ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 76, 2022-02-02 09:00

עידית סילמן: יש לנו היום דיון על בנושא חיסוני ילדים, יש לנו אנשים יקרים וטובים שנמצאים כאן איתנו, גם שרון שבאמת תודה רבה על ההשתתפות שלך, לא מובן מאליו, ד"ר שרון אלרעי-פרייס ראש שירותי בריאות הציבור ממשרד הבריאות.

עידית סילמן: תקופה מאוד עמוסה וקריטית עוברת על הכוחות, גם בקהילה, גם בבתי החולים ואנחנו באמת רוצים לדבר על מתן חיסון לילדים, חיסוני קורונה, גם ישיבת מעקב, גם עדכון, גם לקבל תמונת מצב.

עידית סילמן: ואנחנו יודעים שמפרסומים ונתונים שיש לנו, יש עדיין כמות די גדולה של ילדים שהם לא מחוסנים והם נמצאים בתוך מערכות החינוך ומסתובבים בינינו.

עידית סילמן: אנחנו מודעים לקושי שזה מייצר, לסיכון שזה מייצר וקצב ההתחסנות, למרות שהמדינה מאפשרת ונותנת ומעודדת ותומכת, יכול להיות גדול יותר.

עידית סילמן: לכן אנחנו נבקש סקירה מעמיקה, להבין מה הם יעדי ההתחסנות ואיך אנחנו יכולים לנסות להשיג אותם.

עידית סילמן: אנחנו כאן כדי לתמוך בזה, מה הצעדים הנערכים לנושא הזה, מה החסמים שיש.

עידית סילמן: יש באמת שאלה מאוד גדולה שנשאלנו על ידי הרבה מהגורמים, מה אנחנו עושים כדי לעודד את החיסונים של הילדים ולמה זה עדיין לא במידה מספקת?

עידית סילמן: ואם יש חסמים, אז איך אנחנו מתגברים עליהם, האם באמת יש לנו נתונים?

עידית סילמן: ושרון את תציגי את מה שיש לך מבחינת הנתונים גם על חיסוני ילדים, גם על המעקב אחרי התחלואה של הילדים.

עידית סילמן: ילדים שנמצאים בתחלואה שהיא אולי קשה בבתי חולים, התחסנו?

עידית סילמן: לא התחסנו?

עידית סילמן: מה ההשלכות של זה?

עידית סילמן: וביצוע באמת החיסונים בתוך מערכת החינוך, מה קורה עם זה?

עידית סילמן: או לא קורה עם זה?

עידית סילמן: אני רוצה בדגש על ישובים באשכולות דווקא חברתיים, כלכליים נמוכים יותר.

עידית סילמן: אז משרד החינוך, כשאתם מציגים את הדברים שלכם אנחנו נשמח להתייחסות הזאת.

עידית סילמן: יכול להיות שהיה צריך למנות פרוייקטור לעניין חיסוני הילדים, מישהו ייעודי במשרד הבריאות ותיכף נראה מבחינתכם אם יש.

עידית סילמן: צריך לומר את זה, כן התבשרנו שיש חיסונים שעכשיו יאושרו לילדים מתחת לגיל 5, כמובן שעד היישום של הזה הלכה למעשה, עדיין לא פה בארץ.

עידית סילמן: יצאה אתמול אמירה שהיא אמירה משמעותית בנוגע לזה, וכן אנחנו נצטרך לראות מה ההשלכה של זה.

עידית סילמן: כאן על בקשת האישור לחיסונים עד גיל 5 הוגשה אתמול בלילה, נכון?

עידית סילמן: הדיון יהיה רק עוד תקופה של בטח שבועיים ואז האישור יהיה עוד בערך חודש ואנחנו יודעים שכל שבועיים או כל חודש זה יכול בערך בשבועיים 100-200 אלף ילדים בתוך המערכת, אז השאלה אם יש מה לעשות בנושא הזה עד גיל 5.

עידית סילמן: אז אנחנו נתחיל איתך ד"ר שרון אלרעי-פרייס, גם בנתונים האחרונים שלך להאיר את עינינו ואז נפתח גם לשאלות.

שרון אלרעי-פרייס: בסדר גמור, רק אם אתם יכולים להעלות את המצגת.

שרון אלרעי-פרייס: אני אציג לכם את הסטטוס של החיסונים, מה אנחנו עשינו במהלך הזמן בעיקר בגילאי 5 עד 11 וכמובן נציג גם את הנתונים, שזה תמיד חשוב להציג, על הבטיחות המאוד גבוהה של החיסונים האלה, על המועילות שלהם בילדים גם בגל האומיקרון.

שרון אלרעי-פרייס: איזושהי סקירה קצרה על מידת החיסוניות בעולם בגילאים האלה ובאמת מה הצפי מבחינת חיסונים של ילדים מתחת לגיל 5.

שרון אלרעי-פרייס: אז כל זה במצגת הזאת ואני מבינה שרוצים כבר לדעת על תחלואת ילדים כרגע ועד כמה הם מחוסנים, אז גם את זה אני אציג בעל פה.

שרון אלרעי-פרייס: אין על זה שקיפות, אבל נענה ככל שתשאלו.

שרון אלרעי-פרייס: אז אתם רואים בעצם את הפילוח של מצב החיסונים, זה נכון למעשה לאתמול בשעה 05:30 בבוקר.

שרון אלרעי-פרייס: האדום זה הילדים הלא מחוסנים, הירוק הבהיר זה ילדים מחוסנים/מחלימים, זאת אומרת קיבלו מנה אחת והם מוגדרים מוגנים.

שרון אלרעי-פרייס: הירוק הכהה זה שתי מנות והצהוב זה מחלימים שלא חוסנו.

שרון אלרעי-פרייס: בעצם אתם רואים פה פילוח לפי גילאים, 5, 6, 7 וכו' ובסך הכל יש לנו 18% מהילדים שקיבלו שתי מנות של חיסון ועוד 8% מחלימים שקיבלו מנת חיסון אחת, כך שבסך הכל ביחד אנחנו בערך ב-26% כיסוי של ילדים בגילאים האלה ואתם רואים שזה קצת משתנה בין שכבות הגיל השונות.

שרון אלרעי-פרייס: אתם יכולים לעבור לשקופית הבאה והיא מראה בעצם את יתר הגילאים, 12 ומעלה.

שרון אלרעי-פרייס: זהו, אז פה כמו שאתם רואים בגילאים היותר מבוגרים שזה 60 ומעלה, כבר נכנס עוד צבע שזה באמת החיסון הרביעי, אבל אני רוצה שתסתכלו על 12-15 ו-16 עד 18 שפה באמת יש לנו אחוזי כיסוי שהם הרבה יותר גבוהים, זה פשוט כדי לתת איזשהו קונטקסט לכמה הצלחנו לחסן בגילאי 12-15 ו-16-18.

שרון אלרעי-פרייס: זה באמת באחוזים הרבה יותר גבוהים לעומת גילאי 5 עד 11 שזה בערך כמו שאמרתי 24%.

שרון אלרעי-פרייס: בשקופית הבאה זה איזשהו timeline של גילאי 5-11, הוא אושר ב-FDA ב-29.10, המלצתם הייתה ב-10.11, אושר בישראל על ידי מנכ"ל משרד הבריאות ב-14.11, הגיעו לישראל המשלוחים ב-18.11 ובעצם חולק בצורה מאוד מהירה לקופות והתחיל מבצע חיסונים בקופות באופן רשמי ב-23.11.

שרון אלרעי-פרייס: יכול להיות שיש כמה ילדים שכבר בערב של ה-22 כבר קיבלו חיסונים, אבל רשמית זה התחיל ב-23.

שרון אלרעי-פרייס: ואתם רואים שהתחלת חיסוני קורונה בבתי הספר לקח בערך שלושה שבועות.

שרון אלרעי-פרייס: היו הרבה מאוד אתגרים בתהליך הזה, בלהכניס, בלהבין איך, בלדבר על כל מיני מכשולים בדבר הזה, אבל ב-12.12 נכנסו חיסוני קורונה בבתי הספר על ידי חברות.

שרון אלרעי-פרייס: לא מעט אתגרים שהיו בדבר הזה, למתי לתאם אותם?

שרון אלרעי-פרייס: לפני שעות הלימודים?

שרון אלרעי-פרייס: בסוף היום מתוך כל מיני קשיים שהיו בתהליך הזה ולמעשה, תיכף תראו את הנתונים, כשאנחנו ראינו שהחיסונים האלה לא מתקדמים בצורה מהירה בתוך בתי הספר וידענו שצפוי לנו פה גל אומיקרון מאוד גבוה, ראינו אותו בכל המקומות ובכל המדינות אליו האומיקרון נכנס, ראינו גל מאוד מאוד גבוה.

שרון אלרעי-פרייס: ידענו שהילדים יהיו חשופים, קיבלנו החלטה לא פשוטה להשהות את כל פעילות השרה של מערך בריאות התלמיד למשך שלושה שבועות.

שרון אלרעי-פרייס: המערך הזה כולל מאות אחיות בבתי הספר שמגיעות, יש מחוזות שבהם זה מופעל ישירות על ידי לשכות הבריאות, יש מחוזות שזה מופעל על ידי ספקים חיצוניים, אבל הם מגיעות לבתי הספר ונותנות את כל חיסוני השגרה שנותנים בבתי הספר, חצבת, שעלת, פפילומה, שפעת וכולי, לעצור את זה למשך שלושה שבועות כדי באמת לייחד את כל הכוחות שאפשר לייחד כדי לעזור להגן על הילדים שההורים שלהם בחרו להסכים.

שרון אלרעי-פרייס: הדבר הזה קרה במשך שלושה שבועות.

שרון אלרעי-פרייס: אתם יכולים לעבור לשקופית הבאה.

שרון אלרעי-פרייס: בעצם הפעילויות שבוצעו כדי להגביר או לייעל את מבצע החיסונים בבתי הספר היה כמובן הדרכות והכשרות לכלל אחיות בריאות התלמיד.

שרון אלרעי-פרייס: צריך להבין שאחיות בריאות התלמיד עושות את החיסונים הרגילים ובעצם לא היו חלק ממבצע החיסונים של הקורונה עד לאותו רגע שבו החלטנו להסב את הפעילות שלהן לתקופה זמנית.

שרון אלרעי-פרייס: התאמת המערכת הממוחשבת של בריאות התלמיד, כדי שאפשר יהיה לחסן ולתעד את זה ולהפיק את הדוחות המתאימים לכל מי שצריך.

שרון אלרעי-פרייס: תיאום כמובן עם כל הדסקים, היה צריך הרבה מאוד עבודה גם הדסקים החרדי, הערבי והכללי, וגם תיאום עם משרד החינוך ומחוזות משרד החינוך, כדי לראות שאנחנו מעבירים להם את המידע, מתאמים איתם את הזמנים.

שרון אלרעי-פרייס: היו ישיבות רבות עם כל מנהלי בתי הספר בסיוע של משרד החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: אחד הדברים המשמעותיים שהיה לנו ברור, שאנחנו לא נצליח באמת לחסן בבתי הספר בלי שאנחנו נענה על השאלות של ההורים.

שרון אלרעי-פרייס: בסוף ההורים מסכימים לחיסון או לא מסכימים לחיסון ואחד הדברים המשמעותיים זה שהם ידעו באמת את המידע המקצועי האמיתי האמין, בניגוד להרבה מאוד fake news שמסתובב.

שרון אלרעי-פרייס: ולכן לפני כל אירוע חיסון בבית ספר, היה וובינר להורים ולצוותי ההוראה, לענות להם על שאלות.

שרון אלרעי-פרייס: הרבה מאוד סיוע של רופאי ילדים ורופאים - - - ותודה רבה על הסיוע הזה, הוא היה מאוד מאוד משמעותי כדי באמת לענות על שאלות, לתת את המידע הכי רלוונטי ואז שהורים יקבלו איזה החלטה שהם בוחרים.

שרון אלרעי-פרייס: נאספו טפסי הסכמה והגיעו לחיסונים, וכמובן רק ילדים שהוריהם הסכימו, חוסנו.

שרון אלרעי-פרייס: זה הגיע עם טפסי הסכמה מהבית.

שרון אלרעי-פרייס: כמובן שהיה מפגש של המחוזות עם ראשי רשויות על טיפול בכל מיני התנגדויות שהיו במהלך הדרך, כי גם הרשויות המקומיות היו חלק מהסיפור הזה של הסיוע.

שרון אלרעי-פרייס: אפשר לעבור לשקופית הבאה.

שרון אלרעי-פרייס: גם בחינוך המיוחד היה צריך לצור תוכנית עבודה מותאמת גם לקבוצה הזאת שהיא כמובן בסיכון יותר מוגבר, שיהיה את היכולת להתחסן.

שרון אלרעי-פרייס: איגרת פומבית שיצאה ממנכ"לי הבריאות והחינוך לעודד התחסנות, תוכניות עבודה, היערכות לקראת מגזר לא יהודי שחזר מחופשה.

שרון אלרעי-פרייס: הייתה תקופה מסוימת, בדיוק בשלושה שבועות האלה שאנחנו איחדנו לחיסוני ילדים.

שרון אלרעי-פרייס: במסגרת מערך בריאות התלמיד במגזר הלא יהודי הייתה חופשה במשך כשבועיים, אז רצינו לוודא שגם במגזר הזה אנחנו מצליחים להגיע ועשינו את כל התוכנית מסודרת ככה שכמובן הם לא יופקדו ולא יישארו מאחור.

שרון אלרעי-פרייס: והגברת מאמץ עידוד התחסנות וכולי, הרבה מאוד זומים יומיים, סטטוסים כל הזמן עם כל העוסקים שזה באמת משרד הבריאות, משרד החינוך, המכלול, פיקוח העורף, הרבה מאוד גורמים, רשויות מקומיות, כל הזמן היו על זה.

שרון אלרעי-פרייס: אפשר לעבור לשקופית הבאה.

שרון אלרעי-פרייס: כאן אתם רואים בעצם את התוצאות, תכנון מול ביצוע של מספר מוסדות חינוך.

שרון אלרעי-פרייס: זה קצת קטן אבל זה במאות, כל יום הגיעו למאות בתי ספר וכמובן שזה תפס הרבה יותר תנופה ברגע שהחסנו את המערך לבריאות התלמיד.

שרון אלרעי-פרייס: זה היה שינוי משמעותי כי זה בעצם תשתית שעובדת, זה אחיות שמכירו את המנהלים, מכירות את בית הספר, מכירות את ההורים לא מעט פעמים וברגע שמשתמשים בתשתית הזאת שפרוסה בכל הארץ, זה הולך הרבה יותר בקלות.

שרון אלרעי-פרייס: ובשקופית הבאה אתם יכולים לראות את כמות המתחסנים בבתי הספר, זה בעצם הילדים המתחסנים.

שרון אלרעי-פרייס: אתם רואים בתחילת הגרף מצד שמאל מדובר על אלפים בודדים, בין 600 נניח ל-1,500, וברגע שנכנס בריאות התלמיד הייתה קפיצה של כמות המתחסנים, באמת החלת עוד כוח.

שרון אלרעי-פרייס: סיכום מבצע חיסונים בשקופית הבאה מראה שבין התאריכים 12.12.2021 חוסנו על ידי החברות שהגיעו, ניידות החיסונים, בתיאום עם משרד החינוך, כמעט 15,000 ילדים ובתקופה שבה הסתנו את מערך בריאות התלמיד לעשות רק חיסוני קורונה חוסנו עוד 44,545 ילדים.

שרון אלרעי-פרייס: מבחינת אסטרטגיית ההסברה, אז הקושי הוא באמת להנגיש את המידע עד כמה החיסון הזה הוא בטוח, הוא יעיל, הרבה מאוד fake news, הרבה מאוד גורמים מאוד חזקים שמפיצים כל מיני דברים.

שרון אלרעי-פרייס: לפעמים מפיצים סרטונים או מידע ולפעמים, שזה לא פחות בעייתי, מפיצים שאלות, זה מין שאלות כאלה שמכניסות שאלות להורים אבל בסוף אנחנו צריכים לתת את התשובות כי יש תשובות.

שרון אלרעי-פרייס: אז ההחלטה שלנו הייתה באמת להנגיש את המידע בשקיפות ואמינות.

