקירה ונביא לך לשירותים.

חיים מזרחי: כן כן כן וכל הזמן, תביאו לי לשירותים, מתפוצץ לי הבטן.

חיים מזרחי: כל פעם שאני הולך לשירותים עשר דקות אני צריך להתאפק, למה אנחנו צריכים לחיות ככה?

חיים מזרחי: אני עוזב את הארץ הזאת, אני אעזוב את הארץ הזאת, זה לא בסדר מה שהם עושים.

חיים מזרחי: אני מקווה שאף אחד לא יחטוף את המכות האלה בחיים, שום אזרח, שום בן אדם לא צריך לחטוף את זה, זה לא משנה אם יהודי או ערבי או אף אחד אחר, לא צריך לחטוף את המכות האלה.

חיים מזרחי: אני לא צריך עזרה מאף אחד, פתאום אני צריך עזרה מאנשים?

חיים מזרחי: ללכת לפסיכיאטר?

חיים מזרחי: זה לא בסדר.

חיים מזרחי: אני לא יכול להסתכל עכשיו אליכם בעיניים, אבל תדעו שזה לא בסדר.

חיים מזרחי: הם לא ביקשו סליחה בחיים, זה לא יפה, ולא עשיתי להם כלום.

חיים מזרחי: אף אחד לא חווה מה שאני חווה, אף אחד לא מרגיש, רק אני, רק אני ואמא, אמא יודעת והרב שלי, שמדבר איתי בארבע בבוקר, אריאל אלחרזי, שמדבר איתי באמצע הלילה.

חיים מזרחי: אף אחד לא מרגיש, חברים לא יודעים מה קורה לי.

חיים מזרחי: אנשים חושבים ש – אני לא יכול לצאת מהבית, אפילו לשיעור תורה שאני צריך ללכת אני לא יכול ללכת.

חיים מזרחי: יש לי שיעור בפסיכולוגיה, אני צריך להשלים דברים, עכשיו מי ייתן לי את כל זה?

חיים מזרחי: אני מפסיד שיעורים, זה החיים.

חיים מזרחי: אתם יושבים פה, אתם הולכים לישון, טוב לכם, אבל אני סובל, זה לא יפה.

חיים מזרחי: תודה רבה לכולם.

אורי מקלב: תודה לך, חיים, תתחזק.

אורי מקלב: אנחנו איתך.

אורי מקלב: כולם איתך.

משה ארבל: והוא מקבל מתנה מכתב מהפרקליטות, הזמנה להעמדה לדין על תקיפת שוטר.

אורי מקלב: אני הייתי מציע לך, גברתי היושבת ראש, להציע למשטרה להזמין אותו לתחנת משטרה, לבוא לתת לו את זה, אני חושב שזה יכול לחזק אותו.

אורי מקלב: זה יחזק אותו, הביטחון, שיילך לעבודה.

אורי מקלב: הוא לא הולך לעבודה והוא לא הולך ללמוד.

מירב בן ארי: לפני שנעבור למשטרה, אני אתן לעורך דין יותם אייל מהפורום.

יותם אייל: אני אפתח בסיכום אישי שלי.

יותם אייל: הפורום המשפטי מתעסק כבר שנים באלימות שוטרים, אבל אני אפתח בסיפור האישי שלי.

יותם אייל: בשנת 2005, לפני הגירוש בגוש קטיף, הייתי נער, נעצרתי בחסימות וקיבלתי שם לא מעט מכות משוטרים.

יותם אייל: כמובן שאף אחד לא לקח על זה את הדין, אבל בשנת 2006, שם הייתה נקודת השבר, הייתי בעמונה ואח שלי, שהיה אז בן 15, היה על אחד הגגות וקיבל שלוש מכות אלה הפוכה בראש ששברו לו את הגולגולת, הוא פונה במצב אנוש לבית חולים, באמצע עבר מוות קליני, עשו לו החייאה.

יותם אייל: היום ברוך ה' הוא בסדר גמור, אבל בוא נגיד שאת אלימות השוטרים אנחנו מכירים מקרוב.

יותם אייל: מעולם לא נמצא השוטר שהכה את אח שלי, הוא לא נמצא, לא בגלל שלא הייתה אפשרות, היו שם עוד שוטרים, לא ניסו לחקור אותם, אלא בסופו של דבר המשטרה אפילו לא ניסתה למצוא אותו, מח"ש לא הגיעו לשם.

יותם אייל: אח שלי תבע את המשטרה, קיבל פיצויים מהמשטרה, השוטר מעולם מעולם לא הועמד לדין ואין לנו מושג מיהו עד היום.

יותם אייל: אני חושב שהוא בוודאי אחד הפצועים הכי קשה אי פעם מאלימות משטרתית.

מירב בן ארי: אני מבינה את הסיפור האישי שלך, אבל מה אתם עושים בפורום?

יותם אייל: הפורום המשטרתי קם בשנת 2004, בשנת 2006 הוצאנו דוח בפורום המשפטי שסוקר את אלימות המשטרה.

יותם אייל: הדוח לא מתמקד רק בעמונה, הוא מתמקד גם באלימות במגרשי כדורגל, בפינוי משפחות, הוצאה לפועל של משטרה וכדומה וכדומה.

יותם אייל: הוא מראה בצורה מדהימה שאת הסיפור שחיים מספר פה, שחיים חווה, כבר ב-2006 היה אותו דבר ושום דבר לא השתנה עד היום.

יותם אייל: הבאנו בדוח המלצות, אחת מההמלצות למשל הייתה חובת ענידת תגים של שוטרים.

יותם אייל: בעקבות ההמלצה שלנו ובעקבות דברים אחרים בסופו של דבר החוק עבר, רק מה לא עבר בו?

יותם אייל: שזו הייתה אחת ההמלצות, אין שום סנקציה.

יותם אייל: זאת אומרת חובה לשוטר לענוד תג, אבל במידה שהוא מפר את החובה הזאת אין אף סנקציה בחוק שמחייבת אותו לענוד.

יותם אייל: זו הנקודה העיקרית שאנחנו נתקלים בה, אין למשטרה שום סנקציה חובה.

יותם אייל: יש להם הרבה חובות לעמוד בהן, אין שום עונש שאתה יכול לבוא ולהגיד שאם הוא הפר דבר מסוים הוא מקבל את העונש הזה והזה.

יותם אייל: ומה שקורה, כשאין עונש חובה בחוק אז המשטרה ומח"ש יכולים בקלות להעלים דברים, הם יכולים להשתיק את זה, כי אין חובה בחוק, הוא לא יכול להצביע על דבר כזה.

יותם אייל: יש מספר המלצות שאנחנו מציעים.

יותם אייל: למשל דיברו פה קודם על מצלמות.

יותם אייל: שוטר שלא מצלם צריך להיות היפוך נטל הראיה נגדו כי החובה שלו היא שתהיה לו מצלמת גוף, במידה שהוא לא שם מצלמת גוף אז אם הוא עכשיו טוען שאזרח תקף אותו זו בעיה שלו, הוא זה שצריך להוכיח.

יותם אייל: צריך לעשות חובה לפטר שוטר שמשקר או שוטר שנמצא אלים.

יותם אייל: שוטרים לא מפוטרים מהמשטרה.

יותם אייל: חבר הכנסת לשעבר מוטי יוגב בשנת 2006 בעמונה נפצע בצורה קשה ממפקד הפרשים, מפקד הפרשים קודם בתפקיד בעקבות אירועי עמונה.

יותם אייל: הסיפור הוא שאין שום ענישה.

יותם אייל: אם מישהו משקר, כמו שאמרו פה, אם מישהו שולח לחיים מכתב שאומר שהוא תקף שוטר זה אומר ששוטר שיקר ואמר שהוא תקף אותו, השוטר הזה במקום צריך ללכת הביתה, כי יש כוח חזק למשטרה, הכוח הזה הוא מטורף מול האזרח וברגע שאנחנו לא נותנים סנקציה מול הכוח הזה אז מה שיוצא זה שאני מפחד מהמשטרה, ואני עד היום כשאני רואה שוטר אני חושש שיהיה לי משהו, אני חושש מלפנות לשוטרים, כמו הסיפור של חיים, והאמון במשטרה צונח בצורה משמעותית.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: שפי, את רוצה להתייחס עכשיו לפני המשטרה?

שפי פז: כן.

מירב בן ארי: שפי פז, בבקשה.

מירב בן ארי: לאחר מכן נשמע את המשטרה.

שפי פז: תודה רבה.

שפי פז: אני אעשה את זה קצר.

שפי פז: קודם כל אני נמצאת פה מתוך סולידריות לחיים ולחברים שלו וגם אני רוצה להגיד שזה לא תפוחים רקובים, לדעתי זו מדיניות וזה גיבוי וזו תפיסת כוח מטורפת שיש למשטרה נגד האזרחים, אבל אני רוצה בעיקרון להתייחס למשהו אחר.

שפי פז: האלימות המשטרתית היא לא רק פיזית, האלימות המשטרתית לא נגמרת במכות ברחוב או בהפגנה או בפרשים שדוהרים על מפגינים או במכת"זיות.

שפי פז: האלימות המשטרתית ממשיכה גם הלאה, היא ממשיכה בניידת, היא ממשיכה בחדרי החקירות, היא נמשכת במעצרים, בהשפלות של אנשים, באיומים על אנשים, בהמצאה של כתבי אישום מופרכים, ברדיפה משטרתית.

שפי פז: אני מדברת כרגע קצת מהצד שלי, למרות שזה לא פה הנושא, אבל זה נורא חשוב לדעת את זה.

שפי פז: הכוח של המשטרה לגמור אותך, לחסל אותך, כאזרח, כפעיל חברתי, כאיש מחאה, הוא עצום.

שפי פז: ברגע שמתלבשים עלייך את צריכה כוחות כמעט על אנושיים להתגבר על זה.

שפי פז: לי יש אנשים, לנו יש אנשים במאבק אצלנו בדרום תל אביב שהמשטרה שברה אותם, על ידי הגשת כתבי אישום, על ידי מכות, אישה שצילמה מעצר אלים של בעלה ופירקו אותה במכות אחרי זה והגישו נגדה כתב אישום.

שפי פז: מה שאני מנסה להגיד פה זה, חבר'ה, זה לא נגמר במכות ברחוב, זה רק ההתחלה, זה קצה הקרחון, האלימות המשטרתית היא פשוט – מישהו אמר פה - - -

משה ארבל: שש שעות לא נתנו לו להיכנס שירותים.

משה ארבל: שש שעות.

שפי פז: משה, הם החזיקו אותי חמש שעות אזוקה בחניון בית משפט בתוך ניידת, גם לא נתנו לי ללכת לשירותים, למה?

שפי פז: תשאל אותם.

שפי פז: אתה יודע למה?

שפי פז: כי הם יכולים.

שפי פז: זו הסיבה היחידה, כי הם יכולים.

שפי פז: וכשהם שמים אותך בתור יעד וכשלמשטרה יש אינטרס וכשלשוטר יש אינטרס לשקר – אני ישבתי פעם בניידת משטרה, אמר לנו השוטר: אנחנו הולכים להלביש עליכם תקיפת שוטר, אמרתי לו למה?

שפי פז: לא תקפנו, אתה יודע.

שפי פז: עד שלא הוכחנו לו שיש לנו צילומים ואם הם יעזו זה הולך ישר למח"ש הוא לא ירד מזה.

שפי פז: זו השיטה של המשטרה, וזה מה שאני אומרת, זה לא נגמר במכות ברחוב.

שפי פז: לא נעים לי להגיד את זה, אני יודעת שחיים בטראומה נוראית, אני מוקפת בפעילים עם פוסט טראומה, באמת מוקפת בפעילים.

שפי פז: יש לי פעילה ששלוש שנים מחזיקים אותה עם כתב אישום על גרפיטי בלב נווה שאנן.

שפי פז: היא איבדה מקום עבודה, היא איבדה את החיים שלה, עדיין זה נמשך, שלוש שנים.

שפי פז: וזו השיטה של המשטרה.

שפי פז: לדעתי האלימות שמאחורי הקלעים הרבה יותר קשה.

משה ארבל: שפי, אם לא מצלמות רחוב הוא היה היום במעצר עד תום ההליכים.

שפי פז: אני יודעת, אני ראיתי.

מירב בן ארי: תודה, שפי.

מירב בן ארי: שיקלי, אתה רוצה להתייחס עכשיו?

עמיחי שיקלי: כן, נראה לי שאני אתייחס בכל זאת עכשיו.

עמיחי שיקלי: אני חושב שבמדינה דמוקרטית מי שיש לו סמכות להפעיל כוח זה צבא וזה משטרה ולהם בלבד יש את הסמכות להפעיל כוח ועם הסמכות הזאת באה אחריות שהיא אחריות כבירה והפעלת כוח זה גם מה שנוגע להפעלת אמצעים, כמו שדיברנו בדיון אתמול, של סייבר, וזה גם יכול להיות כוח של ממש.

עמיחי שיקלי: מה שאנחנו ראינו במקרה של חיים מזרחי, אני חושב שזה מקרה דגל של שימוש בכוח בצורה שהיא פשוט בלתי סבירה.

עמיחי שיקלי: אני מזכיר לאזרחי ישראל מה בעצם ראינו, הוא בא להעיר לנהג שהתחכך ברכב ומסתבר שזה היה רכב שיש בו בלשי משטרה והם פירקו אותו במכות.

עמיחי שיקלי: אני חושב שהדבר החמור הוא שלא קם האדם במשטרה ולא בא המפכ"ל ולא בא השר לביטחון פנים והיכה על חטא ואמר: חטאנו, עווינו, פשענו, כי זה בדיוק מה שקרה במקרה הזה.

עמיחי שיקלי: המשטרה חטאה כאן ופשעה פשע באזרח וחירבה את חייו.

עמיחי שיקלי: אני חושב שהציפייה שלנו כאן בכנסת מימין ומשמאל זה שהמשטרה תעשה את המינימום ותגיד: אנחנו אחראים, הייתה פה טעות חמורה, פגענו באדם הזה ואנחנו נפעל כדי לתקן.

עמיחי שיקלי: באופטימום הייתי רוצה לראות את חיים מתגייס למשטרה, אני אומר את זה בשיא הרצינות.

עמיחי שיקלי: תיקחו עליו אחריו, למעשים שלכם.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני עוברת למשטרה, בתיה בן דוד, רמ"ח משמעת.

מירב בן ארי: בבקשה, בתיה.

בתיה בן דוד: שלום לכולם.

בתיה בן דוד: קודם כל, חיים, כואב לי הלב לשמוע אותך ואני מצטערת שכך קרה.

בתיה בן דוד: הנושא עצמו נמצא עדיין בחקירת מח"ש, עוד אין לנו את המסקנות הסופיות של החקירה.

משה ארבל: אבל הם ממשיכים בפעילות המשטרתית?

אורי מקלב: אולי צריך לבקש ממח"ש שיזרזו את החקירה, זה יכול גם להועיל למצב.

מירב בן ארי: דיברתם כולכם, תנו לה לדבר ואחרי זה גם ניתן לה לענות על השאלות.

מירב בן ארי: השוטרים האלה עדיין בשטח?

מירב בן ארי: אין בעיה להגיד שזה בחקירה.

מירב בן ארי: אני קצת אגיד מה נעשה.

מירב בן ארי: מה נעשה?

מירב בן ארי: בואו ניתן לה.

מירב בן ארי: נמתין שנייה, ניקח אוויר, בואו נשמע את המשטרה.

בתיה בן דוד: במחלקת משמעת משרתים 40 אנשים, כל הקצינים הם עורכי דין וזה לא בכדי, המשטרה לוקחת מאוד ברצינות תלונות נגד שוטרים על ביצוע או עבירות של שימוש בכוח או עבירות בכלל ומטפלת בכך, בנישה שלנו, ואולי כדאי שאני אסביר מה הנישה שלנו כדי שקצת יהיה ברור מה אנחנו עושים ומה מח"ש עושים.