שרון אלרעי-פרייס: לא לעשות כל מיני בדיחות, סלבס וכו', אלא באמת רופאי הילדים היו בחזית ההסברה, נתנו את המידע המקצועי בנושא הזה, לענות לשאלות ולהבין שהורים באמת חוששים, הם באמת חוששים וברגע שייתנו להם את המידע הם יחששו פחות ויוכלו לעשות בחירה יותר מושכלת עבור הילדים שלהם.

שרון אלרעי-פרייס: בשקופית הבאה אתם יכולים לראות את האתר, הרבה מאוד מידע באתר לגבי הקורונה.

שרון אלרעי-פרייס: אתם יכולים לראות בשקופית הבאה, שאלתם לגבי סקרי דעת קהל ואיך אנחנו יודעים מה אנשים חושבים.

שרון אלרעי-פרייס: אז אני לא אעבור פה על הכל, אבל היו הרבה מאוד סקרי דעת קהל כדי לנסות להבין מה מניע הורים לחסן את הילדים שלהם, מה מבדיל בין החיסונים - -

עידית סילמן: שרון, האם עושים היום איזושהי בדיקה בתוך מערכת החינוך באיזה כיתות או באיזה מקומות יש פחות תלמידים מחוסנים ונכנסים לשם להתערבות נקודתית ספציפית?

שרון אלרעי-פרייס: אז אני מציעה שעל זה משרד החינוך יענה אם הוא פה, כי לנו בסוף אין את המידע.

שרון אלרעי-פרייס: לנו יש מידע על ילדים מתחסנים, אין לנו את המידע כל ילד באיזה שכבה הוא ובאיזה כיתה הוא ואת הפילוח הזה, זה מידע שקיים רק במשרד החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: אז אני אוכל לדעת נגיד גאוגרפית ערים, אבל לא ברזולוציה יותר - -

עידית סילמן: כן, לא ברזולוציה של - -

שרון אלרעי-פרייס: אבל למשרד החינוך בוודאי שיש את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אז אתם רואים שגם נעשו סקרים כדי להתקדם, אתם יכולים להעביר לשקופית הבאה, גם בשקופית הבאה זה ממצאי סקר.

שרון אלרעי-פרייס: עשינו את זה גם בגילאי 12 עד 15 וגם כמובן בגילאי 5 עד 11 וזה הוביל הרבה מאוד מהפעולות.

שרון אלרעי-פרייס: אתם יכולים לראות בשקופית הבאה פרסומים שמותאמים לאוכלוסיות שונות.

שרון אלרעי-פרייס: למשל במגזר החרדי היה מאוד ברור שהם רוצים להבין מה הסיכון מהמחלה ולכן אנחנו יודעים כבר שהסיכון לפימס מדיווחים של ה-CDC יורד ב-91% בילדים מחוסנים לעומת ילדים לא מחוסנים.

שרון אלרעי-פרייס: את אותם נתונים אני מקווה שמאוד בקרוב, ממש בימים הקרובים - -

עידית סילמן: כמה ילדים עם פימס יש היום בבתי החולים?

שרון אלרעי-פרייס: כ-10 אני רוצה להגיד, אבל אנחנו כל הזמן עוקבים אחרי זה.

שרון אלרעי-פרייס: עד עכשיו, עד סוף 2021 דווחו לנו 250 מקרים של פימס.

שרון אלרעי-פרייס: עברנו עליהם אחד-אחד עם קבוצה של רופאי ילדים ובעצם בכ-30 מקרים הוחלט שהם לא מתאימים להגדרות של פימס ו-220 היו או מלאים, שזה אומר 209 ודאים עם פימס ועוד 11 מקרים שהיה חסר רק קריטריון אחד אבל כל התמונה הכללית נראית כמו פימס.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת 220 מקרים של פימס שזה בערך שיעור של 1 ל-2,500/2,200 ילדים לעומת כמות הילדים שאומתו במדינת ישראל באותה תקופה.

שרון אלרעי-פרייס: שאלות ותשובות להורים, עוד משהו שהבנו שאנחנו רוצים באמת כמה שיותר להנגיש את המידע ובשקופית הבאה אתם יכולים לראות.

שרון אלרעי-פרייס: אלה היו שאלות שנשלחו בלייב וגם פרסומים בפלטפורמות שונות כשאתם רואים שהדבר המרכזי פה זה באמת הרופאים ולא משהו אחר.

שרון אלרעי-פרייס: אז בשקופית הזאת אתם יכולים לראות היקף התחסנות מעודכן בקרב ילדים בעולם והסיפור הזה של חיסון ילדים הוא מאתגר בהרבה מאוד מקומות.

שרון אלרעי-פרייס: אתם רואים שבאיסלנד מגיעים ל-45% וגם בדנמרק ל-40%, בפורטוגל ובספרד.

שרון אלרעי-פרייס: אבל בהרבה מאוד מקומות זה באמת שונה לעומת גילאים מבוגרים יותר ולעומת חיסוני מבוגרים ממש.

שרון אלרעי-פרייס: אז יש פה באמת איזשהו קושי שלדעתי אותו fake news שקיים פה, קיים בהרבה מאוד מקומות בעולם וכמובן הורים , בצורה מובנת, חוששים.

שרון אלרעי-פרייס: עד שאנחנו לא מגיעים ומביאים את המידע, אז הם פחות בוחרים לחסן את הילדים.

שרון אלרעי-פרייס: בשקופיות הבאות אני רוצה להראות לכם את המעקב שלנו על בטיחות ומועילות החיסונים בגילאים השונים.

שרון אלרעי-פרייס: אז זה בגדול שתראו התפלגות מנות החיסון בישראל לפי גיל.

שרון אלרעי-פרייס: אתם רואים שוב תמונה שמראה לנו שבעיקר המבוגרים התחסנו, אבל היו לנו חיסונים כמובן בכל הגילאים.

שרון אלרעי-פרייס: בשקופית הבאה, לא אעבור עליה אבל זה רק מראה את החלוקה.

שרון אלרעי-פרייס: לגבי ילדים יש אישור רק של חברת פייזר בגילאים צעירים, אין עדיין אישור לחברות אחרות.

עידית סילמן: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: ההגדרות שלנו מה זה תופעות בסמיכות לקבלת חיסון, אני לא אגיד את כולן, אבל יש הגדרות מקובלות בינלאומיות מה זה תופעות מקומיות, נוירולוגיות וכולי ומה זאת תופעה משמעותית או לא.

שרון אלרעי-פרייס: אתם יכולים לראות בשקופית הבאה את שיעור התופעות שדווחו לפי קבוצות גיל.

עידית סילמן: יש משהו שהוא חריג?

שרון אלרעי-פרייס: זהו, אז מה שבעיקר רואים, הגרפים הגדולים זה באמת פונט קטן מאוד, אני פתאום מבינה שאנחנו צריכים להבין כל שקופית פה, כל גרף.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אתם רואים שהתופעות הכלליות שמרגישים יום או יומיים לא טוב, יש חולשה, יכול להיות חום נמוך ודברים כאלה, זה התופעות שאתם רואים מהצד השמאלי, הכלליות, כשכל היתר, תופעות מקומיות, תופעות נוירולוגיות, תופעות אלרגיות ותופעות משמעותיות, הן באמת במספרים מאוד מאוד קטנים.

שרון אלרעי-פרייס: זה כל הגרפים שבקושי רואים אותם והצבעים השונים זה הגילאים השונים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו רואים שהצבע 5 עד 11 הוא צבע ירוק, זה תחילת כל קבוצת גרפים כזאת, אז ב-5 עד 11 היו את תופעות הלוואי הנמוכות ביותר.

שרון אלרעי-פרייס: תיכף תראו פוקוס על הדבר הזה, אז יהיה יותר פשוט.

שרון אלרעי-פרייס: אז תופעות לוואי בסמיכות לקבלת חיסון בגילאי 5 עד 11, אפשר לעבור לשקופית הבאה, אתם תראו שבעצם גם מבחינת תופעות כלליות, אתם רואים מצד שמאל קיבלו מנה ראשונה 324 אלף ילדים, את המנה השנייה השלימו 217 אלף מתוכם, בערך כמעט 218 אלף ילדים.

שרון אלרעי-פרייס: מתוכם אתם רואים שגם מבחינת תופעות כלליות שהן הכי שכיחות, היו מאות בודדות.

שרון אלרעי-פרייס: התופעות האלה הן תופעות שחולפות.

שרון אלרעי-פרייס: לעומת זאת, תופעות משמעותיות היו בודדות, תיכף תראו אותן בשקיפות הבאה יותר בפוקוס.

שרון אלרעי-פרייס: כל התופעות האלה מועברות לוועדת רופאים שבוחנת את המקרים המשמעותיים, לראות אם יש קשר סיבתי בכלל או לא.

שרון אלרעי-פרייס: ברור שכשמחסנים מאות אלפי ילדים יכולים להיות דברים שהם מקריים וקורים באותו זמן אבל הם לא קשורים לחיסון.

שרון אלרעי-פרייס: אז בעצם אתם רואים פה ארבעה דברים שנבדקים על ידי הוועדה ולא בטוח שהם קשורים לחיסון וכן חשוב מאוד להדגיש שבקבוצת הגיל הזאת לא דווחו מקרים של דלקת בשריר הלב שכן ראינו בגילאים הגדולים יותר.

שרון אלרעי-פרייס: אגב רמז לזה כבר ראינו ב-12 עד 15, כי גם ב-12 עד 15 השיעור, ואתם תוכלו לראות גם את זה לראות, השיעור היה נמוך יותר מאשר בגילאי 16 עד 18.

שרון אלרעי-פרייס: אז לנו דווקא הייתה ציפייה שכשנרד ל-5 עד 11 יהיה שיעור עוד יותר נמוך, למרות שכולם חשבו שאולי יהיה אחרת, אבל אכן זה באמת מה שקרה ואין לנו מקרים של מיוקרדיטיס בקבוצת הגיל הזאת, שזה בעצם התופעה היחידה שבאמת הוגדרה כקשורה בצורה אפידמיולוגית ברורה וסיבתית לחיסונים.

שרון אלרעי-פרייס: אפשר לעבור לגילאי 12 עד 15.

שרון אלרעי-פרייס: אז גם בגילאי 12 עד 15 אתם רואים יותר מקרים של תופעות כלליות אבל עדיין התופעות המשמעותיות הן נמוכות.

שרון אלרעי-פרייס: הדבר העיקרי שבאמת ראינו זה המקרים של דלקת בשריר הלב, שאתם יכולים לראות פירוט שלהם בשקופית הבאה.

שרון אלרעי-פרייס: מקרה אחד אחרי מנה ראשונה, 12 מקרים אחרי המנה השנייה ושלושה מקרים אחרי המנה השלישית.

שרון אלרעי-פרייס: הסיגנל הבולט שראינו וקודם כל דווח כמובן במדינת ישראל, אבל גם פרסמנו לעולם, זה באמת הסיגנל אחרי מנה שנייה.

שרון אלרעי-פרייס: בשבוע הראשון אחרי מנה שנייה, פחות בגילאי 12 עד 15, בגילאים יותר מבוגרים, תופעת נדירה של מיוקרדיטיס שחולפת כמעט ברוב המוחלט של המקרים ללא שום תופעות.

שרון אלרעי-פרייס: אתם יכולים לראות פירוט של המקרים האלה שהיו בגילאי 12 עד 15 בשקופית הבאה, זה ילדים שהיו מאושפזים בין שניים לשישה ימים ולא היה צורך בשום התערבות פולשנית או איזשהם תרופות.

שרון אלרעי-פרייס: דופק תקין, לא היו הפרעות קצב, לא היה שום דבר, באמת האשפוז שלהם היה יותר לניתור כדי לוודא שהם בסדר.

שרון אלרעי-פרייס: וגם דברים שנצפו במהלך הקבלה שלהם לבית החולים נעלמו עם השחרור או במהלך האשפוז שלהם ואני אגיד שגם יש מחקר של כללית שעקב אחרי ילדים או מבוגרים צעירים לאורך זמן, עם מיוקרדיטיס, וראה שכל התופעות האלה חלפו.

שרון אלרעי-פרייס: אז את אותו הדבר אני אציג לכם גם בגילאי 16 עד 18.

שרון אלרעי-פרייס: התופעות שדווחו, שוב בעיקר תופעות כלליות שחולפות וכשאנחנו מסתכלים על מיוקרדיטיס שזו התופעה שכן נקשרת, אז אתם רואים מנה ראשונה שני מקרים, מנה שנייה 30 מקרים ומנה שלישית שבעה מקרים.

שרון אלרעי-פרייס: את הסיגנל הזה של שבוע אחרי המנה רואים עלייה של מקרים שראינו רק במנה השנייה, במנה השלישית לא ראינו את זה, היו שבעה מקרים שהיו בעצם פזורים במהלך החודש הזה ולא ראינו את אותו סיגנל.

עידית סילמן: כמה בעצם ילדים היום יש עד גיל 5 שהם לא מחוסנים, על פי הנתונים שלכם שאתם יודעים.

שרון אלרעי-פרייס: מיד אני אחזיר לשם, את המספרים את רוצה?

עידית סילמן: סתם פחות או יותר לדעת, כאילו מה המספר שעומד - -

שרון אלרעי-פרייס: כן, 569 אלף ילדים לא מחוסנים בכלל בגילאי 5 עד 11 ובנוסף אליהם עוד 351 אלף ילדים שמוגדרים אצלנו במערכת כמחלימים ולא קיבלו חיסון אחד.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת גם זה אנחנו יודעים בגל האומיקרון, שבעצם הם לא מגונים אלא אם הם מחלימים מאוד מאוד טריים, הם לא מוגנים.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת שיש לנו כמות לא מבוטלת - -

עידית סילמן: כן, די גדולה.

שרון אלרעי-פרייס: של כמעט 900 אלף ילדים שהם לא מוגנים כרגע וזה רק בגילאי 5 עד 11.

עידית סילמן: שרון, יש איזשהו משהו שבעצם אפשר בתוך מערכות הבריאות, בקופות השונות, לסמן אותם ולפנות אליהם בפנייה ישירה להורים?

עידית סילמן: לעשות איזושהי פנייה ישירה לכל אלה שבעצם אנחנו יודעים או שהם באמת אותם מחלימים שלא קיבלו חיסון ראשון והלא מחוסנים בכלל.

עידית סילמן: היום אגב אנחנו כבר רואים את הדיווחים הראשונים מדנמרק, מנורבגיה, צרפת, על מחלימים של אומיקרון מהסוג BA הראשון שבעצם נדבקים כבר ב-BA2 ויש לנו גם נקודות ראשוניות של הדבר הזה פה בישראל?

שרון אלרעי-פרייס: לא, לא, את זה אנחנו כרגע בודקים, בישראל BA2 יש לנו נכון לאתמול בערב 297 מקרים, רובם מחו"ל אבל יש פה קצת הטעיה, רוב האנשים הם חוזרי חו"ל ולא את ה-70 אלף מקרים שיש לנו ביום בישראל, אבל יש לנו כבר 12 מקרים של BA2 בקהילה.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו בודקים לראות אם מישהו מהם, מאלה שאנחנו יודעים שהם BA2, באמת גם מחלים טרי מאומיקרון שהוגדר כ-BA1.

עידית סילמן: איך אנחנו בעצם מנהלים סיכונים בשלב כזה?

עידית סילמן: ל-BA2, כי הוא בעצם מדבק לא פחות.

שרון אלרעי-פרייס: מדבק יותר, BA2 מדבק ב-50% יותר.

עידית סילמן: על מחלימים של BA1?

שרון אלרעי-פרייס: לא, את זה אני לא יודעת, זאת בדיוק השאלה.

עידית סילמן: אה אוקיי, אוקיי.

שרון אלרעי-פרייס: באופן עקרוני בדרך כלל בן אדם שכרגע החלים, אלא אם כן הווירוס מאוד מאוד שונה, הוא החלים כי מערכת החיסון שלו הצליחה לייצר נוגדנים שסילקו את הנגיף, ככה הוא החלים.

עידית סילמן: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: והכמות הזאת של הנוגדנים בהתחלה בזמן ההחלמה הראשונה היא גבוהה.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת שכדי מחלים מאוד טרי, נניח מלפני שבועיים, שלושה או חודש, יידבק כרגע בווירוס שהוא יחסית דומה, הוא צריך להיות וירוס מספיק שונה והווריאנטים הם שונים אחד מהשני, אבל הוא צריך להיות מספיק שונה כדי שהנוגדנים שנוצרו לו בגוף, שעזרו לו לסלק את הנגיף ולהחלים, לא יגנו עליו ואנחנו לא יודעים כרגע שזה קורה.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו כן יודעים שעם הזמן זה בוודאות קורה כי כמות הנוגדנים דועכת והווריאנטים משתנים - -

עידית סילמן: יש לנו פה מקרים של בעצם מי שנדבק באומיקרון הראשון ואנחנו יודעים שעכשיו הוא נדבק באומיקרון או שזה רק באמת חוזרי חו"ל?

שרון אלרעי-פרייס: לנו כרגע אין נתונים במדינת ישראל על שמישהו שנדבק באומיקרון, נדבק עכשיו ב-BA2.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו כרגע בודקים את זה בקרב כמעט 300 מקרים של BA2 שיש לנו.

שרון אלרעי-פרייס: אז עוד אין לי תשובה לזה אבל אין לנו מקרה שאני יכולה להגיד - -

עידית סילמן: אני יכולה שנייה שרון להפנות להדס שנמצאת איתנו כאן ממכבי בזום?

עידית סילמן: דקה, אתם רואים את הדס?

הדס זורבצ'י: שלום בוקר טוב.

עידית סילמן: הדס בוקר טוב.

עידית סילמן: את כמי שמייצגת במכבי את ניהול המדיניות של החיסונים, האם את יכולה להגיד לי אם אצלכם נעשית עבודה באמת אל מול אותן משפחות, אותם ילדים שטרם התחסנו?

עידית סילמן: אנחנו יודעים שיש 900 אלף כאלה בתוך המערכת.

עידית סילמן: האם נדלקת איזושהי נורה אדומה לרופא המשפחה, אחיות בריאות אצלכם שמציעות איזושהי שיחה יזומה לאותה המשפחה?

הדס זורבצ'י: כן בהחלט.

הדס זורבצ'י: מעבר לפריסה הארצית שיש לנו בארץ של אתרי התחסנות, ביצענו פעילות ממוקדת גם אצל רופאי הילדים, במרפאות של רופאי הילדים, גם בפריפריה, כדי לאפשר נגישות של האוכלוסייה.

הדס זורבצ'י: עכשיו, יש לנו כמובן מסד נתונים, דוחות שאנחנו יכולים להפיק פר רופא, מי הילדים שטרם חוסנו באוכלוסייה אצלו.

הדס זורבצ'י: יש לנו מערכת של התראות בתוך התיק הרפואי שמתריעה אם אדם מסוים, גם ילד, עשו מנה ראשונה, או עוד לא הגיע למנה הראשונה.

הדס זורבצ'י: זה מאפשר בעצם להתריע למטפל, לא רק לרופאים, גם לאחיות, להציע את החיסון ולעודד התחסנות.

הדס זורבצ'י: כדי לעודד התחסנות, מעבר לפריסה ולהנגשה גם בשעות הפעילות שהן מעבר לשעות העבודה כדי לאפשר להורים להגיע אחרי שעות העבודה.

הדס זורבצ'י: אנחנו גם פתחנו מוקד של רופאים תורנים למענה אונליין, לשאלות של הורים שהתלבטו, חששו, רצו לשאול שאלות.

הדס זורבצ'י: היו לנו רופאים תורנים שישבו במוקד טלפוני, אנחנו העברנו להם שיחות.

הדס זורבצ'י: הורים שקיבלו והשתכנעו, אנחנו מיד באותה הזדמנות כבר אפשרנו להם לקבוע את התור.

הדס זורבצ'י: אנחנו הסרטנו רופאי ילדים סרטוני הסברה שנשלחו להורים.

הדס זורבצ'י: יש לנו מנגנון של מערכת אוטומציה שמאתרת הורים שטרם חיסנו את הילדים שלהם, ילדים שעוד לא הגיעו להתחסן אנחנו שולחים להורים שלהם מסרונים, מיילים.

הדס זורבצ'י: כל מסרון כזה זה מלווה כמובן בקישור להסברה ומענה לשאלות.

הדס זורבצ'י: שיחות יזומות טלפוניות, הרי לא כולם מחוברים למיילים או לדיגיטציה, אז אנחנו כמובן השתמשנו גם בהודעות מוקלטות ושיחות טלפוניות יזומות.

הדס זורבצ'י: התאמנו את ההסברה שלנו גם ברמה השפתית והתרבותית למגזרים שונים, המסר שלנו תמיד להגן על הילדים, חשוב לחסן אותם.

הדס זורבצ'י: גם להגן עליהם מתחלואה קשה ומתופעות ארוכת טווח.

הדס זורבצ'י: יש לנו פוטנציאל של כ-210 אלף ילדים בקבוצת הגיל הזאת, אנחנו חיסנו בסביבות 50% מתוכם במנה הראשונה, כשהשלימו מנה שנייה 80% מתוכם.

הדס זורבצ'י: ברמה הלאומית גם לפי הנתונים שעכשיו ראיתי ששרון הציגה, למעשה זה אומר שמכבי חיסנה כ-35% מילדי ישראל.

הדס זורבצ'י: אז אם נתח האוכלוסייה שלנו הוא 25% אז אני חושבת שאפשר לדבר על אחוזי התחסנות נאים.

הדס זורבצ'י: כמובן שיש עוד עבודה, אנחנו לא מוותרים למרות שקצב ההתחסנות בקרב האוכלוסייה הוא הולך ויורד בימים האחרונים, בשבועיים האחרונים וכמובן זה גם קורה בקבוצת הילדים.

הדס זורבצ'י: אנחנו ממשיכים בהודעות אוטומציה ובשיחות יזומות להורים שעוד לא הגיעו.

הדס זורבצ'י: אנחנו מניחים או משערים שהקצב עלול עוד להתעכב או להיות איתי יותר.

הדס זורבצ'י: אנחנו נכנסו לשלב של מתווה חדש של חזרה ללימודים, ההורים דוגמים את הילדים באופן רוטיני פעמיים בשבוע ולכן צפוי שיהיו יותר מקרים מאומתים.

הדס זורבצ'י: קודם כל הם יהיו כמובן בבידוד והם לא יוכלו להתחסן בשלב הזה, הם יצטרכו להמתין שלושה חודשים עד האפשרות להתחסן במנה הראשונה לכל המחלימים.

הדס זורבצ'י: אז יכול להיות שתהיה האטה נוספת בקבוצה הספציפית הזאת.

הדס זורבצ'י: זהו עד כאן.

עידית סילמן: אוקיי תודה.

עידית סילמן: אורי לרנר מדעת?

עידית סילמן: ד"ר לרנר?

שרון אלרעי-פרייס: רגע, אני רק אגיד משהו, כי בדיוק הרגע קיבלתי את הנתונים.

שרון אלרעי-פרייס: מבין ה-237 מקרים שיש לנו של BA2 במדינת ישראל, 10 הם מחלימים ואף אחד מהם הוא לא מהתקופה של האומיקרון.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת אין לנו בישראל - -

עידית סילמן: הבנתי, מישהו שבעצם היה 1 ו-2.

שרון אלרעי-פרייס: מישהו שחלה באומיקרון וזמן קצר אחרי זה ב-BA2.

עידית סילמן: חשוב, חשוב לומר זאת.

עידית סילמן: כן ד"ר אורי לרנר מדעת.

עידית סילמן: קודם כל צריך לומר שרון, אני חושבת באופן אישי גם - -

שרון אלרעי-פרייס: רגע, אני חייבת להראות עוד משהו נורא נורא חשוב.

עידית סילמן: יאללה קדימה.

שרון אלרעי-פרייס: תדלגו על השקופיות של הסיכום.

שרון אלרעי-פרייס: דיברנו הרבה על המיוקרדיטיס, אפשר לדלג.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו רואים את המועילות של החיסון, גם בגל האומיקרון שאנחנו יודעים שהאומיקרון יותר חומק מהחיסון מאשר הווריאנטים שלפניו.

שרון אלרעי-פרייס: ילד שקיבל שתי מנות חיסון בגל האומיקרון מוגן פי 2 מאשר ילד שלא חוסן ובגילאי 12 עד 15, הקו למעלה זה הלא מחוסנים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו רואים שיש דעיכה של החיסון, אתם רואים שלושה ברים מתחת שזה אומר חודש עד חודשיים מהחיסון, חודשיים עד שלושה וארבעה עד חמישה.

שרון אלרעי-פרייס: אתם רואים שהשיעור של התחלואה שם הולך ומתקרב ללא מחוסנים והקו הירוק זה הבוסטר.

שרון אלרעי-פרייס: ברגע שנותנים בוסטר ההגנה היא אפילו יותר טובה מאשר שתי מנות החיסון הטריות.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת שהחיסון גם בגל האומיקרון מועיל כאשר הוא חיסון טרי ואת הדבר הזה חשוב לדעת וחשוב שההורים ישמעו, כי אפשר לסייע להגן על הילדים.

עידית סילמן: חשוב מאוד, קריטי.

עידית סילמן: ד"ר אורי לרנר מדעת, ודקה רציתי להקדים ולומר שמדעת הם דוגמא נהדרת למי שעושים עבודת הסברה מעולה.

עידית סילמן: אני חושבת כשאני מסתכלת על זה בצורה הזאת שהיה צריך להקפיץ את זה 10 רמות קדימה ובאמת לתת איזושהי מעטפת ומטריה כי הם באמת מביאים את זה בצורה גם מאוירת, גם נגישה.

עידית סילמן: זאת אומרת, הם באמת באמת מתקדמים באופן הזה ובפן הזה הם עושים באמת שליחות מעולה של קודש.

עידית סילמן: בבקשה ד"ר לרנר.

אורי לרנר: אז קודם כל תודה רבה על המילים החמות.

אורי לרנר: אני רוצה להתייחס למה שדיברנו קודם על הנושא של ההסברה ועל הנושא של מבצע החיסונים בבתי הספר.

אורי לרנר: עוד לפני שהיו חיסונים לגילאים 5 עד 11, דיברנו על חיסונים של כיתה ז' ומעלה, מגיל 12 ומעלה.

אורי לרנר: היה מהלך שבעצם היה יוזמה ופרויקט של מערך ההסברה הלאומי יחד עם משרד הבריאות, יחד איתנו, יחד - - - להסביר להורים ולתלמידים את החשיבות של החיסון.

אורי לרנר: אנחנו מדברים על ילדים שהם בגילאי 12 ומעלה שהם בהחלט בוגרים ובשלים גם להבין ולשמוע והיה מדובר על איזשהו סט של פעולות, קודם כל של רופאים שיבואו לבתי הספר, לבוא לדבר עם התלמידים בבתי הספר ובמקביל לפתוח גם זום להורים.

אורי לרנר: שיח אחד עם ההורים והתלמידים.

אורי לרנר: לחלק בבתי הספר עלון הסברה, קצת שאלות נפוצות שאנחנו הכנו, הכל היה מוכן, סגור, חתום, מעוצב ומסודר.

אורי לרנר: ואחרי זה לעשות עוד בערב, יש לנו פרויקט שאנחנו עושים אותו כבר הרבה שנים, מאז כולל עוד תקופת החצבת ועוד אפילו לפניה, של שיח בוואטסאפ בערב עם קבוצות הורים שמדברות עם רופאות, עם חוקרים מטעם מדעת, שואלים שאלות בגובה העיניים.

אורי לרנר: אז להמשיך את אותה ההסברה בבתי הספר ושיח וואטסאפ - - - ולאפשר ביום של החיסונים שיבוא רופא לבית הספר.

עידית סילמן: אורי, אומרים לי שלא שומעים אותך כי אתה במקום בלי מיקרופון.

אורי לרנר: אני אחזור אחורה רגע אם לא שמעו.

אורי לרנר: אז התחלתי להגיד שבעצם כבר בספטמבר אני חושב, התחלנו מהלך יחד עם מערך ההסברה הלאומי, יחד עם - - - של בעצם לתת את הכלים להורים ולתלמידים בכיתות ז' ומעלה, גיל 12 ומעלה, ללמוד יותר על החיסון ולהכיר את אותם נתונים שמשרד הבריאות עובד מאוד קשה לייצר אותם ולהנגיש אותם.

אורי לרנר: לתת להם את זה בגובה העיניים.

אורי לרנר: אם זה רופא שיבוא לעשות וובינר בבית הספר לתלמידים ולהורים בזום, אם זה לחלק עלון הסברה שהכנו, להשתתף בפרויקט וואטסאפ דוק שזה פרויקט של מדעת שמאפשר שיח בוואטסאפ עם רופאות ועם חוקרים שלנו בשעות הערב, לתת להם מקום לשאול שאלות.

אורי לרנר: שביום של החיסונים יגיע רופא לבית הספר כדי לתת את הדרך לענות ממש לפני החיסון למי שעוד מתלבט, למי שקצת חושש.

אורי לרנר: היה פרויקט שהושקעו בו המון שעות עבודה, גם של מערך ההסברה, גם של משרד הבריאות וגם שלנו ולצערי הוא התמסמס.

אורי לרנר: את העלון שלנו אף פעם לא הצלחנו לחלק בבתי הספר, היו כמה וובינרים שמשרד הבריאות הצליח לארגן אבל גם זה דעך והיה פה איזשהו דיסוננס בין מה שמשרד החינוך שידר מצד אחד, לבין מה שמשרד הבריאות אמר ומה שאנחנו ניסינו להנגיש.

אורי לרנר: התהליך הזה הלך לאיבוד ולדעתי זו אחת הסיבות שאותם מסרים על הבטיחות, על המועילות של החיסון, לא באמת הצליחו להגיע להורים.

אורי לרנר: עכשיו, כשזה מצטרף לצעדים שהתקבלו פה באולמות האלה בממשלה, שמורידים את ההגבלות, שמקצרים את הבידודים, שמבטלים את הבידודים, התחושה שיש להורים שהמחלה אצל ילדים היא קלה.

אורי לרנר: אין כל כך מה לדאוג, הממשלה מצליחה ומשחררת דברים, התנאים יותר פשוטים, יותר קלים, אין לנו באמת אינטרס אמיתי לחסן את הילדים כי זה - -

עידית סילמן: כן, צריך לומר שאין תחושת מסוכנות.

אורי לרנר: נכון, אבל אנחנו רואים את הנתונים של המשרד, אנחנו שומעים על הפימס, אנחנו שומעים על לונג קוביד, אנחנו שומעים על כמויות עצומות של ילדים שחולים ומאומתים עכשיו ומה יהיה בהמשך - -

עידית סילמן: אני חושבת שאם היו מוציאים להורים בעיקר את כל המחקרים שאנחנו יודעים ומגלים עכשיו גם בעולם, שעוקבים אחרי הלונג קוביד ואחרי ההשלכות של הקורונה, שרון.

עידית סילמן: גם בנושאים של אזורים במוח שזה משפיע עליהם, גם מבחינת אולי אלצהיימר, גם מבחינת פגיעה בכלי דם.

שרון אלרעי-פרייס: יש מחקרים שמראים שיש עליה פי 2.5 של סכרת.

עידית סילמן: נכון, אני אומרת, יכול להיות שאת יודעת, אני לא אומרת לעשות קמפיין הפחדה, כי זה לא.

עידית סילמן: אבל להביא את האמת בסוף בפני אנשים.

עידית סילמן: יכול להיות שאנשים, כשאני מדברת לפחות עם חבורת השווים שלי באזורי מגורי, הם אומרים לי 'תשמעי, אנחנו לא יודעים על הדברים האלה, אין לנו מושג, מה זה המחקרים האלה?' ואני אומרת להם אמיתי, זה מחקרים שקיימים היום באנשים אפילו אסימפטומטיים שעברה עליהם הקורונה, ספורטאים, אנשים טובים כאילו שאמורים להיות בבריאות מוקפדת מאוד ביום יום שלהם.

עידית סילמן: אנשים שומעים את זה והאמת הם די מזדעזעים.

עידית סילמן: אז השאלה אם אולי נכון לנו לעבור לאיזשהו שלב אחר או לאיזושהי רמה אחרת.