בתיה בן דוד: ברגע שנפתחת חקירה במח"ש על תלונה בגין שימוש בכוח שלא כדין אז מח"ש מוסמכת לחקור את התיק גם בהיבט הפלילי ולהחליט בסופו של דבר בתיק גם בהיבט המשמעתי.

בתיה בן דוד: זאת אומרת להבדיל מכל עבירות המשמעת האחרות שהוזכרו פה, ואני רק אומר לעורך הדין שדיבר קודם לפניי, שהוא דיבר על זה שאין סנקציה בחוק על שוטר שלא עוטה תג שם, אז זה נכון שבסעיף 5 לפקודת המשטרה אין סנקציה, אבל בתוספת לחוק המשטרה עבירת המשמעת הראשונה שיש זה אי מילוי הוראה שניתנה כדין, ולכן היה ויש שוטר שלא עוטה תג שם כמו שצריך זו בהחלט עבירת משמעת.

משה ארבל: את יודעת לתת לנו נתון כמה הועמדו בדין משמעתי על הדבר הזה בשנה האחרונה?

בתיה בן דוד: אני לא יודעת על כל עבירה כמה הועמדו, אבל אני כן יכולה להגיד שכש - - -

משה ארבל: אני יודע גם שאין לכם נתון.

משה ארבל: אני יודע לומר לך שלא מעט שוטרים בפעילות משטרתית שמחויבים לפי הנוהל להפעיל מצלמת שוטר, התשובה שלהם בלייב, כשאני שואל אותם, זה: אין לי בטרייה.

משה ארבל: בסדר נו.

בתיה בן דוד: מצלמה זה משהו אחד ותג שם זה משהו אחר.

משה ארבל: זה גם נוהל.

בתיה בן דוד: זה נוהל, זה פקודה, זה קצת שונה.

בתיה בן דוד: לא ניכנס פה לכל הניואנסים המשפטיים, אבל מאוד מאוד בכללי יש עבירה כזאת וכשיש תלונה ויש ראיות וכמו שהוזכר על ידי היושב ראש, היום גם הרבה מאוד דברים מצולמים, אז שוטרים עומדים לדין משמעתי על זה, בהחלט.

מירב בן ארי: שוטרים צריכים לדעת שגם אם לא מפעילים את המצלמה ברוב המקרים היום יצלמו אותם, לכן עדיף שיפעילו את המצלמה.

מירב בן ארי: ככה בשבילם הם יוכלו לתת את הקונטרה.

בתיה בן דוד: נכון מאוד.

מירב בן ארי: זאת אומרת מה שאומר פה חבר הכנסת ארבל על העניין של הבטרייה בסוף יכול לפגוע רק בשוטר לכן זה אינטרס של השוטרים לצאת עם בטרייה או מה שמפעיל את המצלמה.

אורי מקלב: למה על המכת"זית אין מצלמה?

מירב בן ארי: לא, אין דיון על מכת"זית, היה דיון.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר על אלימות שוטרים.

מירב בן ארי: על המכת"זית כבר היה לי כאן דיון ארוך, ובינתיים לא השתמשו גם בבואש, צריך להגיד למשטרה את זה.

מירב בן ארי: אבל תמשיכי, בבקשה.

איתמר בן גביר: הוועדה עובדת, ברוך ה', אבל עדיין צריך לשפר.

מירב בן ארי: נכון, תמיד יש מה לשפר.

אורי מקלב: אם היה לו מצלמות על המכת"זית יכול להיות שזה גם היה - - -

איתמר בן גביר: יש מצלמות על מכת"זית.

אורי מקלב: הם לא מפעילים את זה.

אורי מקלב: הבטרייה נגמרה?

אורי מקלב: האוטו נוסע והבטרייה נגמרה?

אורי מקלב: שם אין בטרייה נגמרה.

בתיה בן דוד: ברגע שנפתחת חקירה נגד שוטר במח"ש וחומרי הראיות, במקביל להתנהלות החקירה, מועברים אלינו ואנחנו שוקלים מה לעשות עם השוטר בהיבט האמ"שי, בהיבט של התפקוד שלו כשוטר, לא בהיבט של תיק החקירה כי זה בידיים של מח"ש.

בתיה בן דוד: אנחנו שוקלים או להעביר אותו מתפקידו לתפקיד, בעבירות של שימוש בכוח, ללא מגע עם קהל, או במקרים אחרים להוציא אותו לחופשה כפויה, בנסיבות מסוימות אנחנו שוקלים השעיה, וזה כפוף לשימוע, אנחנו גם שוקלים פיטורים, ושוב, גם זה כפוף לשימוע.

אורי מקלב: הוועדה תוכל לבקש נתונים?

בתיה בן דוד: יש לי נתונים לפחות לגבי מפוטרים.

מירב בן ארי: מפוטרים גם לנו היה.

אורי מקלב: נשמח לראות את זה.

אורי מקלב: תפרסמו את זה, למה אתם לא מפרסמים את זה?

אורי מקלב: זה יחסי ציבור הכי טובים למשטרה.

מירב בן ארי: יש לי שאלה.

מירב בן ארי: ארבעה השוטרים שראינו במצלמות, גם שוטרת הייתה שם, ראיתי אותה, מה הסטטוס שלהם עכשיו?

מירב בן ארי: הם הועברו מהתפקיד לתפקיד במשרד?

בתיה בן דוד: הקצין הראשון הועבר לתפקיד ללא מגע עם קהל והשניים האחרים, מסיבות ראייתיות שאני לא אפרט כאן, כי בכל זאת זו חקירה שמתנהלת, הוחזרו לעבודה.

משה ארבל: זו חקירה שמתנהלת במח"ש, לא אצלכם, איך את יודעת מה הראיות?

בתיה בן דוד: קיבלנו את הראיות ממח"ש.

משה ארבל: קיבלת את הראיות ממח"ש והוחלט להחזיר אותם לתפקוד מלא.

בתיה בן דוד: והוחלט בשלב הזה להחזיר אותם לתפקוד מלא.

משה ארבל: מח"ש הוזמנו לדיון.

משה ארבל: גברתי היושבת ראש, הזמנתם את מח"ש?

מירב בן ארי: כן, תיכף יעלה גם מח"ש, נתתי קודם למשטרה, משה.

משה ארבל: זו שערורייה מה שקורה פה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שגם מבחינה ציבורית ומבחינת האירוע הזה הייתם צריכים את כל החבורה שנגעה בחיים, את כולם, לשים או במשרד או – אני אומרת שכמובן צריך לתת לאדם את הזכות של השימוע וכמובן אנחנו עדיין פה בעד צדק במשפט, אבל אם כל החבורה הזאת שמצולמת, כולל השוטרת, איפה השוטרת הזו עכשיו?

חיים מזרחי: היא נתנה לי אגרופים.

מירב בן ארי: איפה השוטרת?

בתיה בן דוד: אני באמת לא – היא גם איתם, אני לא רוצה להיכנס לחומרי הראיות כי זו חקירה שמתנהלת.

מירב בן ארי: כן, אבל אם היא - - -

איתמר בן גביר: אל תיתני ראיות, היא לא שאלה על ראיות, זה לא נכון.

איתמר בן גביר: אי אפשר כל דבר להגיד ראיות.

מירב בן ארי: תשמעי, אין לי בעיה, יש חקירה, להיפך, אני בעד שימצו דין, אני הראשונה שקוראת לחקירה פלילית באירוע כזה, אבל עם כל הכבוד, באירוע כזה מזעזע, שזעזע פה כל כך הרבה אנשים בציבור הישראלי, אותה חבורה שנגעה בו הייתה צריכה להיות עכשיו בלי מגע עם אדם עד שלא יבררו את העניין.

מירב בן ארי: אבל זה לא משנה כי כרגע, אני אומרת לך מה העמדה שלי, אתם נמצאים במקום אחר.

מירב בן ארי: עכשיו תגידי לי, האם תוכלי להגיד לוועדה כמה שוטרים, נגיד בשנת 2021, אם את לא מוכנה לזה את יכולה גם להעביר לי.

בתיה בן דוד: לא, אני יכולה, יש לי נתונים.