עידית סילמן: זה נכון שאנחנו מנסים לא לפגוע במשל ובכלכלה, וזה נכון שאנחנו מנסים לאפשר לאנשים את התנועתיות ומבינים שסגרים לא ממש עובדים, כי גם כשמכריזים על סגר אז אנשים לא מסוגלים כבר לעמוד בזה.

עידית סילמן: אז יכול להיות שצריך כן להעביר את האחריות לאחריות אישית וכשאתה רוצה להעביר אחריות לאחריות אישית, אז מה לעשות?

עידית סילמן: זה להגיד לאנשים בפנים את האמת.

עידית סילמן: תראו זה המחקרים מהעולם על הלונג קוביד, אלה ההשלכות.

עידית סילמן: יש עלייה באלצהיימר ייתכן, סכרת לפי מחקרים שאנחנו רואים, אולי בכיוון הזה?

עידית סילמן: אני קצת שותפה לתחושה של האי מסוכנות למרות שזה מאוד מסוכן.

אורי לרנר: אני חושב, אני לא אגיד לזרוק, אבל להעביר את האחריות רק לאחריות אישית - -

עידית סילמן: לא, לא, לא אחריות אישית.

עידית סילמן: אני אומרת שוב, נכון זה צריך לבוא עם שורה נוספת - -

אורי לרנר: היו המון דברים שאפשר היה לעשות קודם.

אורי לרנר: אם הם היו נעשים במקבלים יחד עם המסרים של 'תשמרו, זה מסוכן', 'תראו מה אנחנו עושים כדי לשמור עליכם' וזה למשל בבתי ספר ההתקנה של מערך סינון אוויר.

אורי לרנר: זה משהו שכבר הרבה מאוד חודשים מצטברות ראיות שמערכות סינון בכיתה שהן לא מערכות יקרות במיוחד, מורידות משמעותית את ההדבקה.

עידית סילמן: אגב, מערכות סינון בכיתות יכולות להיות טובות לכל נגיף אחר גם, לכל תחלואה של שפעת, לכל דבר אחר שהוא מדבק.

עידית סילמן: אנחנו מבינים היום שפעות בילדים, סטייל מה שעברנו כאן עם שפעת החזירים ועוד הרבה אחרות, הן לא פחות מסוכנות בילדים מבחינת ההשלכות שלהן ובכלל במבוגרים.

עידית סילמן: יכול להיות שזה משהו שבאמת משרד החינוך, אנחנו כבר שנתיים בתוך תחלואה כזאת, אם הצפי קדימה שאנחנו הולכים עוד להישאר עם הדבר הזה לשנה שנתיים הקרובות, אז יכול להיות שצריך כבר לעשות מעשה ובחופשת הפסח לדאוג שכל בתי הספר יהיו במערכות טיהורי האוויר האלה.

שרון אלרעי-פרייס: אני רק אגיד שיש כל מיני מערכות לסינון.

שרון אלרעי-פרייס: במשרד הבריאות נעשתה עבודה כולל עם גורמים חיצוניים, כדי לנסות לבדוק את המערכות האלה בצורה מקצועית.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו בסוף לא רוצים לשים מערכות שיפלטו דברים שאולי יסכנו את הילדים כי אנחנו לא יודעים מה ההשפעה, ונבחרו מערכות שבאמת רק מנקות את האוויר אבל לא על ידי פליטה של חומרים נוספים שעלולים להיות מסוכנים.

שרון אלרעי-פרייס: באמת משרד החינוך לדעתי בפיילוט של התקנה.

שרון אלרעי-פרייס: אם יש מישהו ממשרד החינוך הם יוכלו לעדכן.

שרון אלרעי-פרייס: אז אני לא יודעת איפה זה עומד, אבל כן היה תהליך לנסות לבחור איזה מתוך כל המערכות שקיימות בשוק יכולות להיות באמת בטוחות.

אורי לרנר: אבל זה לא רק מערכות סינון, אנחנו מדברים על לימודים בחוץ איפה שאפשר, אנחנו מדברים על מרחבים פתוחים לשלב של האכילה שזה השלב בו ילדים בלי מסכות.

אורי לרנר: צריך לזכור שיש לנו גם אוכלוסיות בסיכון, יש ילדים שכבר כמעט שנתיים לא מגיעים לבית הספר ובמתווה הנוכחי פשוט כתבו שילדים שהם משפחות בסיכון, יכולים להישאר בבית.

אורי לרנר: לא נתנו שום מענה לאותן משפחות ולאותם ילדים, יכולים להישאר בבית.

אורי לרנר: זאת תפיסה שהיא לא יכולה להתרחש.

עידית סילמן: אוקיי.

שרון אלרעי-פרייס: כן זה גם אחד הדברים שמשרד הבריאות גם אמר.

עידית סילמן: אז בואו נראה רגע עם משרד החינוך, אם יש להם מה להוסיף לנו על זה.

עידית סילמן: ממשרד החינוך נמצאת איתנו כאן אפרת לאופר, מנהלת תחום קידום הבריאות במוסדות החינוך.

עידית סילמן: אפרת אני אשמח שתענו לשאלות בלי להתחיל להציג לנו כל מיני מצגות מתישות למיניהן.

אפרת לאופר: בוקר טוב.

אפרת לאופר: דווקא המצגת ששלחתי אני חושבת שהיא חשובה ואני כמובן גם כאן מתחילת הדיון אז שמעתי גם את השאלות שנשאלו גם לגבי תלמידים במערכת היום שאינם מחוסנים או אינם פטורי בידוד לצורך העניין וגם לגבי מערכות סינון, תוך כדי גם ישלחו לי את הפרטים רק אני תנו לי שנייה.

אפרת לאופר: אין לי מצגת ארוכה אבל - -

עידית סילמן: אוקיי, אוקיי, קדימה.

עידית סילמן: לא, חשוב לנו פשוט להגיע לנתונים באמת המשמעותיים והחשובים, את יודעת שבאמת משנים כאן, גם אני חושבת שברמת מדיניות כי בסוף באחריות משרד החינוך ואי אפשר לקחת את האחריות מכם.

עידית סילמן: תראי, הילדים שלנו נמצאים אצלכם רוב שעות היום, גם הילדים האישיים שלי כמו הילדים של רוב אזרחי מדינת ישראל.

עידית סילמן: אנחנו רוצים לוודא שאנחנו שולחים אותם לבית הספר למקום שמקפיד על מסכות, שמקפיד על מרחקים.

עידית סילמן: את יודעת מה, על הבריאות הנפשית כבר לא יודעת, זימנו את משרד הבריאות ואת שרת הבריאות, החלטתם שלא להגיע, אתם שולחים לנו כל פעם נציג כזה או אחר.

עידית סילמן: אנחנו נשמח שהשרה תגיע לדיון רציני - -

אפרת לאופר: אמרת שרת הבריאות, שרת החינוך.

עידית סילמן: שרת החינוך, סליחה, בנושא החוסן הנפשי של תלמידי ישראל.

עידית סילמן: אני חושבת שזה דיון סופר חשוב, אני גם מכאן קוראת פעם נוספת לשרה לבוא ולהגיע כי אנחנו עושים דיון משולב יחד עם שר הבריאות ויחד עם שר הרווחה וזה קריטי וחשוב לנו.

עידית סילמן: יכול להיות שגם בנושא הזה מכאן נעביר את המסר שמשרד החינוך יש לו אחריות על בריאות הנפש של התלמידים ויכול להשתמש בהרבה כלים שיש ברשותו, כמו להתחיל את היום בשיעורי חינוך גופני שמעלים רמות סרטונין, או שקצת נותנים איזשהו מרחב מחייה אחר לתלמידים.

עידית סילמן: קצת יותר שיעורים, והוצעו כאן הרבה רעיונות בוועדה, בתחומים של כישורי חיים מה שנקרא.

עידית סילמן: אז מפה אנחנו מעבירים את המסר למשרד כי באחריות

עידית סילמן: כם נמצאים הילדים שלנו, בנושא בריאותם הנפשית ועכשיו אנחנו מדברים על בריאותם באמת הפיזית גם, באשר לנתוני התחלואה הגבוהים.

עידית סילמן: בתוך מערכת החינוך כולה יש כרגע 900 אלף ילדים לא מוגנים בגילאי 5 עד 11 והשאלה מה גם אתם, או האם אתם פועלים באיזשהם דרכים כאלה או אחרות לגבי אותם לא מחוסנים שזה מתחלק ללא מחוסנים בכלל וכאלה שמחלימים אבל לא קיבלו חיסון ראשון.

עידית סילמן: ומה באשר באמת למערכות טיהור האוויר, הגנה על התלמידים, איזה אמצעים אתם נוטלים למרות שחורף וקשה להיות בחוץ ולנסות לשמור על מרחקים או איזונים כאלה ואחרים, אבל בואו תחדדו לנו את ההנחיות.

אפרת לאופר: אז תודה.

אפרת לאופר: אז אם אפשר להציג את המצגת ששלחתי.

עידית סילמן: את יכולה לשתף את המצגת?

אפרת לאופר: אני אשתף או שאתם?

עידית סילמן: כן אני אשמח שאת תשתפי.

אפרת לאופר: אין בעיה, אז תנו לי אפשרות לשיתוף ואני אשתף.

אפרת לאופר: אז כפי שדובר גם עלינו, אנחנו באמת במשרד החינוך, אני חושבת שבאמת אנחנו נותנים את כל האפשרויות להנגשה להורים.

אפרת לאופר: ככה ממש בקצרה נתונים, בספטמבר בעצם היו ניידות חיסון שחיסנו עדיין גילאי 12 עד 18.

אפרת לאופר: כאן אנחנו רואים בעצם את מספר המתחסנים, זה לפי מחוזות של משרד החינוך.

אפרת לאופר: אני מדברת רק על פתיחת שנת הלימודים תשפ"ב, למעלה מ-30 אלף תלמידים בגילאי 12.

אפרת לאופר: השקופית הבאה מציגה שכבר ברגע שאושרו חיסונים לגילאי 5 עד 11 כולל, אנחנו מדברים כרגע רק על ניידות, אז אנחנו רואים שהתחסנו, זה לפי מחוזות של פיקוד העורף, התחסנו קרוב ל-18 אלף תלמידים.

אפרת לאופר: ובאמת כמו שמשרד הבריאות הציג, כשנכנסו שירותי בריאות התלמיד והתשמשו באחיות למשך שלושה שבועות, השקף הבא מראה בעצם את נתוני המתחסנים כאשר האחיות נכנסו באמת לבתי הספר וחיסנו.

אפרת לאופר: חשוב לי להדגיש כאן, אם אתם מסתכלים גם על השקף וזה איזשהו תהליך ואני חושבת שצריך לקחת אותו בחשבון.

אפרת לאופר: כשבאמת האחיות לקחו על עצמן את החיסונים בבתי הספר, אין ספק שזה נגיש יותר, אחיות מכירות כבר את הפעילות בתוך בתי הספר, קל להן יותר להגיע והן כבר מכירות איך בית ספר מתנהל, אז כפי שאתם שמים לב בשלושה שבועות בשבוע האחרון אנחנו רואים עלייה במספר המתחסנים ולא בכדי.

אפרת לאופר: לוקח זמן לתהליכים, זאת אומרת כשאנחנו מתחילים תהליך מסוים המעבר מניידות חיסון לאחיות, לפריסה אחרת, זה נכון שבסוף עושים את זה בתוך בתי ספר וכביכול זה כבר היה, אבל לוקח זמן.

אפרת לאופר: בסוף יש בעלי תפקידים בתוך בתי הספר, גם במחוזות, מפקחים, מנהלים, בעלי תפקידים במטה שצריכים להבין את השינוי של התוכנית.

אפרת לאופר: לוקח קצת זמן, לוקח זמן להבין ואנחנו רואים שכשהתהליך כבר באמת נכנס והתהדק בתוך בתי הספר, אז רואים שכן הייתה עלייה במספר המתחסנים וסך הכל בשלושה שבועות של חיסוני אחיות חוסנו קרוב ל-45 אלף תלמידים.

עידית סילמן: אוקיי, וחוץ מחיסונים?

עידית סילמן: היום אתם ממשיכים עם הנושא של ניידות חיסונים בבתי הספר?

אפרת לאופר: באופן מאוד מאוד ממוקד, רק באמת - -

עידית סילמן: מה ממוקד?

עידית סילמן: איפה המיקוד שלכם?

אפרת לאופר: לפי דרישה ולפי אפשרות של משרד הבריאות לאפשר לנו את הניידות.

עידית סילמן: אבל אם יש לך 900 אלף ילדים לא מוגנים אז האם את בודקת איפה הילדים הלא מוגנים האלה נמצאים?

עידית סילמן: באיזה אשכולות חברתיים ולפי זה?

אפרת לאופר: נכון, עדיין משרד הבריאות לא מאפשר, זאת אומרת אין לנו כרגע - -

עידית סילמן: שנייה, שאלתי שאלה.

עידית סילמן: האם את ממקדת?

עידית סילמן: מה זה משרד הבריאות לא מאפשר?

עידית סילמן: עשיתם פנייה למשרד הבריאות ואמרו לכם לא?

אפרת לאופר: רגע אני אסביר - -

עידית סילמן: כן רצוי לא להעביר אחריות לאחרים.

אפרת לאופר: לא, אנחנו לא מעבירים אחריות.

אפרת לאופר: אני רוצה להסביר.

אפרת לאופר: אם לדוגמא יש לנו בתי ספר שאנחנו רואים שיש לנו שם מספר הסכמות גבוה של הורים שרוצים לחסן את הילדים וחתמו על הסכמות ורוצים, אנחנו בפנייה למשרד הבריאות מאפשרים את זה ונשלחת ניידת ואנחנו מבצעים בעצם את ה- Matchup- -

עידית סילמן: יש לי שאלה, האם אתם בדקתם איפה ה-900 אלף ילדים האלה נמצאים בתוך המערכת שלכם?

אפרת לאופר: כן, אנחנו תיכף - -

עידית סילמן: איפה?

עידית סילמן: באיזה אזורים יש לנו תת חיסון?

עידית סילמן: שילדים לא מתחסנים.

אפרת לאופר: אז תיכף, שולפים לי עכשיו ממש נתונים של הרגע אז אני מקווה שיישלחו לי את זה ואני אוכל להציג לכם.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: אני רק אומרת שאם אין לכם את הנתונים בשלוף אז אתם לא יודעים ישר לדעת.

אפרת לאופר: יודעים, יודעים, לי כרגע בהצגה פה אין.

עידית סילמן: אוקיי, אז אם את יודעת, האם באזורים האלה עשיתם פנייה ממוקדת להורים באשכולות מסוימים, נניח אם זה באמת מסומן ככזה או כאחר, ואמרתם להם שיש כרגע תוך האזור שבו הם יושבים או בתוך בית הספר שלהם תת חיסון עם הרבה ילדים שלא מחוסנים ושזה מהווה סכנה מאוד מאוד גדולה?

עידית סילמן: האם הפניתם אליהם מחקרים שבאמת מראים את הבעיות הנוירולוגיות, הדלקתיות, האחרות שאי ההתחסנות הזאת יכולה לייצר לילדים שלהם, והסכנה בזה שהם מגיעים לבית הספר יום-יום ללא התחסנות וביקשתם מהם לחתום על איזשהו מסמך?

עידית סילמן: האם עשיתם צעדים שהם צעדי מניעה וצעדי עידוד התחסנות ברמה יותר אינטנסיבית, יותר נכונה, יותר ממוקדת באוכלוסיית התת חיסון?

אפרת לאופר: מצוין, אז אני מבקשת לעבור לשקף לא הבא, אלא אחריו.

עידית סילמן: אוקיי בואו נעבור.

אפרת לאופר: אז אלו כל פירוט המהלכים שמשרד החינוך בעצם - -

עידית סילמן: לא, אני שאלתי על מקום נקודתי, לא מהלכים שמשרד החינוך עשה.

עידית סילמן: תעשו מהלכים כמה שאתם רוצים, זאת המשימה שלכם.

עידית סילמן: השאלה אם את יודעת להגיד לי - -

אפרת לאופר: אבל שנייה, גם אני מרגישה קצת טיפה מותקפת, אבל אני רוצה שנייה - -

עידית סילמן: לא מותקפת, אנחנו מאוד ממוקדים פשוט.

אפרת לאופר: אז אני ממוקדת, בגלל זה עברתי לשקף הבא ואני רוצה - -

עידית סילמן: אני הסתכלתי, יש לך תרגום הסכמות, פורומים מחוזים, הקמת צוות משל"טים.

עידית סילמן: רגע שנייה, אז משל"טים יודעים איפה אזורי תת החיסון שלך, יש לך הערכות מצב מחוזיות, אז בואו תגידו לנו איפה, על ידי רפרנטיות בריאות וביטחון, תדרוך והסברה, הסברה והדרכה, מיפוי דו שבועי.

עידית סילמן: אז פירוט בתי הספר עם אחוזי התחסנות נמוכים, אז אנחנו רוצים לדעת איפה אחוזי ההתחסנות של המשרד נמוכים.

עידית סילמן: איך המפה שלכם נראית ומה אתם עושים מקומות האלה ספציפית.

אפרת לאופר: את שואלת שתי שאלות ואני רוצה לענות עליהן בשני קווים מגבילים.

אפרת לאופר: שאלה אחת זה כיצד אנחנו מודדים את ההתחסנות ומסבירים בעצם להורים ולתלמידים - -

עידית סילמן: לא, לא שאלתי על זה.

אפרת לאופר: רגע - -

עידית סילמן: לא, אבל אני לא מעוניינת לדעת כיצד אתם מעודדים התחסנות בכלל.

אפרת לאופר: את שאלת איך אנחנו מעבירים את המסר - -

עידית סילמן: לא, לא - -

אפרת לאופר: ואיך אנחנו בעצם מעבירים מסר של מידע להורים - -

עידית סילמן: לא, לא שאלתי את זה.

אפרת לאופר: באחוזי התחסנות נמוכים.

עידית סילמן: במקומות של אחוזי התחסנות נמוכים.

עידית סילמן: אני רוצה לדעת האם יש לכם מפה שבה את יודעת להגיד לי איפה ה-900 אלף ילדים שהם בתת חיסון, שהם לא התחסנו עדיין, איפה הם יושבים.

עידית סילמן: הרי את לא צריכה למקד פעולה בכל הארץ, משרד החינוך צריך למקד פעולה קודם כל איפה שהילדים לא מחוסנים או שהם מחוסנים רק פעם אחת ולא פעם שנייה.

עידית סילמן: האם יש לכם את המפה הזאת למשרד החינוך?

אפרת לאופר: קודם כל, יש לנו פטורי בידוד, צריך לזכור.

אפרת לאופר: יש לנו מערכות משותפות עם משרד הבריאות ואנחנו יודעים על פטורי בידוד כי צריך לזכור שגם יש מחלימים, אנחנו גם מקבלים את נתוני המתחסנים ממשרד הבריאות וזה מעודכן אצלנו במערכות.

אפרת לאופר: אנחנו יודעים לפי מחוזות ולפי בתי ספר מה אחוז פטורי הבידוד שיש לנו בכל בית ספר.

עידית סילמן: נכון ועכשיו שאלתי מה הם האזורים - -

אפרת לאופר: אז הינה, אז זה האזורים.

אפרת לאופר: אני לא יודעת להגיד כרגע כי אין לי את זה מול העיניים.

אפרת לאופר: אני רוצה לקבל את זה, ביקשתי, לא הגעתי עם זה לדיון כרגע מבחינת הפירוט אז אני מקווה שתיכף ישלחו לי ואני אוכל להציג לכם את זה.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: ולטובת האזורים שהם בתת חיסון, מה הפעילות הממוקדת שנעשית בשונה מאזורים אחרים אצל אזורים שבהם אתם מזהים שיש תלמידים לא מחוסנים.

אפרת לאופר: אז אנחנו מנסים להגיע להורים עד כמה שניתן בהסברה.

אפרת לאופר: צריך לזכור שהסברה מקצועית כמובן, אנחנו לא יכולים - -

עידית סילמן: מה עשיתם?

עידית סילמן: איזה פעולות עשיתם?

עידית סילמן: בואו נבדוק.

אפרת לאופר: אז לדוגמא אנחנו צילמנו יחד עם משרד הבריאות, עשינו - -

עידית סילמן: לא, לא, לא בכללי, אני רוצה לאזור הממוקד הספציפי הזה.

אפרת לאופר: אבל זה חלק.

עידית סילמן: לא חלק מתוכנית ההסברה של כל מערכת החינוך.

עידית סילמן: השאלה שלי הייתה מאוד ממוקדת ואני אמשיך למקד אותה.

עידית סילמן: יש לכם 900 אלף ילדים לא מחוסנים במערכת החינוך, אני עוד לא דיברתי על ילדים שחוסנו נניח רק פעם אחת והם עדיין לא מחוסנים פעם שנייה.

עידית סילמן: ילדים שהם נקראים בהגהה המקצועית שלי לא מחוסנים, לא מוגנים תגידי אוקיי?

עידית סילמן: לא מוגנים בצורה מלאה.

עידית סילמן: עכשיו השאלה, האם המשרד יודע את הנתונים ויש לו את המפה?

עידית סילמן: ועדת הבריאות של הכנסת מבקשת לראות זאת.

עידית סילמן: ועדת הבריאות של הכנסת מבקשת לדעת מה הפעולות שמשרד החינוך עושה באזורים ולהורים ולמשפחות הממוקדות האלה, שהן 900 אלף בתוך המערכת ולא המיליונים שיש בתוך מערכת החינוך.

עידית סילמן: לא מה משרד החינוך עושה בכלל בהסברה שלו בנושא התחסנות, או בכלל להורים, לא.

עידית סילמן: רק ספציפית לאלה והאם הוא ממקד או לא ממקד פעילות על הלא מחוסנים בתוך מערכת החינוך והאם הוא נותן למנהלים מפה ואומר להם 'לכם, בתוך בית הספר שלכם יש היום חצי, נניח, מהתלמידים שהם לא מחוסנים, רק שתדעו.

עידית סילמן: ' ההשלכה של זה למורים, למנהלים ולצוותים היא אחרת, וגם להורים היא אחרת.

עידית סילמן: אני כאמא לא יודעת היום מה מצב ההתחסנות בבתי הספר של הבת שלי ויכול להיות שאם אני כאמא אדע, אני אקבל החלטה אחרת האם לשלוח אותה או לא לשלוח אותה.

עידית סילמן: אם הילדה שלי נניח יש לה בעיה של התחסנות מבחינה רפואית ואני רוצה להגן עליה.

אפרת לאופר: אז אני רוצה לומר - -

עידית סילמן: אז השאלה פה היא שאלה ממוקדת, זה לא מצגת ככל המצגות של מה משרד החינוך עושה בכללי.

אפרת לאופר: אני חושבת שאי אפשר להפריד, אני חושבת - -

עידית סילמן: אז אני ביקשתי להפריד.

אפרת לאופר: רגע, בסדר.

אפרת לאופר: אי אפשר להפריד את מה שמערכת החינוך עושה ומה שמשרד החינוך נותן ומנגיש למען ההורים, אי אפשר להפריד את זה, זה חלק מהעניין.

אפרת לאופר: גם להציג ולהנגיש להורים את האפשרות לחסן - -

עידית סילמן: אבל אם הילד שלי מחוסן שלוש פעמים אז למה את צריכה להמשיך להנגיש לי כרגע?

אפרת לאופר: אבל אם אפשר שנייה רק להשלים, אני מנסה עד כמה שניתן, אני מקווה שהתשובה שלי או ההסבר שלי יספיק, אבל רק אם אפשר להשלים את זה.

אפרת לאופר: אנחנו באמת מנסים, גם צילמנו שיעור, זאת אומרת אנחנו מאפשרים למורים באזורים, לדוגמא אם ניקח בית ספר, מנהלי בתי הספר יש להם מערכת, הם רואים את אחוזי פטורי הבידוד שלהם בבית הספר, הם יכולים לעודד, הם מדברים עם ההורים.

אפרת לאופר: ניתן להציג שיעור מקוון שצולם, להראות לתלמידים, להציג לתלמידים מה היתרונות של חיסון, מה זה וירוס, מה זה נגיף.

אפרת לאופר: דיברנו מקודם פה בעצם על פער בידע, אם אנחנו מדברים פה כמערת חינוך, המקום שלנו הוא בעצם להגביר את הידע.

אפרת לאופר: המקום שלנו הוא בעצם להסביר כי זה בדיוק הרעיון של מערכת החינוך.

אפרת לאופר: לכן אנחנו משתמשים באמצעים או בגורמים מקצועיים שיעזרו לנו לבצע את זה.

עידית סילמן: אוקיי.

אפרת לאופר: מורה לתנ"ך לא יכולה לבוא ולהסביר על נגיף או על וירוס - -

עידית סילמן: אבל לא ביקשנו את זה, נכון, לא ביקשנו את זה.

עידית סילמן: הפוך, אני מבקשת גם לא לייצר מציאות - -

אפרת לאופר: אז בכל מחוז, רגע, הינה.

עידית סילמן: רגע, אני מבקשת לא לייצר מציאות שביקשנו מאנשים שהם לא מקצועיים בתחומם, להתעסק במשהו אחר.

עידית סילמן: אני לא ביקשתי את זה, לא רוצה את זה.

אפרת לאופר: אני לא אמרתי שביקשת, אני רק אומרת שאנחנו משתמשים - -

עידית סילמן: אני פונה אלייך כגורם מקצועי בתוך המשרד, שהמשרד אמון על מיפוי של הדברים האלה מלמעלה, לדעת פחות או יותר תמונת מצב.

עידית סילמן: הפוך, אין לי תלונה ולו אחת כלפי המורים במערכת החינוך2 והמנהלים שבמשך שנתיים מתנהלים במציאות לא נורמאלית, בלתי אפשרית, עושים את המיטב גם בבית וגם בחוץ הרבה פעמים במצב של אי ידיעה למה הם יקומו מחר בבוקר כמו רוב המשק.

עידית סילמן: הפוך, אני מצדיעה למערכת החינוך.

עידית סילמן: אני רק רוצה לשאול אתכם בתור משל"ט מלמעלה, מה אתם עושים ברמה הזאת?

עידית סילמן: יש לכם גוף ידע עצום שנקרא משרד הבריאות, נמצאת כאן ד"ר שרון אלרעי-פרייס שאני מעריכה אותה הערכה עצומה על כל עבודתה.

עידית סילמן: אני חושבת שהיא וגורמי המקצוע במשרד מגדירים בדיוק ויודעים, ומגיעים לכאן עם מצגות מפורטות, הם יודעים בדיוק איפה יושבת מפת התחלואה ואיך היא נראית במדינת ישראל.

עידית סילמן: היא יודעת להגיד לי ש-297 מקרים נכנסו למדינת ישראל עם BA2, היא יודעת להגיד ש-351 אלף ילדים מחלימים לא קיבלו חיסון ראשון, היא יודעת לומר ש-569 אלף ילדים לא מחוסנים בכלל, היא יודעת הכל.

עידית סילמן: עכשיו, אתם יכולים לקחת את הנתונים האלה ואני שואלת האם אתם לוקחים את הנתונים האלה ואתם משתמשים בהם כדי לעשות איזושהי אנליזה לתוך המערכת שלכם, כדי לשמור ולהגן על אותן משפחות, ילדים, כדי לומר להם תקשיבו חברים כאן בנקודת הזמן הזו יש סכנה גדולה מאוד, הם נכנסים לכיתות מרובות ילדים, מרובות משתתפים, הילדים שלכם לא מחוסנים בכלל, יש לנו מחקרים - -

אפרת לאופר: אבל אני מנסה כל פעם להגיע לנקודה הזאת ואת עוצרת אותי אז בבקשה אם אפשר - -

עידית סילמן: בשמחה, אני רק רוצה שזה יהיה נורא ממוקד.

אפרת לאופר: אז אני רוצה לומר, יש לנו מערכת ממוחשבת, יש לנו מערכת בדיוק לדעת, יש לנו מערכת משותפת עם משרד הבריאות שמוזנים אליה נתונים.

אפרת לאופר: אנחנו יודעים לדעת כל בית ספר ובכל גן על פי סמל מוסד, אנחנו יודעים כמה פטורי בידוד וכמה אינם.

אפרת לאופר: אנחנו פונים לאותם בתי ספר גם במחוזות, פונים למנהלים, מאפשרים להם, איפה שיש לנו דרישה לפנות להורים, יש לנו כבר הסכמות והכל כבר מוכן, אנחנו פונים אליהם, אנחנו אומרים להם שבמידה והם רוצים לחסן יש להם אפשרות להמשיך לדרוש את זה גם מאתנו ואנחנו באמת עושים את ההתאמה.

אפרת לאופר: גם במזרח ירושלים לדוגמא, אחרי שהסתיים מבצע שירותי בריאות התלמיד בבתי הספר, היו עדיין בתי ספר במזרח ירושלים שכן רצו להמשיך את החיסונים ואפשרנו - -

עידית סילמן: יש לי שאלה, אני לא אמרתי שלא, זה נהדר.

עידית סילמן: השאלה אם יש לכם דשבורד עם נתוני התחלואה פחות או יותר של מערכת החינוך במדינת ישראל.

אפרת לאופר: כן.

עידית סילמן: אז האם אפשר לראות את הדשבורד הזה פה בוועדת הבריאות?

אפרת לאופר: לא נתבקשתי להציג אותו ולכן אני מתנצלת, כרגע ניסיתי אבל יש - -

עידית סילמן: אז אנחנו מתנצלים אם זה לא הובן, אנחנו נשמח ליום שני בבוקר שזה הדיון הראשון של ועדת הבריאות, לקבל את דשבורד הנתונים של מערכת החינוך, בסדר?

עידית סילמן: נתוני ההדבקה אולי, אתם יודעים הרי הכל ואתם יכולים לדעת הכל, כדי שהורים יוכלו לנהל סיכונים, כדי שמורים ומנהלים יוכלו לנהל סיכונים בתוך מערכת החינוך.

עידית סילמן: את יודעת, אנחנו לא יודעים בכלל על נתוני שכבות, כיתות, בתי ספר.

עידית סילמן: אין לי מושג היום מה מצב התחלואה או מצב ההדבקה בבית ספר כזה או אחר, ומצב ההתחסנות בבית ספר כזה או אחר.

עידית סילמן: למה הדשבורד הזה לא פתוח?

עידית סילמן: לפחות לגורמי המקצוע, לנו כמחוקקים, אני מבקשת כן לראות את זה.

עידית סילמן: אנחנו מבקשים בוועדת הבריאות של הכנסת להיכנס לתוך הדבר הזה, לוודא ואז יכולה להיות לנו באמת פנייה ממוקדת לאותם הורים.

עידית סילמן: אני כמעט סמוכה ובטוחה שאם אותם הורים מקבלים היום את המחקרים האחרים שרצים ברשת שיצאו גם ב- Journal Of Neurology שבאמת גם אורי לרנר הקפיץ לנו ואנחנו מכירים, ואולי היו יודעים מהי רמת המסוכנות של לשלוח ילדים לא מחוסנים למסגרות, אולי זה היה נראה טיפה אחרת.

עידית סילמן: ולכן אנחנו רוצים מפה לנסות לסייע.

עידית סילמן: יכול להיות אגב שאתם עושים את זה.

אפרת לאופר: אז אני רוצה להעביר איזשהו מסר - -

עידית סילמן: יכול להיות שאתם עושים את זה גם.

אפרת לאופר: אני רוצה להגיד עוד משהו.

אפרת לאופר: מעבר למה שאנחנו כמשרד, באמת גם אנחנו יודעים את מספר פטורי הבידוד שיש לנו וכמה הם לא, וכמה מחוסנים בבית הספר וכמה לא, צריך לזכור שבשורה התחתונה, וראינו את זה גם במהלך כל מבצע החיסונים, אנחנו מדברים פה בעצם על הורים ועל ההסכמה שלהם.

אפרת לאופר: הסכמה אקטיבית של ההורים לבצע את החיסון לילד שלהם וראינו שגם כשנכנסו ניידות וגם כשהגיעו אחיות להתחסנות, ההיענות של ההורים, אפשר להוריד דרך אגב את המצגת, לא חייב לראות אותה.

עידית סילמן: את צודקת, ההיענות של ההורים היא קריטית ולכן אני אומרת שצריך לדבר אל ההורים בשפה של הורים.