מירב בן ארי: כמה שוטרים שהיו באלימות?

בתיה בן דוד: כמה נחקרו במח"ש זה מח"ש יודעים להגיד, אני לא יודעת להגיד, אבל אני כן יכולה להגיד כמה פוטרו.

בתיה בן דוד: בשנת 2019 פוטרו שישה שוטרים, בגלל עניינים של שימוש בכוח שלא כדין, בדרך כלל אחרי הרשעה כמובן.

בתיה בן דוד: אנחנו נותנים להליך המשפטי להתנהל.

בתיה בן דוד: ב-2020 פוטרו שמונה וב-2021 פוטרו ארבעה.

בתיה בן דוד: הפיטורים זה רק הקצה הכי חמור של הטיפול האמ"שי בשוטרים, אבל יש גם טיפול פחות חמור, למשל התראה לפני פיטורים, למשל עיכוב קידום בדרגה, שבאופן אוטומטי כמעט מעוכב קידום בדרגה, ששוטר למשל לא יוצא לקורסים מקדמים, למשל, כמו שהוזכר פה, עובר לתפקיד ללא מגע עם קהל, שזו פגיעה בשכר מאוד מאוד משמעותית בשוטף.

בתיה בן דוד: מה שאני רוצה להגיד זה, משטרת ישראל רואה באמון הציבור במשרתים בה ערך מאוד מאוד חשוב וכמובן שיעשו שימוש בכוח כדין.

בתיה בן דוד: גם שימוש בכוח כדין לא נראה תמיד טוב, כי משתמשים בכוח, אבל לפעמים אין מנוס וצריך לעשות את זה, עדיין אם עשו את זה שלא כדין שוטרים עומדים לדין משמעתי אצלנו, תובע משטרתי מעמיד אותם לדין משמעתי.

בתיה בן דוד: לפעמים אם הם מזוכים גם מוגש ערעור על הזיכוי.

בתיה בן דוד: זאת אומרת אנחנו עושים מלאכתנו נאמנה באיזונים המתאימים.

בתיה בן דוד: צריך לדעת שלא צריך לשפוך את התינוק עם המים.

איתמר בן גביר: לא, סליחה, אני חייב להגיד לך משהו, את יודעת מה?

איתמר בן גביר: גם באופן אישי.

איתמר בן גביר: אני מכיר את הדין המשמעתי שלכם, לא פעם ולא פעמיים, ובסדר, יש מקרים חריגים גם שאתם פועלים, אבל הכלל שההתנהלות כלפי השוטרים בדין המשמעתי הוא כפפות של משי ובדרך כלל הדין המשמעתי לא מגיע לידי בכלל מיצוי.

איתמר בן גביר: אני אגב עד היום מחכה, קיבלתי פסק דין ב-2003, ארבעה ימי מעצר שווא, השופטת אמרה להעביר את זה לדין המשמעתי, נראה מה קורה עם המשטרה, מה המשטרה אומרת?

איתמר בן גביר: אגב, המשטרה פיצתה אותי ב-60,000 שקלים, אבל אתם לא עשיתם שום דבר.

בתיה בן דוד: ב-2003?

איתמר בן גביר: כן, 2003.

איתמר בן גביר: ובדרך כלל מה שקורה זה שכששוטרים מגיעים לדין המשמעתי, גם שוטרים שמרביצים, אז זה נזיפה וזו הערה ותו לא.

איתמר בן גביר: אתם חייבים להבין משהו, המסר שיוצא - - -

בתיה בן דוד: חבר הכנסת בן גביר, אתה עורך דין ואתה יודע שאפשר לתת ענישה רק בהתאם לחוק.

בתיה בן דוד: החוק, לא אנחנו מחוקקים אותו, מי שקבע את הענישה - - -

משה ארבל: אפשר לתת אגרופים לאזרח שמעיר לשוטר בהתאם לחוק?

משה ארבל: אני לא מבין.

משה ארבל: הוא בא והעיר לשוטר ששרט לו את הרכב.

בתיה בן דוד: אני לא אמרתי את זה.

משה ארבל: אותה גברת שהיא עכשיו באה במגע עם קהל, על איזה אמון ציבור את מדברת?

משה ארבל: השוטרת הזאת שריסקה אותו באגרופים, על איזה אמון ציבור את מדברת?

בתיה בן דוד: אני דיברתי על ענישה בדין משמעתי.

בתיה בן דוד: בית הדין למשמעת, העונש הכי חמור שהוא יכול לתת זה הורדה בדרגה.

בתיה בן דוד: זו חקיקה של הכנסת.

איתמר בן גביר: בסדר, אז זה לא המקרים המתאימים.

איתמר בן גביר: כשמביאים מקרים של מרביצים ושל אגרופים, או פלילי, זה לא מתאים להגיע אליכם.

איתמר בן גביר: ברצינות נו.

בתיה בן דוד: זה בידיים של מח"ש אם זה יגיע אלינו או זה יהיה פלילי.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע להבין משהו, מה מגיע אלייך ומה מגיע למח"ש?

שפי פז: זה קורה מלכתחילה.

בתיה בן דוד: יש הנחיה של פרקליט המדינה מסודרת מה עובר לדין משמעתי - - -

מירב בן ארי: אז תגידי לנו, שנדע.

מירב בן ארי: אני לא יודעת.

בתיה בן דוד: אין לי פה את כל ההנחיה להקריא אותה בעל פה.

מירב בן ארי: לא, אבל מה מגיע אלייך?

בתיה בן דוד: בעיקרון העבירות החמורות הפליליות מטופלות על ידי מח"ש ומוגש כתב אישום פלילי כנגד השוטר ואז כמובן אנחנו שוקלים השעיה, תלוי בחומר הראיות, לפעמים גם פיטורים בשלבים ראשונים, ובסיום ההליך אם הוא מורשע בעבירה חמורה אז הוא יפוטר.

בתיה בן דוד: אנחנו ממתינים לרשויות החוק שיעשו את מלאכתן ובסופו של דבר מתקבלת החלטה לגבי המשך השירות של השוטר.

מירב בן ארי: מתי היה האירוע של חיים, לפני כמה זמן?

חיים מזרחי: זה היה ב-5 לחודש.

מירב בן ארי: 5 בינואר, אוקיי.

חיים מזרחי: אני לא חושב שהיא צודקת, צריך להעיף אותם ישר לבית.

מירב בן ארי: רגע, חיים.

מירב בן ארי: אני כאן.

חיים מזרחי: ואם זה הבן שלה, יביאו לבן שלה אגרוף.

מירב בן ארי: אבל אנחנו עושים את הדיון הזה.

מירב בן ארי: אל תתעצבן.

מירב בן ארי: מה-5 בינואר, כמעט חודש, האירוע הזה בחקירה של מח"ש, נכון?

מירב בן ארי: זה יצא ממך, זה לא רלוונטי אלייך, כי זה חקירה חמורה?

מירב בן ארי: בגלל זה?

בתיה בן דוד: לא שזה יצא ממני, זה לעולם לא יכול להיות אצלי כי לפי החוק כל חקירה בעבירה של שימוש בכוח שלא כדין או בעבירות הפליליות, שהן בעצם מקבילות לה, נערכת במח"ש.

מירב בן ארי: תיכף אני אעבור למח"ש, אבל את יודעת כמה שוטרים כאלה בכלל הגיעו למח"ש נגיד ב-2020?

בתיה בן דוד: לא, זה נתונים שיש אצל מח"ש.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אנחנו נברר את זה.

מירב בן ארי: יש נציג של המשטרה שרוצה להתייחס עוד לפני שאני עוברת למח"ש?

בתיה בן דוד: אין צורך.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: אז בואו נעבור ונשמע את רונן יצחק, שהוא מנהל המחלקה הפלילית במח"ש.

מירב בן ארי: הוא בזום.

מירב בן ארי: שומע אותנו?

שפי פז: אבל למה זה קורה מלכתחילה?

שפי פז: לא נתתם לנו תשובות.

מירב בן ארי: שאלה טובה.