אפרת לאופר: נכון, ואני רוצה לומר שגם כאן היענות ההורים פה היא קריטית, ההבנה שלהם של ההורים עד כמה באמת יש יתרון - -

עידית סילמן: אבל איך אנחנו נבין אם אתם לא מנגישים לנו את המידע?

עידית סילמן: אם את לא באה ואומרת - -

אפרת לאופר: שנייה רק רגע, אני לא חושבת שאם הורה רק יבחן בעצם עד כמה הילדים בכיתה שלו מחוסנים או לא מחוסנים, אם רק זה הדבר היחידי שיוביל אותו בעצם להסכים לחסן את הילד שלו - -

עידית סילמן: אחד, כן, תתפלאי, זה ישפיע - -

אפרת לאופר: לא שנייה, אני לא - -

עידית סילמן: שתיים, השאלה אם באמת אתם מנגישים גם את הסכנות להורים כאלה ואומרים להם 'תשמעו, בכיתה הזו ספציפית יש לנו, או בכלל בבית הספר, תדעו שיש לנו ילדים שלא יכולים להתחסן שהם ילדים שאולי מתמודדים עם תחלואה אחרת בחייהם האישיים ואנחנו רוצים לבוא ולהגן עליהם והתפקיד שלכם בתור הורים ובתור מערכת תומכת, להגן'.

עידית סילמן: אני אומרת לך שיכול להיות שזה היה משנה מציאות.

עידית סילמן: אני אומרת, תראי בסוף בסוף אין לי טענות, אני פשוט מנסה לפעול בכל הכלים שיש ברשותנו כדי להגן על בריאות הציבור והתפקיד שלי בתור מחוקקת, לא בתור רשות מבצעת שבסוף בפועל מקבלת את ההחלטות גם בלעדי, לראות איפה הלאקונות שנמצאות כרגע ומה אנחנו יכולים לנסות לבוא ולסייע.

עידית סילמן: יש ארגוני חברה אזרחית מעולים, יש כאן אנשים מצוינים, יש מערכת ענקית של חינוך ורפואה ואני חושבת שזה לא משהו, תראי - -

אפרת לאופר: אז בדיוק כמו שאמרת, בדיוק כמו שאמרת - -

עידית סילמן: אתם כותבים בפערים 'היענות ההורים הייתה נמוכה', אוקיי.

אפרת לאופר: שנייה - -

עידית סילמן: אם היענות ההורים הייתה נמוכה, אז מה אנחנו עושים?

עידית סילמן: תקלות במשלוח חיסונים, מימון חיסונים, מספר מועט של חיסונים - -

אפרת לאופר: לא, זה היה נקודתית מה שאת רואה, סליחה רגע, אז אם את מציגה את המצגת - -

עידית סילמן: זה השקף שלכם, אני קוראת מפה.

אפרת לאופר: כן, אבל או שאנחנו חוזרים למבצע, זה היה מבצע נקודתי, או שאנחנו מדברים כרגע קדימה.

אפרת לאופר: אם אנחנו רוצים לדבר קדימה, אנחנו רוצים לראות, הרי זה בדיוק הנושא שאנחנו רוצים לדבר עליו עכשיו זה לראות מה אנחנו הנגשנו כמערכת.

אפרת לאופר: אנחנו הנגשנו בעצם להורים, אפשרנו להם את כל ההנגשה האפשרית.

אפרת לאופר: יש לנו בפורטלים גם מנהלים שיזמו שיחות בדיוק כמו שאמרו, שיחות זום וובינרים - -

עידית סילמן: בואו נעלה רגע את השקף האחרון שלך.

עידית סילמן: סיכום והפקת לקחים אם אפשר.

אפרת לאופר: נכון.

עידית סילמן: אוקיי אז תראי, בסיכום והפקחת לקחים אתם שמים שם בפערים - -

אפרת לאופר: אז זהו, אז אני רוצה רק שנייה לפני שאת מסתכלת על הפערים, תסתכלו רק רגע באמת כשהתבצעו חיסונים והיו לנו או ניידות או את האחיות, אז אנחנו כבר רואים שכלל המחוזות ציינו שיתופי פעולה מצוינים בין הצוותים.

אפרת לאופר: שיתופי הפעולה עם משרד הבריאות ומשרד החינוך היו מעולים ובאמת היתרון של זה היה מאוד מאוד גבוה בקשר האישי ובאמת בקשר של משרד הבריאות במחוזות וגם שלנו כל מחוז ידע בדיוק.

עידית סילמן: אוקיי, אז אני רק אומרת, את צודקת אתם עשיתם עבודה טובה ועדיין יש 900 אלף לא מחוסנים.

אפרת לאופר: שנייה, נכון כמו שאתם - -

עידית סילמן: אז בואי נראה מה עושים איתם.

אפרת לאופר: ואני חייבת לשים את זה כאן על השולחן כי גם כשהיו חיסונים בתוך בתי הספר, מתחילת השנה לתקופה ארוכה, היענות ההורים עדיין הייתה נמוכה, מספר ההסכמות לחיסון היה נמוך.

עידית סילמן: נכון, ולכן אני שואלת מה עושים ולמה זה ככה ובואו נבחן ביחד האם לדוגמא, אני כאמא בחיים לא קיבלתי בבית הספר מידע בריאותי אודות המחקרים האחרונים לדוגמא שנערכים בעולם היום בנוגע לילדים והשפעות אי ההתחסנות או ההתחסנות גם, מה שאתם רוצים.

עידית סילמן: תנו שקיפות מלאה על מה מצב התחלואה למי שעשה את זה, מה מצב התחלואה למי שעשה את זה, משהו שהוא נותן יותר מידע להורים.

עידית סילמן: אתם כלי, אתם מערכת, אתם איפה שהילדים שלנו נמצאים רוב שעות היום, תעדכנו אותנו, תנו לנו את המידע.

עידית סילמן: דשבורד, דשבורד זה הכי פשוט גם.

אפרת לאופר: המידע בהחלט קיים, לגבי הנתונים - -

עידית סילמן: איך קיים?

עידית סילמן: לא קיבלתי כלום.

עידית סילמן: לא, לא - -

אפרת לאופר: ואנחנו - -

עידית סילמן: טוב, זה ברמה של סיסמאות להגיד מידע קיים ואני כאמא לא קיבלתי כלום - -

אפרת לאופר: אבל יכול להיות, אבל - -

עידית סילמן: אז בואו, תעלו לי בבקשה אימהות שקיבלו של מערכת החינוך, אני רוצה לראות מה קיבלו הורים.

אפרת לאופר: אז אנחנו נחלק את זה לשניים.

אפרת לאופר: אחד, אנחנו מדברים על זה שכשאנחנו רואים אזורים שבאמת ספר המתחסנים או פטורי הבידוד הוא יחסית נמוך אז אנחנו כן פונים אליהם ומנסים להגביר שם את - -

עידית סילמן: איך אתם פונים אליהם?

אפרת לאופר: גם דרך המפקחים, דרך מנהלי המחוזות.

עידית סילמן: ישירות להורים?

אפרת לאופר: ישירות למנהלי בתי הספר שפונים - -

עידית סילמן: ומה מנהלי בתי הספר עושים?

אפרת לאופר: מבקשים הסכמות של ההורים.

אפרת לאופר: הרי אנחנו לא יכולים להזמין ניידת חיסון - -

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: באיזה אזור היה לכם אזור התחסנות נמוך, החלטתם שאתם עושים תהליך ומבקשים מהמנהלים מכתב להורים.

עידית סילמן: בואו תנו לנו דוגמא כזאת.

אפרת לאופר: אז לדוגמא היה לנו גם במזרח ירושלים וגם בחיפה בבתי ספר ערביים שחזרו, כי כשהאחיות נכנסו באמת הם רק חזרו מחופשת החורף.

אפרת לאופר: אז באמת בתי ספר מהמגזר הערבי, הייתה שם דרישה ואנחנו עד היום היכן שיש לנו דרישה גבוהה, שיש לנו מספר הסכמות יחסית גבוה אז באמת אנחנו שולחים - -

עידית סילמן: טוב, אני אגיד לך משהו.

עידית סילמן: אין לכם את הנתונים, אנחנו מבקשים לראות את הנתונים ביום שני הקרוב.

אפרת לאופר: תקבלו, אין בעיה.

עידית סילמן: דשבורד מסודר של חיסוני הילדים.

עידית סילמן: מצב ההתחסנות במערכת החינוך, 900 אלף ילדים שלא מוגנים, כמה ילדים יש לך במערכת החינוך בכלל?

אפרת לאופר: 2.4 מיליון משהו כזה.

עידית סילמן: 2.4 מיליון בכל מערכת החינוך?

אפרת לאופר: כן.

עידית סילמן: מה זה אומר 900 אלף?

עידית סילמן: 900 אלף זה אומר שיש לך, זה נתון מטורף, את מבינה מה זה אומר?

אפרת לאופר: 900 אלף סביר להניח שזה, שוב, אנחנו מדברים על רוב ילדי גן - -

עידית סילמן: נכון, נכון אבל אני אומרת שעדיין רגע, 2.4 מיליון זה כמעט כאילו 40% מתלמידים בתוך מערכת החינוך שהם לא מחוסנים ואגב, זה 5 עד 11 כשאני מדברת על 900 אלף.

עידית סילמן: זה אומר שמ-11 ומעלה עוד אין לי את הנתונים.

אפרת לאופר: אני יכולה - -

עידית סילמן: תמתיני רגע, אני רוצה להגיד לך משהו.

עידית סילמן: אנחנו עלינו פה על משהו רציני - -

אפרת לאופר: רגע שנייה, אני יכולה להציג לכם, יש לי כרגע נתון של פטורי בידוד לפי שכבות גיל.

עידית סילמן: לא, לא, עזבי אותך רגע.

עידית סילמן: תמתיני רגע.

עידית סילמן: בקרב 12 עד 15, כן ד"ר.

שרון אלרעי-פרייס: יש 127 אלף ילדים ללא חיסון, עוד 197 אלף ילדים שהם זכאים למנה שלישית, זאת אומרת כבר - -

עידית סילמן: ועוד לא קיבלו אותה.

שרון אלרעי-פרייס: ועוד לא קיבלו, אז הם גם.

עידית סילמן: אז תראי, אם את לוקחת את ה-900 אלף ילדים שאין לך בגילאים 5 עד 11, מוסיפה להם עוד 127 אלף ילדים מגילאי 12 עד 15 ועכשיו אנחנו רק עד 15 במערכת החינוך.

עידית סילמן: את אומרת שיש לך 2.4 מיליון תלמידים שזה עד כיתה יב', זה יותר מגיל 15.

עידית סילמן: כרגע לפי מה שאני רואה, מחצית מהתלמידים במערכת החינוך לא מחוסנים.

אפרת לאופר: לא, אבל בואו נעשה שנייה, בשכבת יב' - -

עידית סילמן: רגע, שנייה, שנייה, מחצית מהתלמידים במערכת החינוך, צודקת שאני אומרת?

עידית סילמן: לא מחוסנים.

שרון אלרעי-פרייס: עד גיל 11 הרבה יותר מחצי.

עידית סילמן: רגע, מה שזה אומר, עכשיו לא דיברנו עוד על אלה שהם זכאי מנה שנייה, שלישית, לא קיבלו, כל מיני נוספים שהם לא מוגנים.

עידית סילמן: אני רוצה לומר לך שהנתונים האלה שהוועדה מקבלת פה, הם נתונים קשים ואני אומרת לך את זה חד משמעית.

עידית סילמן: עכשיו, אני לא באה בטענות, אני לא באה בהאשמות, ממש לא.

אפרת לאופר: אז אני רוצה שנייה לתקן, אם אני אצליח להעלות, אני מקווה שאני אצליח להעלות תוך כדי, כדי להציג לכם.

אפרת לאופר: משכבת ב' ומעלה יש לנו למעלה מ-50% פטורי בידוד בתוך מערכת החינוך.

אפרת לאופר: זאת אומרת בשכבות ב' עד שכבות ו' יש לנו בין 50%-60% פטורי בידוד במערכת החינוך.

אפרת לאופר: אז להגיד שיותר, זאת אומרת אלו הנתונים אז אי אפשר לומר יותר מחצי.

עידית סילמן: מה זאת אומרת?

עידית סילמן: מה זאת אומרת?

אפרת לאופר: משכבות ז' ומעלה יש לנו למעלה מ-60% כשבשכבות יב' יש לנו קרוב ל-70% פטורי בידוד.

עידית סילמן: לא, רגע, רגע, רגע.

עידית סילמן: מה זה אומר?

עידית סילמן: אבל יש לך לא מחוסנים.

אפרת לאופר: פטורי בידוד - -

עידית סילמן: רגע, דקה, דקה.

עידית סילמן: הדיון פה הוא על ההתחסנות, אני לא יודעת מה את קובעת כפטור בידוד או לא פטור בידוד, הדיון כאן הוא על ההתחסנות.

עידית סילמן: פטור בידוד זה ביום שאחרי, אם חלית או משהו, זה לא קשור עכשיו.

עידית סילמן: אני מדברת איתך על נתוני ההתחסנות, זה לא קשור לפטורי בידוד.

עידית סילמן: לא לערבב שמחה בשמחה.

אפרת לאופר: בפטורי הבידוד יש לנו כמובן גם מתחסנים - -

עידית סילמן: לא, רגע, רגע, תקשיבי רגע שנייה.

עידית סילמן: אני נמצאת עכשיו ברמה, הדיון כאן שאנחנו עורכים היום הוא בנושא של חיסונים, בסדר?

עידית סילמן: ואני רואה בסוף שבתוך מערכת החינוך יש לי מחצית מהתלמידים שהם לא מחוסנים עד גיל 15.

עידית סילמן: על פי הנתונים עד גיל 15 מה שיש לי כאן כרגע.

עידית סילמן: כמעט 50%, לא 50%, כמעט, אבל זה עד גיל 15.

עידית סילמן: עוד לא בדקתי מ-15, 16, 17, כאילו עד יב'.

עידית סילמן: לא הכנסתי בתוך זה ולא כללתי בתוכם את המנות שניות שלא קיבלו עדיין שלישית, מי שעוד לא קיבל, עוד לא בדקתי את כל הנתונים הנוספים שכשאני אבדוק אותם ואני מבקשת בפעם הנוספת לקבל את כל הנתונים האלה ליום שני בבוקר, כי זה הדבר הראשון שנרצה להציג פה ביום שני בשעה 9:00 בבוקר בוועדה שתתכנס על הנושא הזה בנוסף.

עידית סילמן: זה אומר שיש לנו בעיה - - << יור >>

אפרת לאופר: אז אני רוצה שוב - -

עידית סילמן: רגע, רגע, אז אני אגיד לך מה זה אומר, זה אומר שיש לנו בעיה מאוד מאוד חמורה כי בסוף הילדים הולכים לתוך מסגרות שכמעט, בנתונים כאלה, 40% ו- מתוכם נמצאים היום ילדים שהם לא מחוסנים במערכת ואני צריכה לדעת.

עידית סילמן: כי בסוף, את יודעת, יש מסר מאוד מאוד ברור של מערכת החינוך של איך היא מסתכלת על המערכת שלה כשיש ילדים לא מחוסנים בתוך המערכת, ומה היא אומרת להורים, ואיך היא פונה להורים.

עידית סילמן: אני כאמא עדיין לא קיבלתי פנייה, לא קיבלתי אף פעם דף מבית הספר, לא באופן אישי, אני מדברת עידית כדוגמא, על מערכת החינוך, על איזה אזורי חיסון, לא אזורי חיסון, מה יש בבית הספר שלי, אין בבית הספר שלי, מה הם המחקרים החשובים, מה חשוב לדעת כדי להתחסן.

עידית סילמן: אם יש נתון כזה של לא מחוסנים בתוך המערכת, תשמעי, צריך לפעול לטעמי בצורה שהיא קצת אחרת.

אפרת לאופר: אז קודם כל הינה אני מציגה לכם כאן שניתן לראות לפי שכבות מה הם פטורי בידוד.

אפרת לאופר: ילד כרגע שהוא מחלים, אז גם אי אפשר עכשיו להפנות אותו לחיסון כי הוא בעצם מחלים והוא לא יכול להתחסן בשלב הזה - -

עידית סילמן: תראי, אני רוצה להגיד לך משהו.