שפי פז: כל התשובות האלה, מח"ש, מח"ש, אנחנו כבר יודעים איך נראה מח"ש.

משה ארבל: זה קורה מלכתחילה בגלל שראשת מח"ש זו קרן בר מנחם.

משה ארבל: זו הסיבה.

משה ארבל: היא מחבקת את המשטרה.

שפי פז: גם, אבל למה השוטרים מרשים לעצמם?

משה ארבל: אין שום סיבה אחרת, שיירשם לפרוטוקול, בושה וחרפה.

איתמר בן גביר: אם בתיק הדגל שלהם הם לא חקרו שוטרים, סנדק, שהיה צריך להיות תיק הדגל, אז מה נשאר?

איתמר בן גביר: נו באמת.

משה ארבל: ג'מאל חכרוש הולך הביתה.

מירב בן ארי: חברי הכנסת, ההערות שלכם נשמעו.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני, בוא נשמע את מח"ש.

מירב בן ארי: תנו לו לדבר, בבקשה, אם יש לכם הערות אתם רואים שאתם יכולים להעיר.

רונן יצחק: שלום, בוקר טוב לכולם.

רונן יצחק: קודם כל כמובן שאי אפשר להישאר אדישים לסיפור שסיפר חיים, זה היה מאוד מאוד מצער לשמוע את זה, לא משנה באיזה כובע אתה נמצא כאן בוועדה הזאת, זה באמת מצער.

רונן יצחק: לגופו של עניין, יש כאן איזה אולי בלבול, שמעתי את הדברים של חלק מחברי הכנסת, ותיכף אני אתייחס לעניין של מה אנחנו כן עושים, מח"ש לא עוסקת בכל העניינים של פיטורים, השעיות וכו', זה מנדט שנמצא בידי המשטרה ולא אצלנו, לכן להגיד למה מח"ש לא פיטרה או השעתה שוטר זה לערבב מין בשאינו מינו.

משה ארבל: מח"ש הייתה צריכה לעצור אותם עד תום ההליכים, מדובר כאן בתקיפה חמורה.

משה ארבל: זה בסמכותכם.

משה ארבל: למה לא עשיתם את זה?

רונן יצחק: אנחנו אמונים על החקירה.

רונן יצחק: החקירה הזו התחלנו אותה, לדעתי ב-5 בינואר, או יום אחרי, ממה שאני מבין, אני לא רוצה להגיד מחר, אבל בטח בימים הקרובים היא אמורה להסתיים.

רונן יצחק: נחקרו שוטרים באזהרה והתיק יעבור לפרקליטות מח"ש וההחלטה תתקבל.

רונן יצחק: לגופו של עניין, כמו בלא מעט תיקים, שאגב חלקם מנוהלים בימים האלה, יש לפחות חמישה תיקים שכרגע עולים לי לראש שמתנהלים בימים האלה בבתי המשפט השונים על אלימות - - -

איתמר בן גביר: היה לך זיכוי הבוקר של קצין שהרביץ ולא יודע מה עשה לשני בחורים, זיכוי מזעזע.

איתמר בן גביר: אתה לא אשם בזה, זה דווקא לא מח"ש אשמה, זה ודאי שלא אתה אשם.

שפי פז: אולי התיק לא היה מספיק טוב.

מירב בן ארי: אל תדאגי, גם בתיקים טובים יש הכרעות דין שהן לא מקובלות.

רונן יצחק: את הכרעת הדין אנחנו נקרא ונלמד, אני עוד לא קראתי אותה ונשקול את צעדינו.

משה ארבל: זיכויים מגיעים הרבה מאוד פעמים גם בשל שיבוש הליכי משפט שאתם מאפשרים אותו.

משה ארבל: בתיק אהוביה סנדק הייתם צריכים לפתוח מיד בחקירה ולא לחכות שלושה ימים, אפשרתם לשבש.

מירב בן ארי: לא, לא, לא, חבר הכנסת ארבל, אני ממש מבקשת - - -

משה ארבל: זה קריאת ביניים.

מירב בן ארי: כן, אבל תעצור שנייה ותן לי לשמוע משפט.

מירב בן ארי: אתה כל הזמן מעיר ואין לי בעיה, אבל רק תן לי לשמוע לפחות.

משה ארבל: אם הוא היה מגיע לפה היה יותר קל, הייתי תופס אותו במסדרון.

מירב בן ארי: יש לנו הגבלות של קורונה והיה לנו חשוב שחיים ואמא שלו יבואו, אז יש משרדים שנשארו בזום.

מירב בן ארי: זה בטח לא קשור אליו.

משה ארבל: מאה אחוז.

רונן יצחק: אני רוצה להגיד משהו ברמה הכללית, בשבוע שעבר במקרה אני טענתי לעונש בתיק בבית משפט בחיפה ואני אמרתי לבית המשפט את מה שאני אומר לכם, כשם שאנחנו כמדינת ישראל מגנים על השוטרים ומי שיתקוף שוטר אנחנו נעמוד בבית משפט ונוקיע את זה ונבקש ענישה חמורה והוקעה, לשטר הזה יש גם שובר בצדו ושוטר שהשתמש בסמכותו שלא על פי הדין, גם לזה אנחנו באותה מידה של גינוי ובאותה מידה של חריפות.

רונן יצחק: אנחנו מנהלים את התיקים האלה, כאשר יש ראיות, ולפי הקריטריונים, הקריטריונים הם אחידים לכל המגזרים.

איתמר בן גביר: מר יצחק, אני חייב.

איתמר בן גביר: זה נוגע למה שהוא אומר.

איתמר בן גביר: הרי אתה באמת פרקליט ותיק, מוערך, אני מכיר אותך גם לא מעט שנים, עוקב אחרי העבודה שלך.

מירב בן ארי: הבעיה כאן שהוא מכיר את כל מי שנמצא פה.

איתמר בן גביר: מה לעשות?

איתמר בן גביר: שנים רבות עבדתי.

משה ארבל: הוא היה מהצד שמקבל מכות.

איתמר בן גביר: בוא נאמר את הדברים בהגינות, הרי אם זה היה הפוך ואזרח היה ככה מרביץ לשוטרים הוא היה בטוח נמצא באיזה הגבלות.

איתמר בן גביר: שאל אותך חבר הכנסת ארבל שאלה, הרי יש בסמכות שלכם לא רק להגיש כתבי אישום, אלא גם לעצור, לבקש הגבלות, הרחקות, מעצרים.

איתמר בן גביר: אתה יודע מה?

איתמר בן גביר: אני לא אהיה בחומרה כמו שחבר הכנסת ארבל אומר, מעצר עד תום ההליכים, אבל לפחות הגבלה, להרחיק אותם מהרחוב.

איתמר בן גביר: שוטרים שעושים משהו כזה, וזה קשור גם לשאלה שלך, כבוד היושבת ראש, שוטרים שעושים משהו כזה זה לא סכנה לציבור שמחר בבוקר הם יחזרו וירביצו למישהו אחר בצורה כזו?

משה ארבל: גברתי היושבת ראש, בתיק שימי מרציאנו שזוכה היום אני זימנתי פה דיון בוועדה לביטחון הפנים ופניתי למפקד המחוז בדיון וביקשתי ממנו שעד שהנושא יתברר שלא יעשה פעילות מבצעית.

משה ארבל: הוא נעמד פה לפרוטוקול ואמר: אני אגבה אותו והוא ימשיך לעשות פעילות מבצעית.

איתמר בן גביר: הוא בא להפגנות של סנדק.

משה ארבל: ואני ראיתי בעיניי איך הוא דוחף אותו.

משה ארבל: ובסופו של דבר היכולת שלו לחזור ליחידה, לזירה, לתאם גרסאות היא היכולת המרכזית שלהם להביא לשיבוש הליכים שמביא לזיכוי.

משה ארבל: זה יד רוחצת יד וזה מנגנון, ואם מח"ש לא יתעוררו התהליכים הללו לא ישתנו.

משה ארבל: כשראשת מח"ש אומרת שהיא תחזק את המשטרה ותעבוד עם המשטרה זו התוצאה.