עידית סילמן: יש לי כאן דיון - -

אפרת לאופר: אני מבינה, אבל רק שנייה - -

עידית סילמן: לא, כי אני אגיד לך את האמת, אני אומרת לך את האמת - -

אפרת לאופר: אני מרגישה אבל - -

עידית סילמן: אפרת, אני רוצה להגיד לך משהו אמיתי מכל הלב.

אפרת לאופר: טוב.

עידית סילמן: אני אומרת לך את זה באמת באהבה וזה לא קשור חס וחלילה, אנחנו אמונים על אותו הדבר.

עידית סילמן: אני רוצה להגיד לך שזה מדאיג, זה נתונים שהם מדאיגים ואני חושבת שחייבים לשים את הדברים על השולחן ולהגיד שכרגע צריך לבוא ולהסתכל על המערכת ולראות מה אנחנו עושים עם הנתונים האלה.

עידית סילמן: יש לנו ילדים לא מחוסנים שכרגע אני באופן אישי מרגישה שאם אני לא אעשה כל שלאל ידי כדי לדאוג וכדי להעביר את המידע להורים שכדאי להם לחסן את הילדים שלהם, זה מאוד, את יודעת מה אני לא רוצה להשתמש במילים כאלה ואחרות.

אפרת לאופר: אז אני רוצה שוב פעם, רק שנייה, אז אני רוצה ברשותך רק להשלים את מה שהתחלתי, בבקשה.

עידית סילמן: כן בבקשה.

אפרת לאופר: תודה.

אפרת לאופר: אז אני מציגה לכם כאן פטורי בידוד.

אפרת לאופר: פטורי בידוד זה אומר מחוסנים וכאלו שמחלימים שכרגע הם גם לא יכולים להתחסן.

עידית סילמן: פטורים מבידוד עדיין לא נחשבים לא מחוסנים.

אפרת לאופר: שנייה, בתוך פטורי הבידוד - -

עידית סילמן: לא, אל תביאי לי פטורי בידוד.

אפרת לאופר: במערכת שלנו - -

עידית סילמן: אני לא רוצה לראות פטורי בידוד.

אפרת לאופר: רגע - -

עידית סילמן: לא רוצה לראות פטורי בידוד, לא ביקשתי פטורי בידוד.

אפרת לאופר: במערכות שלנו אנחנו לא - -

עידית סילמן: אבל את מדברת איתי על נתון אחר.

עידית סילמן: יש פטור בידוד שהוא לא מחוסן?

עידית סילמן: קיים דבר כזה?

אפרת לאופר: נכון, כשהוא מחלים.

עידית סילמן: יפה.

עידית סילמן: אני לא מעוניינת לראות נתונים של פטורי בידוד.

אפרת לאופר: רק שנייה, אבל רגע, אבל אני רוצה - -

עידית סילמן: אני מעוניינת לראות נתונים של לא מחוסנים.

אפרת לאופר: בסדר, אבל בואו נשים שנייה את המחוסנים - -

עידית סילמן: הדיון פה על התחסנות או לא?

אפרת לאופר: אבל רגע, אנחנו הולכים רק לשם, אבל שנייה, אני רוצה שנייה להסביר.

אפרת לאופר: אמרנו שבתי הספר ואנחנו נמצאים - -

עידית סילמן: מחלים לא מחוסן מתחת לגיל 12 פטור מבידוד?

אפרת לאופר: נכון, אנחנו רואים - -

עידית סילמן: אבל מה זה משנה?

עידית סילמן: הוא עדיין לא מחוסן.

עידית סילמן: אז את מגדירה אותו כפטור מבידוד אבל הוא לא מחוסן.

אפרת לאופר: הוא עדיין לא מחוסן אבל הוא גם לא יכול.

אפרת לאופר: יש לנו כאן את משרד הבריאות הם יגידו, מחלים כרגע גם לא יכול להתחסן בשלב הנוכחי הזה ולכן קודם כל מבחינת - -

עידית סילמן: יכול אחרי שלושה חודשים.

אפרת לאופר: בסדר, אבל - -

עידית סילמן: אחרי שלושה חודשים הוא יכול.

עידית סילמן: אבל זה לא נכון להסתכל על המערכות בצורה הזאת אפרת, את לא יכולה להסתכל על הנתונים מהבחינה הזאת כי בסוף בסוף, בסןף, התלמיד לא מחוסן אז לא משנה לי אם הוא פטור מבידוד.

עידית סילמן: אני אחראית על התחסנות ועל מניעת תחלואה בקרב ילדים, לא על הפטור שלו מבידוד או לא פטור שלו מבידוד.

עידית סילמן: אני בעד שילדים יחזרו למסגרות בתי הספר, אני בעד בריאותם הנפשית, אני זועקת את זה כל היום פה בתוך הוועדה.

עידית סילמן: ילדים צריכים להיות במסגרות, ילדים צריכים לראות מורה, ילדים צריכים לראות חברים.

עידית סילמן: אנחנו צריכים לדאוג למגפה השקטה שנקראת בריאות הנפש ולדאוג לה בצורה הכי טובה.

עידית סילמן: אבל אם ילד לא מחוסן מגיע לבית הספר ונדבק, ילד קטן נכנס עכשיו לבידוד של חמישה או שישה ימים, אנחנו פוגעים בבריאותו הנפשית.

עידית סילמן: אנחנו פוגעים בו קשה, אנחנו פוגעים גם בבריאותו הפיזית וגם בבריאותו הנפשית ואין לנו מה לעשות עם זה.

עידית סילמן: ועל הבריאות הנפשית שאנחנו יכולים למנוע, לא הפיזית, אנחנו אמונים.

אפרת לאופר: אז אני רוצה לומר, אני חושבת שאנחנו אמרנו ומשרד החינוך, אני מייצגת באמת כאן את העבודה הרבה שאנחנו עושים למען ההנגשה ולמען ההסברה.

עידית סילמן: לא אמרתי שאתם לא עושים, אתם עושים.

אפרת לאופר: לא, לא, שנייה.

אפרת לאופר: זה ברור לי, רק רגע, אני רק רוצה לומר.

אפרת לאופר: אנחנו בהחלט מדברים על כל הנושאים הללו.

אפרת לאופר: אתם תקבלו את הנתונים בדיוק כמו שהבטחנו.

אפרת לאופר: אנחנו ממשיכים לעשות את המיקוד גם עם בתי הספר ואנחנו מצפים.

אפרת לאופר: ובכל זאת, אני רוצה לומר גם כאן, היענות ההורים לחיסונים היא נמוכה, יש בהם איזשהו חוסר ידע.

אפרת לאופר: צריך לראות איך מפצחים כאן את הדבר הזה.

עידית סילמן: עכשיו?

עידית סילמן: אחרי שנתיים?

עידית סילמן: אפרת, את מפתיעה אותי, את מפתיעה אותי לגמרי.

עידית סילמן: את יודעת, אני יכולה להביא לך דפים של מדעת שניסו להכניס לתוך מערכת החינוך עם מידע להורים.

אפרת לאופר: רגע שנייה אבל אני רוצה, לא אני אומרת שלמרות - -

עידית סילמן: איך מפצחים?

עידית סילמן: בואי, אני בונה לך תוכנית ליום שני הקרוב.

עידית סילמן: תיישמו אותה?

אפרת לאופר: אני אומרת שוב, בתוך מערכת החינוך הנגשנו גם להורים גם את הידע - -

עידית סילמן: איך?

עידית סילמן: אני רוצה לראות את ההנגשה.

עידית סילמן: בבקשה בואי תתני לי איזה דף הוצאת להורים על הנושא של התחסנות ילדים, קורונה, סיכונים.

עידית סילמן: תשלחו לי, תראו לי עכשיו את הדף.

אפרת לאופר: יש לנו פורטל הורים ששם אנחנו בעצם - -

עידית סילמן: איפה הפורטל הזה?

עידית סילמן: אני רוצה לראות אותו.

עידית סילמן: תעלו אותו רגע.

אפרת לאופר: פורטל הורים?

עידית סילמן: כן, תעלו.

עידית סילמן: אני מכירה פורטל הורים?

עידית סילמן: בואי תעלו את הפורטל הורים.

עידית סילמן: אני אמא במערכת, לא ראיתי פורטל הורים.

אפרת לאופר: אז אני רוצה לומר שאנחנו מנגישים גם לתלמידים.

אפרת לאופר: גם במהלך כל מבצע החיסונים הונגשו להורים כל האתרים, הונגשו להם גם זומים עם רופאים, עם אחיות, בדיוק כמו שאמרנו.

אפרת לאופר: אפשרנו להורים להיכנס, לשמוע על החיסונים כדי לאפשר להם לבוא ולחסן את הילדים שלהם.

עידית סילמן: אפשרנו.

עידית סילמן: כשיש ילדים לא מחוסנים בתוך המערכת אי אפשר לאפשר, צריך לעשות פוש לתוך אותם מורים.

עידית סילמן: בדיוק כמו ששאלתי אגב את קופות החולים, מה אתם עושים עם המבוטחים הלא מחוסנים שלכם?

עידית סילמן: והם אומרים אנחנו עושים פנייה ישירה.

עידית סילמן: איפה הפנייה הישירה של חצי מהתלמידים של מערכת החינוך, שאולי הם נמצאים בבתי הספר ולא מחוסנים.

עידית סילמן: אני מבקשת לראות דשבורד, לא יכול להיות שלך אין דשבורד להראות לי על מפת ההתחסנות של תלמידים בבתי ספר.

עידית סילמן: זה בסיס, אנחנו מדברים פה על חיסוני ילדים, זה המפה הראשונה שהייתם צריכים לבוא איתה.

עידית סילמן: לא רשימת מכולת של מה דיברו, לא דיברו, לא עשו, כן עשו.

עידית סילמן: שמעי לא יודעת, אני לא קיבלתי אף פעם - -

אפרת לאופר: כפי שאמרתי אנחנו נציג, אז אני הצגתי לך.

אפרת לאופר: ראית שהצלחתי והצגתי פטורי בידוד, אבל זה כנראה לא מספק.

עידית סילמן: נכון, פטורי בידוד זה לא רלוונטי, נכון.

אפרת לאופר: אין בעיה.

אפרת לאופר: אז אנחנו נעשה פילוח - -

עידית סילמן: ברמה אידיאולוגית בריאותית?

עידית סילמן: פטורי בידוד לא רלוונטי לשאלה ששאלתי.

אפרת לאופר: אין בעיה, אנחנו נעשה בדיוק את הפילוח, נבוא מוכנים ביום שני.

אפרת לאופר: אנחנו נבוא מסודרים ליום שני לוועדה מבחינת מחוזות ומבחינת ראשי אזורים.

עידית סילמן: אוקיי.

שרון אלרעי-פרייס: אני אשמח לדייק.

עידית סילמן: בבקשה.

שרון אלרעי-פרייס: מה ששאלת, לפחות ברמה הלאומית, כמו שאני אומרת במשרד הבריאות אין לנו את הנתונים ברמת בית הספר.

שרון אלרעי-פרייס: אבל ברמה הלאומית, כמה מחוסנים או לא מחוסנים, או לא מוגנים יש, הם בשקופיות 2 ו-3 במצגת.

שרון אלרעי-פרייס: אני פשוט סיכמתי עכשיו את כל העמודות שהם או לא מחוסנים, או מחלימים לא מחוסנים, או זכאי מנה שלישית שלא קיבלו מנה שלישית וכבר פג תוקפם.

עידית סילמן: ולכמה זה הגיע?

שרון אלרעי-פרייס: כל הדבר הזה זה 1,539,000 ילדים.

שרון אלרעי-פרייס: אם אנחנו מחלקים את זה מתוך 2,400,000 זה אומר 64% שהם לא מוגנים בתוך המערכת.

עידית סילמן: טוב, אפרת, אפרת - -

שרון אלרעי-פרייס: חלק מזה כי המחלימים הלא מחוסנים שלושה חודשים לא יכולים להתחסן - -

עידית סילמן: באמת אפרת, אני אומרת לך את האמת, זה נתון שזועק לכל עבר.

עידית סילמן: 64%, אני חשבתי קצת פחות, תודה על ההבהרה, 64% מתלמידי מדינת ישראל נמצאים עכשיו בתוך מערכת החינוך והם לא מוגנים.

עידית סילמן: עכשיו אני מציעה גם לנסות לעזור ולסייע אם צריך את העזרה הזאת.

עידית סילמן: אבל 64% זה דשבורד שאם אנחנו מסמנים רמזור, אני חושבת שדשבורד של רמזור למערכת החינוך חייב להיות וזה משהו שהייתם צריכים להציג היום.

עידית סילמן: אז בסופו של דבר זה אומר שרוב הרמזור שלכם הוא אדום, יש לכם מעט אזורים כתומים ומעט אזורים ירוקים ואני חושבת שזאת שאלה מאוד מאוד עמוקה מה מערכת החינוך עושה ואיך היא מתמודדת עם האזורים האדומים שרבים מהם.

עידית סילמן: ואז אפשר להתחיל לדון ולראות, אני אפילו לא יודעת באיזה אזור אני יושבת, כי כהורים אני חושבת - -

אפרת לאופר: קודם כל, לגבי אזורים אדומים הוחלט שאין רמזור בתוך מערכת החינוך ולכן קשה להגדיר את זה כאזור אדום.

עידית סילמן: כן, נכון, זאת שאלה.

אפרת לאופר: אבל אני כן אומרת שמבחינת בתי ספר שבהם יש אחוז התחסנות נמוך יותר, מנהלים מכירים את זה, יודעים, פונים.

עידית סילמן: איך מכירים?

עידית סילמן: בואי תראי לנו דשבורד כזה.

עידית סילמן: אני רוצה לדעת רגע.

אפרת לאופר: אבל שוב, כפי שביקשת ואמרנו - -

עידית סילמן: תראי, אני לא אביך עכשיו וארים טלפונים פה למנהלים לשאול אותם אם הם יודעים מה מידת ההתחסנות בבית הספר שלהם.

עידית סילמן: אבל אני רוצה לוודא שהמידע הזה אכן מוכר על ידי הצוותים, על ידי המפקחים, על ידי המורים.

עידית סילמן: אני חושבת שגם מערכות החינוך, אני חושבת שבסופו של דבר, ארגוני המורים, כולם יכולים לקבל החלטה הרבה יותר מושכלת על פי נתונים שהם שקופים.

עידית סילמן: ציבור יכול לקבל החלטה מושכלת על פי נתונים שהם שקופים.

עידית סילמן: את יודעת, אני לתומי אולי, או הורים לתומם אולי חושבים שהכל בסדר והכל טוב, והתחושה היא זאת אומרת את יודעת - -

אפרת לאופר: אבל בדיוק כפי שאמרתי ואני חוזרת ואומרת גם, יש לנו נתונים, הם שקופים גם לרשויות, יש לנו רשויות שיכולות לראות - -

עידית סילמן: אז אנחנו נשמח לראות את הנתונים.

אפרת לאופר: אתם תראו את הנתונים.

עידית סילמן: ונשמח לראות מהי פעולת ההתערבות שלכם על כל אזור כזה ולשמוע מה עושים.

עידית סילמן: ואם יש אזור או אולי בית ספר שהוא אדום לגמרי, אני בוודאי חושבת שבטח הוצאתם מכתבים לכל ההורים ואמרתם להם שכמעט כל האחוזים בבית הספר שלהם לא מחוסנים ואולי כדאי לעשות איזשהו מבצע מאוד מיוחד יחד עם ההורים, אולי עם ארגונים מיוחדים להביא אותם, לתת מידע בבית הספר, לעצור שנייה את היום, להזמין את ההורים.

עידית סילמן: אולי לעשות זום בערב - -

אפרת לאופר: אז מנהלים גם מבצעים את זה בצורה נקודתית.

עידית סילמן: אז אני רוצה לדעת.

עידית סילמן: אני רוצה לשמוע נתונים הרבה יותר טובים.

עידית סילמן: אני רוצה מפקחים ליום שני בבוקר, שיגיעו, שכל אחד ייתן את הנתונים שלו, שיגיעו יחד עם תוכניות ההתערבות.

עידית סילמן: תשמעי, בסופו של דבר יש לכם אחריות, יש לך 64% של תלמידים בתוך מערכת החינוך שהם לא מגונים.