מירב בן ארי: הם מעירים הערות כי הם פה מתחילת הדיון, אז הוא יסיים ואז אתה, מלכיאלי.

מירב בן ארי: סליחה, תמשיך, אדוני.

רונן יצחק: יש תיקים, התמקדתם בתיק של היום, התיק של היום לא קשור לשום עניין של שיבוש, לעניות דעתי, כיוון שהכול מצולם.

איתמר בן גביר: נכון, כאן גם אתם עשיתם את העבודה.

מירב בן ארי: איתמר, תן לי לשמוע.

איתמר בן גביר: להיפך, אני רוצה להגיד שהם לא אשמים כאן, למרות שהם צריכים להגיש ערעור.

רונן יצחק: אם שוטר יחזור לעבודתו או לא, כל מה שחוקר מח"ש יכול לעשות זה להרחיק אותו הרחקה מוגבלת בזמן ואחר כך הכדור עובר למשטרה.

מירב בן ארי: מי נותן את ההחלטה כששוטרים נמצאים באירוע של אלימות, אם להרחיק אותם או להעביר למשרד?

רונן יצחק: זה רק המשטרה.

מירב בן ארי: זאת אומרת מח"ש פותחת בחקירה וההחלטה בזמן הזה של החקירה נשארת בידיים של המשטרה.

רונן יצחק: כן, למעט בימים הראשונים שכמובן יש סמכויות מעצר או הרחקה מוגבלת בזמן לכמה ימים, אבל אנחנו לא יכולים להגיד לשוטר: אתה יותר לא לובש מדים.

רונן יצחק: אנחנו יכולים להגיד לו לימים מוגבלים, לתקופה קצובה של כמה ימים, שהוא נשאר במעצר בית או מורחק מכל מתקן משטרתי, אבל זה מוגבל מאוד בזמן.

איתמר בן גביר: אבל אתה לא יכול להגיד לשוטר אחרי שהגשת כתב אישום שהוא מורחק, שאתה מגביל אותו?

מירב בן ארי: אתה לא מקשיב לי, אני שאלתי בזמן שתופסים אותם, אחרי כתב אישום זו כבר התנהלות אחרת.

מירב בן ארי: אבל שאלתי אותו על הרגע שהשוטר נכנס לחקירת מח"ש, כמו שיש מעצר ומעצר עד תום ההליכים, כמו שבן אדם מגישים נגדו תלונה במשטרה, הוא ממשיך את החיים שלו.

איתמר בן גביר: לא, אבל יש אנשים שנעצרים או משוחררים למעצר בית או מורחקים, מוגש כתב אישום וההרחקה ממשיכה.

איתמר בן גביר: זו סמכות של רונן.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על אותו דבר.

רונן יצחק: לנו אין סמכות אחרי הגשת כתב אישום, אין בחוק אפשרות לגשת לבית משפט, להגיד לבית המשפט שירחיק אותו ממתקן משטרתי, אין סמכות גם לשופט, זה חונה אצל משטרת ישראל.

רונן יצחק: בתיק הזה, אני כמובן לא אכנס לאירוע של חיים לגופו, אבל החקירה כאן הייתה מאוד מהירה.

רונן יצחק: שוב, לדעתי היא אמורה להסתיים מחר או בתחילת שבוע הבא, אנחנו בטווח של ה-28-26 יום, נטפל בזה גם מהר ונקבל את ההחלטה כמובן לגופו של עניין.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: פינדרוס היה לפניך, מלכיאלי, כי הוא עלה וירד, אז אני אתן לו ואחר כך אתה.

יצחק פינדרוס: קודם כל אני מודה ליוזמי הדיון ואני מודה ליושבת ראש הוועדה על המעקב שלה על זה.

יצחק פינדרוס: אני בכוונה, אני מאמין שזה עלה, אבל אני רוצה להתמקד בשלוש דקות, בשתי דקות אפילו, לדעתי בשורש הבעיה.

יצחק פינדרוס: שורש הבעיה הוא לא מה יקרה עם אותם שלושה שוטרים במח"ש, זה מח"ש יטפלו, יש גורמי אכיפת חוק שיטפלו.

יצחק פינדרוס: שורש הבעיה, כפי ששמעתי גם כשנכנסתי וכפי שהקדמת, בסוף השוטר לא אשם והאיש שנמצא בשטח, אני לא מאשים אותו, יש שוטרים טובים ואני לא רוצה להפיל עליהם, יש שוטרים נהדרים, כאישיות, כמערכת יש פה בעיה אמיתית.

יצחק פינדרוס: המסר שהקצינים מלמעלה עד למטה נותנים, וזה לא בידיים של מח"ש, זה בידיים שלנו כוועדה ובידיים של המשטרה, אם באותו סיפור באותו לילה, פנימי, לפני שזה הגיע למח"ש, הקצין לא עשה לזה, מפקד מחוז ירושלים, מפקד תחנת לב הבירה, מפקד מרחב ציון, לא קרא לסדר ואמר: חבר'ה, הייתה פה תקלה, בסדר, מח"ש יטפלו, אבל זה לא יכול להיות אצלי, אבל המסר היה בואו נקרא עוד פעם ונגיש ערעור עוד פעם לבית משפט, לא רק שהוא הגיע לבית המשפט, הגישו ערעור לבית המשפט, אם אתם זוכרים.

יצחק פינדרוס: המסר הזה, מזה אני חושש, אני חושש יותר מאשר הסיפור עצמו.

יצחק פינדרוס: הסיפור עצמו, כמו שאמרת, יש היום מצלמות ברוך ה' בכל מקום, עוד לא בתוך מכוניות המשטרה, מה שעשו לו בתוך המכונית, בסדר, אבל בסוף יש פה מסר.

יצחק פינדרוס: אם המשטרה לא תטפל במסר הזה היא תהיה בבעיה, היא תהיה פה בוועדה פעם אחר פעם ופעם אחר פעם היא תצטרך להתמודד תקשורתית עם העניין הזה.

יצחק פינדרוס: כי היא צריכה להעביר מסר, הקצין, המפקד המחוז, המרחב, התחנה, צריך להזיז שוטר כזה עד לגמר הבירור בשביל שיהיה מסר שלא, ולא הפוך, להגיש ערעור לבית המשפט כי עכשיו זה מאבק בינו לאזרח מי יותר חזק.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה, פינדרוס.

מירב בן ארי: מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת בראש, אני אנסה להיות קצר.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה ליוזמי הדיון, תודה לך, גברתי היושבת בראש.

מיכאל מלכיאלי: דיברו הרבה על אלימות המשטרה, אני רק במאמר מוסגר אספר שאני הייתי אצל חיים מזרחי ודיברתי מאוד מאוד קשה נגד המשטרה, אני לא חוזר בי מדברים שאמרתי אז, התקשרה אליי אמא שהבן שלה הוא ביס"מ, הוא איש משטרה, ואמרה לי: איך אתה מדבר?

מיכאל מלכיאלי: היא סיפרה לי סיפורים על הבן שלה כמה שהוא מגן וכמה שהוא עושה דברים טובים, ואמרתי לה שאני לא דיברתי חלילה על כל השוטרים, יש שוטרים שעושים עבודת קודש ואנחנו מחזקים את ידיהם.

מיכאל מלכיאלי: רק אני רוצה לומר לכם, שוטרי משטרת ישראל, הנה נמצא פה חיים מזרחי היקר, שאני הייתי אצלו בבית ואני מבקש מכם לדבר על מה שלא דיברו עד היום.

מיכאל מלכיאלי: כשאני ישבתי אצלו הוא דיבר איתי על אלימות המשטרה, אבל על עוד דבר, התנהגות מרושעת ואכזרית שאי אפשר להסביר אותה אחרי המעצר.

מיכאל מלכיאלי: בן אדם לא בריא, מבקש תרופות, שוטרת, אני לא רוצה להתבטא עליה, מתעללת ואומרת: אני אתייחס אליכם כמו כלבים.

מיכאל מלכיאלי: פשוט יש בן אדם במעצר שזקוק לתרופות והתעללו בו.

מיכאל מלכיאלי: היא יושבת עם כוס תה חם והיא אומרת לו: חכה חכה, מדליקה לו מזגן קר.

חיים מזרחי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: כשסיפר לי את זה חיים מזרחי אמרתי לעצמי אולי הוא מדמיין, אולי הוא חי בדמיונות, הצלחתי להגיע לאדם שישב איתו ביחד בתא המעצר.

מיכאל מלכיאלי: לא שאלתי אותו האם זה היה, הוא סיפר לי, שאלתי אותו מה היה שם, הוא דייק בכל מילה ואפילו הוא היה עדין.

מיכאל מלכיאלי: בן אדם עבריין, היכה שוטרים, הכול בסדר, למה הוא צריך לקפוא?

מיכאל מלכיאלי: הוא אזוק, הוא רוצה לסדר את המעיל, חלק מהמנדט שלכם זה להרוג את הבן אדם בקור?

מיכאל מלכיאלי: אני לא פונה אליך, אני פונה לאנשים שתחתיך, אתם אנשים טובים.

מיכאל מלכיאלי: אותם פראי אדם שתחתיכם, סליחה שאני מתבטא ככה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יכול לישון בלילה כשילד חולה מבקש שיעזרו לו עם המעיל?

מיכאל מלכיאלי: הוא צריך לשירותים, מה אתה רוצה שהוא יעשה, במכנסיים?

מיכאל מלכיאלי: אומר הבן אדם, גם הוא סיפר לי את זה, אמרתי, בואנה אולי הוא מדמיין.

מיכאל מלכיאלי: אמר לי מישהו שהיה לידו, שלא מכיר אותו, גם אני לא מכיר אותו, הוא סיפר לי מעצמו שהבן אדם התחנן לשירותים.

מיכאל מלכיאלי: לכם יש מנדט לעצור מבן אדם ללכת לשירותים?

מיכאל מלכיאלי: שוטרת חצופה, יושבת עם כוס תה חם, מסתכלת עליו בחיוכים, אומרת לו: שב, שב, מדליקה לו מזגן קר כשהוא קופא מקור?

מיכאל מלכיאלי: הוא צריך תרופות.

מיכאל מלכיאלי: כאילו אני לא מבין, זה חלק – אתם המשטרה, שאנחנו אוהבים אתכם, אנחנו מחזקים את ידיכם, רוצים אתכם חזקים, במנדט שלכם כתוב להתעלל בבן אדם?

מיכאל מלכיאלי: לא משנה בן כמה הוא?

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, פנו אליי הרבה פעמים, כל מיני מקרים, אתה אומר טוב, זה מדמיין, ההוא מדמיין, ההוא מבלבל.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, יש לכם דפוס התנהגות אכזרי, אתם צריכים לא לישון בלילה.

מיכאל מלכיאלי: אותה שוטרת ארורה שישבה מולו עם כוס תה חם ואמרה לו לשתוק והדליקה לו מזגן קר, אסור לה להישאר במשטרה יום.

מירב בן ארי: הנקודה שלך ברורה, וגם דיברנו על זה, שתדע גם, על מה שהיה אחרי המעצר.

מיכאל מלכיאלי: סליחה, אני הייתי אצלו, לא יכולתי להירדם.

מיכאל מלכיאלי: הם אנשים טובים, אני מכבד אתכם, אתם באמת אנשים טובים, מתחתיכם יש אנשים שאסור להם להיות במשטרה, אסור להם ללבוש מדים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: גברתי היושבת ראש, תודה רבה על הדיון, תודה רבה לחברי משה ארבל, יוזם הדיון.

ינון אזולאי: אני הייתי פה בהתחלה, לפני הדיון, ופגשתי את חיים, אחר כך עליתי להצעת חוק שלי אז לצערי לא יכולתי להשתתף.

ינון אזולאי: אני חושב שבדיון כזה חייב שתהיה השתתפות מלאה של יותר חברי כנסת כי זה חשוב לכולנו.

מירב בן ארי: היו עוד.

ינון אזולאי: אני יודע, הייתה חברת הכנסת לסקי, אגב, שזה גם קרוב לליבה, אבל אני רוצה לדבר לגופו של עניין.

ינון אזולאי: ראינו את חיים מזרחי, דיברתי איתו לפני זה, ראינו אדם שהתעללו בו.

ינון אזולאי: סליחה שאני אומר את זה בפניו, אבל התעללו בו, לקחתם אותו, גמרתם לו את החיים.

ינון אזולאי: כשאני מסתכל עליכם, אני מסתכל עליכם כמשטרה, שתדעו לכם שהאשמה עליכם.

ינון אזולאי: אתם אנשים טובים, הכול טוב ויפה, אבל אם יש לכם עשבים שוטים בגינה, ולצערי בזמן האחרון נראה שיותר שוטים מאשר עשבים, אם השר לביטחון הפנים שלכם אומר שהוא לא מכיר את חיים מזרחי, אז הוא בבעיה.

יצחק פינדרוס: זו הבעיה שלנו.

ינון אזולאי: הוא בבעיה והוא לא כשיר להיות השר לביטחון פנים, ואם יש לנו שר לביטחון פנים רקוב אני לא מתפלא מה קורה איתכם.

ינון אזולאי: אני לא מבין את הדבר הזה שאותם אלה – מסכן האדם, יושב פה ותסתכלו מה עשיתם לו, גמרתם לו על החיים.

ינון אזולאי: אותה בולשת שהיו שם, אני אומר לכם שהם עבריינים, אין מילה אחרת להגיד עליהם.

ינון אזולאי: ועומד פה ממח"ש, המחלקה לחיפוי שוטרים, לא משהו אחר ואומר שאין לו סמכויות.

ינון אזולאי: אני רוצה לראות שהוא יוציא עכשיו מסמך ויגיד שהוא מסכים, אני אביא הצעת חוק שהצעת החוק אומרת שיהיו למח"ש סמכויות להשעות שוטר או שוטרת שהתעללו עד לבירור העניין כמו שאתם עושים עם אזרח.

ינון אזולאי: אזרח הרי הייתם עוצרים אותו עד תום ההליכים אם הוא היה רק מרביץ לשוטר.

ינון אזולאי: הרי אנחנו יודעים מה הולך, כשאזרח באיזה הפגנה מרביץ לשוטר אתם קורעים לו את הצורה, עד שהוא לא שותת דם ולא קורעים אותו על הרצפה אתם לא עוזבים אותו.

ינון אזולאי: מה קורה איתכם?

ינון אזולאי: איפה הלב שלכם פתאום נעלם?

ינון אזולאי: איפה?

ינון אזולאי: קצת היגיון.

ינון אזולאי: חבר'ה, תסתכלו מה קורה פה, תסתכלו, תסתכלו, הנה פה.

ינון אזולאי: אני מצדיע לו שהוא הסכים לבוא לפה, מצדיע לאמא שלו, איך הסכימו, לא כל אחד היה מסכים.

ינון אזולאי: ותמיד תחשבו דבר אחד, אתם הולכים הביתה, לכולנו יש ילדים והילדים שלנו יכולים להיתקל בשוטר שהוא לא יודע שהוא הבן של שוטר, היא לא יודעת שהיא הבת של שוטרת ואת אותה התעללות הם יכולים לעבור, ואני מצפה מכם כאנשים אחראים ואנשים טובים שתורידו את זה לשטח.

ינון אזולאי: זו הציפייה שלי וזו הבקשה היחידה שיש לנו פה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים לסכם.

מירב בן ארי: חיים, חשוב לך להגיד משהו קצר?

חיים מזרחי: כן.

מירב בן ארי: אז תגיד ואני אסכם.

חיים מזרחי: אני רוצה שהשוטרת הזאת שנתנה לי אגרוף לתוך הראש וגם השוטר שהביא לי אגרופים לראש, שיטפלו בהם.

חיים מזרחי: לא עניין אותם ממני ועדיין אני מפחד מהם, ואני לא יודע למה אני מפחד מהם והפסיכיאטר אמר לי שזה יעבור, אבל זה לא בסדר שאני מפחד לצאת לבד, אני צריך כל היום מישהו איתי.

חיים מזרחי: תמיד אני הולך לעזור לחברים שקשה להם ללכת, נכים, ופתאום אני בעצמי ככה.

חיים מזרחי: זה לא בסדר שלא עשו להם כלום.

חיים מזרחי: כולם יודעים לדבר וזה לא בסדר שלא מטפלים בהם.

חיים מזרחי: כל הדברים שמדברים, אבל צריכים בשטח באמת שלאף אחד זה לא יקרה, אף אחד לא צריך, זה לא משנה אם הוא חילוני או חרדי או ערבי או מוסלמי, זה לא משנה, צריך לטפל בהם.

חיים מזרחי: מי שמרביץ על כלום שייקחו אותו לצד.

חיים מזרחי: זה לא בסדר.

חיים מזרחי: היא יושבת ממולי, האישה הזאת, יש לה ילד בבית, נראה אותה מתמודדת רגע אחד עם הכאבים שיש לי עכשיו בגב.

חיים מזרחי: הוא ישב עליי, עד עכשיו יש לי כאבים, זזו לי חוליות וזה כאבים וזה לא עובר.

חיים מזרחי: נראה אתכם, מישהו אחד מפה שמסוגל להחליף איתי יום אחד, אני מוכן להביא לו מיליון שקל, רק שייקחו את הכאבים שלי שאני אוכל קצת להיות בן אדם קצת.

חיים מזרחי: מישהו מוכן?

חיים מזרחי: תגידו לי, אני מוכן עכשיו להחליף איתכם עם הכאבים.

חיים מזרחי: ותחשבו אתם, שיושבים מולי, אני לא יכול להסתכל עליכם עכשיו, אבל תחשבו שנייה אם זה היה הילד שלך או שזה היה הנכד שלך שמקבל מכות והוא בתא מעצר עם אזיקים בידיים וברגליים כל הלילה, קפוא לו והוא צריך לשירותים.

חיים מזרחי: נראה אתכם מתאפקים חצי שעה, נראה אתכם עשר דקות.

חיים מזרחי: הבטן שלי, כל פעם שאני הולך לשירותים עשר דקות אני צריך להירגע.

חיים מזרחי: זה לא בסדר שאף אחד לא הוציא אותם מהמשטרה.

חיים מזרחי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: חיים, תודה רבה לך.

חיים מזרחי: תחשבו על זה.

מירב בן ארי: אנחנו נחשוב על זה, בשביל זה אנחנו פה.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם.

מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת היוזמים על הדיון הזה ועל ההעלאה של הנושא.

מירב בן ארי: אני מכירה את חיים מזרחי, התקשרתי אליו, פעם אחת הוא היה ב-CT ראש בשערי צדק, פעם אחת הוא כל כך צעק לי בטלפון שאמא שלו פתאום לקחה את הטלפון.

מירב בן ארי: עשיתי כמה דברים, לא משנה מה, נדבר על זה, אני אקבע איתכם אחרי זה, כדי לסייע לך.

מירב בן ארי: אני חושבת שקשה לך ואתה סובל וריגשת אותי באופן אישי ואני חושבת שאתה דמות.

מירב בן ארי: אני יודעת שקשה לך היום, אתה סובל גם פיזית וגם נפשית, אבל אתה דמות ויש לך אחריות מסוימת כי אנשים בציבור ראו אותך והבינו שככה אי אפשר להמשיך.

מירב בן ארי: אז למרות הקושי הגדול שיש לך תדע לך שאתה דמות למופת ואנשים מסתכלים עליך והזדהו עם הכאב שלך, ימנים, שמאלנים, חרדים, חילונים, והם מבינים את מה שעשית למען בכלל הציבור ולמען אנשים שנפגעו מתקיפות של שוטרים.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד לכם משהו, הוועדה הזאת היא כבר לא מעורבבת עם ועדת הפנים, הוועדה הזו היא ועדה שמפקחת על המשטרה וכל אירוע אלימות קשה שיהיה במרחב הציבורי יידון פה ואני אביא לכאן את מי שנפגע.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת למשטרה כוח, זה חשוב לי, אני לא רוצה שוטרים עם משרוקית, אני רוצה ששוטרים יטפלו בהפרות סדר ואני רוצה ששוטרים יעשו תפקיד, כל חברי הכנסת פה רוצים שהשוטרים יעשו את זה, ואחרי שאמרתי את זה ואני לא אומרת אבל, כי מאוד חשוב לי לתת לשוטרים כוח, אחרי שאמרנו את זה, בפגיעה שתהיה כאן באזרחים יהיה כאן דיון ואני אביא אתכם כל פעם מחדש.

מירב בן ארי: לא יקרה מצב, והוועדה כבר אומרת שהיא מחכה לראות את התוצאות של השוטרים בחקירה של מח"ש, הובטח לנו פה שזה ימים ספורים, אני מצפה שזה יהיה, לא יקרה אהוביה סנדק עוד פעם.

מירב בן ארי: תוך ימים ספורים אנחנו רוצים לקבל תוצאה על החקירה של השוטרים שפגעו בחיים מזרחי.

מירב בן ארי: ואני כבר אומרת לכם שאני מביעה מורת מוח מזה ששני שוטרים, כולל השוטרת, נמצאים בשטח.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מי קיבל את ההחלטה הזאת, זאת החלטה גרועה מאוד, השוטרים האלה כולם היו צריכים – אני לא אומרת לפטר, אני לא שם, אני חושבת שצריך לתת לאדם את זכות השימוע וצריך לתת לו צדק, אבל היא יכלה להיות עכשיו במשרד מאחורי שולחן, לא היה קורה לה כלום.

מירב בן ארי: היא ושני השוטרים.

מירב בן ארי: היא, פשוט ראיתי אותה כל הזמן במצלמה, אני לא מכירה אותה, אין שום עניין, יש לי רק עניין מבחינה אידיאולוגית, התפיסה שלי אומרת שמי שהיה מעורב באירוע אלימות, חייב להיות מאחורי שולחן.

מירב בן ארי: אז אנחנו מצפים לתוצאה של חיים מזרחי.

מירב בן ארי: אם יהיה כאן, חלילה, אני לא רוצה שזה יקרה, אבל אם יקרה אתם תבואו לכאן ותסבירו לחברי הכנסת איך קורה שאזרח תמים נקלע לסיטואציה כזו.

מירב בן ארי: חיים, אני חייבת לסיים כי נגמר לי הזמן והסדרנים כבר מסתכלים עליי, אנחנו כאן לרשותך, גם חברי הכנסת וגם אני, כל דבר שנוכל לסייע למשפחה נעזור לך.

מירב בן ארי: אני מאוד מאוד מקווה שתחזור לעצמך ותמשיך לשמח חתן וכלה כמו שעשית עד היום ושתמשיך להיות חלק.

מירב בן ארי: אנחנו רואים בך דמות למרות הקושי שלך, אנחנו ננסה לעשות מה שאפשר כדי לסייע.

מירב בן ארי: וחברי הכנסת יודעים שיש כאן דלת פתוחה ולא ניתן לאלימות המשטרתית לצאת.

מירב בן ארי: ומילה אחרונה, יש במשטרה שוטרים מצוינים, קצינים וקצינות, אני מסתובבת, אני הייתי אפילו בתחנת משטרה, עשיתי איתם לילה בלב תל אביב, אנחנו רואים את העבודה המסורה שהשוטרים עושים, אבל כשיש אירוע כזה צריך שיהיה קול ברור וחזק של המשטרה נגד אלימות.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים את זה, אנחנו צריכים את זה כי המשטרה עוברת תקופה לא קלה, וחס וחלילה אם יקרה עוד פעם אירוע כזה אנחנו מצפים לקול ברור ונחרץ שאומר לא יקרה שוב וכן להוציא את השוטרים.

מירב בן ארי: עם כל ההערכה, וראיתם גם את חברי הכנסת שהכי קשה להם והם אמרו, אפילו משה ארבל וינון ומלכיאלי, הם אמרו שיש שוטרים טובים, אנחנו ניתן לכם את הגיבוי, אבל כשיש אירוע קשה אנחנו מצפים מכם להוקיע אותו בקול חזק.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.