עידית סילמן: אני חושבת שזה בשבילכם נורה אדומה בוהקת של מה אתם עושים ואנחנו נשמח לשמוע על תוכנית ההתערבות של מה אתם עושים ואיך אתם מטפלים בזה.

עידית סילמן: כן ד"ר שרון, רצית להוסיף משהו?

שרון אלרעי-פרייס: לא, רציתי רק להוסיף לנתונים האלה.

שרון אלרעי-פרייס: לא הייתי אומרת 64%, אבל נגיד 60% כי יש את המרכיב באמת של השלושה החודשים הראשונים שהם לא יכולים להתחסן.

עידית סילמן: אוקיי נגיד 60%.

עידית סילמן: אז תיקון, נגיד 60%, נגיד חצי, נגיד 50%.

עידית סילמן: 50% מתוך מערכת החינוך זה המון, זה המון.

אורי לרנר: אפשר להתייחס למשהו?

עידית סילמן: כן, בבקשה ד"ר אורי לרנר.

אורי לרנר: רק להזכיר משהו שקרה מזמן בכנסת ה-20, בדיוק לפני שנתיים, שלוש שנים סליחה אנחנו ב-22' כבר.

אורי לרנר: בינואר 19' עברה בקריאה ראשונה הצעת חוק שקראנו לה מדיניות חיסונים לאומית, הצעת החוק של חברת הכנסת שולי מועלם ונוספים הגישו.

אורי לרנר: בעצם אנחנו עזרנו מהצד ועזרנו לנסח.

אורי לרנר: היו שם כמה מטרות של הסברה והנגשה ושקיפות של חיסונים.

אורי לרנר: היו שם כמה דברים שאחד הדברים שדובר שם זה לייצר מפה לאומית של אחוזי התחסנות בחיסוני שיגרה, שתהיה נגישה לציבור, שאדם יכול לראות בשכונה שהוא גר בה, בעיר שהוא גר בה, מה אחוז המחוסנים.

אורי לרנר: בדיוק מה שדיברת עכשיו על בתי ספר, אבל בלי לפגוע בפרטיות ובסודיות הרפואית.

עידית סילמן: ברור.

אורי לרנר: כן לתת לאנשים את הכלים לדעת מה המצב בשכונה שלהם.

עידית סילמן: ברור.

עידית סילמן: אם אתה כהורה יודע שיש לך ילדים שלא יכולים להתחסן בבית הספר, כי יש להם איזושהי בעיה רפואית כזאת או אחרת, ומבקשים ממך שתנסה לעזור ולהגן על אותם ילדים, לא היית עושה את כל שלאל ידך?

אורי לרנר: נכון.

עידית סילמן: אתה יודע, אצלי בכיתה של הבת שלי יש ילדות שהן אלרגיות, זאת לחלב, השנייה לבוטנים לדעתי, את כל האלרגיות שמו בכיתה של הבת שלי.

עידית סילמן: אני מקפידה, אני שומרת, הבת שלי שומרת בהקפדה יתרה.

עידית סילמן: היא לא אוכלת המון מהדברים שהיא אוהבת כי היא מקפידה ושומרת.

עידית סילמן: אני בחיים לא אעיז להכניס לתיק שלה, בלי לבדוק 10 פעמים שאין שם איזשהו משהו, כדי להגן על בריאותם של ילדים אחרים.

עידית סילמן: וזה מה שנקרא ערבות הדדית ומדינת ישראל ועם ישראל בנוי על ערבות הדדית.

עידית סילמן: ואני חושבת שבשפה הזאת אנחנו צריכים לדבר, כי הערבות ההדדית לא יכולה להיות רק עם אח ערבי שקורא שמע ישראל, לבן אדם שעומד למות בבית החולים על מיטתו על ערש דווי.

עידית סילמן: לא יכול להיות, לא יכול לקרות מצב כזה.

עידית סילמן: אנחנו במצב של חירום, שהנתונים זועקים לשמיים ואנחנו כרגע צריכים כולנו לצופף שורות ולראות מה אנחנו עושים בצורה הכי טובה.

עידית סילמן: זאת הערבות ההדדית האמיתית.

עידית סילמן: חברות הכנסת, כן.

אלינה ברדץ' יאלוב: הקשבנו בקשב רב גם לנתונים וגם להכל.

אלינה ברדץ' יאלוב: את שאלת את כל השאלות הרלוונטיות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני רק שואלת שאלה נוספת את ד"ר שרון.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, אני הבנתי שיש חוסר מידע דרך מערכת החינוך.

אלינה ברדץ' יאלוב: האם יש לכם דרך מה שנקרא, לגבות אותם, זאת אומרת אני לא יודעת.

אלינה ברדץ' יאלוב: כאילו אם בסך הכל הם לא נמצאים במערכת החינוך, אומרים נמצאים בחוץ ואני כהורה, טוב אני לא נמצאת בבית אז אני לא דוגמא.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל רוב ההורים באמת לא מעורבים בתהליך חינוכי כי הם עובדים 24/7, זה ברור.

אלינה ברדץ' יאלוב: השאלה האם יש לכם דרך לגבות את מערכת החינוך ולהעביר מידע בצורה יותר אפקטיבית להורים?

שרון אלרעי-פרייס: אז אני אגיד שאנחנו עושים את זה בכל הערוצים שלנו יש, שזה אומר גם כהכנה לחיסוני הילדים בתוך בתי הספר הכנו מצגת שאיתה הלכו רפואי הילדים והסבירו והזמינו את ההורים לשאלות ותשובות.

שרון אלרעי-פרייס: גם כפי שראיתם פה את כל המופעים של שאלות ותשובות עם קבלת שאלות מהקהל, הדברים הפורטל שבו יש את המיידעים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו נמצאים בתקשורת כל הזמן, רופאי הילדים נמצאים בתקשורת כל הזמן, אבל בסוף הילדים נמצאים בבתי הספר.

שרון אלרעי-פרייס: זה בסוף.

שרון אלרעי-פרייס: אתם שמעתם מקופות החולים שקופות החולים מנגישות את זה להורים ופונות אליהם בפנייה ישירה.

שרון אלרעי-פרייס: אני חושבת שבתוך מערכת הבריאות אנחנו פונים בכל האמצעים שיש לנו, דרך בריאות התלמיד, דרך קופות החולים, דרך התקשורת, דרך האתר, דרך כל מקום שיש לנו.

שרון אלרעי-פרייס: אני בסוף לא יכולה להגיע לחברת הכנסת עידית סילמן כאמא.

שרון אלרעי-פרייס: אין לי דרך חוץ מהדרכים שמניתי, אבל כן כל הילדים נמצאים בבתי הספר.

עידית סילמן: אוקיי.

שרון אלרעי-פרייס: אני מבינה שכל הניסיונות להכניס מסמכים לבתי הספר עם מידע, עם הנגשה, עם ציורים, עם הסברים, לא הצליחו.

אלינה ברדץ' יאלוב: הבעיה שאין שום טעם להסביר לבני בן 8.5 לצורך העניין את חשיבות החיסונים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מצטערת להגיד, הוא לא - -

עידית סילמן: כן, אבל אפשר להסביר להורים דרך הילדים.

עידית סילמן: קודם כל אנחנו יודעים שילדים הם סוכני שינוי מאוד מאוד גדולים ואפשר להעביר דרכם מיידעים, וגם אפשר לפנות להורים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל הוא לא שם - -

עידית סילמן: כן, אבל בית הספר יכול לפנות אלייך ולומר לך מה רמת ההתחסנות בבית הספר, איפה המצב נמצא, יכול להיות שאת בכלל באזור אדום ואת שולחת את הבת שלך או את הבן שלך כל יום לבית ספר אדום שכמעט רובם שם לא מחוסנים.

עידית סילמן: אם מעל 50% מתלמידי בית הספר לא מוגנים בוא נגיד, אז אנחנו בבעיה.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, אני לא מנסה להטיל עבודה נוספת על משרד הבריאות, אני פשוט אומרת שיכול להיות שגם הם צריכים להיות טיפה יותר יצירתיים, כי אני כאמא עד היום לא קיבלתי מאף גורם, לא ממשרד הבריאות, איכשהו לא דרך הקופות, אפילו סמס לא קיבלתי.

עידית סילמן: אפרת, אנחנו חוזרים אלייך רגע.

עידית סילמן: האם במשרד החינוך, במערכות שלכם אפשר לדעת מי יש לו תו ירוק בגלל שהוא מחוסן או בגלל שהוא מחלים?

אפרת לאופר: לא משוקף כמובן לאזרחים או להורים - -

עידית סילמן: לכם, לכם, לכם.

עידית סילמן: את יודעת להגיד לי במערכות של משרד החינוך האם אפשר לדעת למי יש תו ירוק בגלל שהוא או מחוסן או בגלל שהוא מחלים?

עידית סילמן: את יודעת את הדיפרנציאציה?

אפרת לאופר: אנחנו יודעים את זה ואנחנו בעצם, אני לא יודעת אם תו ירוק, אבל כן אנחנו יודעים את המחלימים, כי לתו הירוק יש לו הרי את התוקף אבל מחלימים ואת המתחסנים.

עידית סילמן: פשוט מנהלי בתי ספר אומרים לי שהם לא יודעים פה את הנתונים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו מעבירים ממשרד הבריאות את נתוני, א' המאומתים, אז ברגע שיש לך נתון של מאומת אתה יודע שהילד הוא מחלים ברגע שהוא החלים, וגם את כל נתוני ההתחסנות.

אפרת לאופר: גם למשרד הבריאות אבל, הרי הדשבורד הוא משותף עם משרד הבריאות ומשרד החינוך, אז יש לנו את הנתונים.

אפרת לאופר: הרי זה עובד ביחד ויש את הנתונים לגבי מחוזות וראשויות, ומבחינת בתי הספר יש את זה באופן מאוד מדויק.

אפרת לאופר: אז זה עובר ישיר בין משרד הבריאות למשרד החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא יודעת מה ישיר, במשרד הבריאות אין נתונים ברמת בית ספר.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא יודעת אם הילדים המאומתים של אתמול הם כולם בבית ספר אחד, באיזה שכבות, אני לא יודעת את הפילוחים האלה.

עידית סילמן: אוקיי, תראי, פרופ' צחי גרוסמן יו"ר האיגוד לרפואת ילדים מההסתדרות הרפואית נמצא איתנו רגע בזום, בואו נשמע אותו.

צחי גרוסמן: שלום וברכה.

צחי גרוסמן: תודה על קבלת זכות הדיבור.

צחי גרוסמן: אני רוצה למקד את דבריי בשתי נקודות עיקריות.

צחי גרוסמן: ראשית, דובר כאן רבות על כך שההורים מקבלים כעת מסר שהמחלה לא מפחידה וזה יתבטא כמובן בנושא של ביטול הבידודים.

צחי גרוסמן: שרון לא הציגה כאן את הנתונים של ההתחסנות, אבל אני רק רוצה לסבר את אוזניכם שלפני האירוע של ביטול הבידודים התחסנו יום-יום בקופות החולים בעיקר, לא בבתי הספר, בקופות החולים, בין 7,000 ל-8,000 ילדים בגילאי 5 עד 11, כל יום.

צחי גרוסמן: אם היינו ממשיכים בקצב הזה היינו מגיעים לאחוז התחסנות יפה מאוד בתוך שבועיים, שלושה וחודש.

צחי גרוסמן: החל מרגע שבוטלו הבידודים קצב ההתחסנות ירד דרמטית, אתמול התחסנו 200 ילדים.

צחי גרוסמן: אני חוזר ואומר, ירידה, או צניחה חופשית מ-8,000 ביום ל-200 ביום.

עידית סילמן: מ-8,000 ליום ל-200 ליום?

צחי גרוסמן: 8,000 ליום.

עידית סילמן: תשמעו, זה נתונים קשים.

עידית סילמן: אני מצטערת, נתון ממש קשה.

צחי גרוסמן: זה היה שיעור ההתחסנות היומי לפני ביטול הבידודים והוא ירד ל-200 ליום.

צחי גרוסמן: ואני רוצה לך גברתי יושבת הראש, אי אפשר להחזיק את המקל בשני קצותיו, אי אפשר לשדר לכל ההורים שהמחלה היא לא מסוכנת מצד אחד ולבקש מהם להתחסן.

עידית סילמן: פרופ' צחי גרוסמן, כיו"ר איגוד רפואת ילדים מה אנחנו יודעים היום, ואני ממש מתנצלת, אנחנו ביום שני נעשה סדר להורים, מדעת אני מבקשת להיערך, בסדר?

עידית סילמן: עם כל החומרים, כל הנתונים.

עידית סילמן: אנחנו נוציא מכאן פושים לכל ההורים על הדברים שקשורים לילדים, על מה המסוכנות.

עידית סילמן: אנחנו נעביר מתוך ועדת הבריאות של הכנסת את המידע להורים, נזמין אותם לוובינר מאוד מאוד גדול ורחב.

עידית סילמן: אנחנו נעשה את העבודה, מה שצריך, בשמחה, באהבה, נעדכן הורים, גם משרד הבריאות.

עידית סילמן: מה הם הדברים המסוכנים היום שהורים צריכים לדעת?

צחי גרוסמן: אני רק רוצה רק לומר, כיוון שזה נוגע מאוד למה שנאמר קודם ממשרד החינוך.

צחי גרוסמן: אנחנו באיגוד רופאי הילדים יזמנו לפני שלושה שבועות מיזם שנקרא "שעתנו היפה".

צחי גרוסמן: אני אישית ביקשתי מרופאי ילדים להתנדב ולעשות ערבי זום.

צחי גרוסמן: קיבלתי שיעור היענות של 50 רופאים.

צחי גרוסמן: זה ממש הדהים אותי ש-50 רופאי ילדים מוכנים אחרי יום עבודה לשבת ולעשות ערבי זום עם הורים ממערכות החינוך.

צחי גרוסמן: כל מי שירצה, כל קבוצת הורים מכל בית ספר שתרצה, תוכל לקבל רופא ילדים לשעתיים זום להסברה.

עידית סילמן: גם למדעת יש דוק וואטסאפ.

צחי גרוסמן: רגע אני רק לא הגעתי לנקודה המכרעת.

צחי גרוסמן: ניסינו לשווק את זה שמנכ"לית משרד החינוך תכתוב למנהלי בתי הספר שהמיזם הזה קיים כי אין כמו המנהלים בשטח שיכולים לדחוף את ההורים לבקש את הזום הזה, לבקש את ההתערבות, את המיזם היפיפה הזה.

צחי גרוסמן: קיבלנו תשובה שזה לא הזמן להטריד את המנהלים עם העניין הזה, יש להם מספיק על הראש, הם לא יכולים לעסוק גם בשיווק המיזם היפיפה הזה של ערבי זום להורים שמעוניינים.

צחי גרוסמן: אז זה רק מתחבר לנושא הקודם שנציגת משרד החינוך יכולה להציג כאן מצגות מפה ועד להודעה חדשה.

צחי גרוסמן: בפועל בשטח, אני חייב לומר, וזה כואב לי מאד, שמשרד הבריאות מתחילת הדרך לא היה שותף אקטיבי ולא ראה כיעד לאומי את העניין הזה של התחסנות הילדים.

צחי גרוסמן: וגם בלבנה האחרונה, אותו המיזם שאנחנו יזמנו, רופאי ילדים, וביקשנו לקבל מעורבות יותר חזקה של משרד החינוך.

צחי גרוסמן: כי אין כמו מנהל שפונה להורים בבית ספרו ואומר להם 'הורים יקרים, יש רופאי ילדים מוכנים לשוחח אתכם בערבי זום על חשבון זמנם החופשי בלי לקחת שקל על כך'.

צחי גרוסמן: וזה לא מקודם משום שלמשרד יש priorities אחרים.

צחי גרוסמן: אז אני רק רציתי להביא את זה לידיעתכם.

עידית סילמן: אפרת לאופר, מה ה- prioritiesשל המשרד?

עידית סילמן: שצחי גרוסמן ככה מדבר מדם ליבו?

אפרת לאופר: אז אני רוצה לומר שמתחילת השנה לפחות, כל עוד החיסונים היו בתוך בתי הספר, כן קוימו וכן היו יחד עם משרד הבריאות ועם רופאים ואחיות, כן היו מפגשי זומים שהונגשו להורים והורים שבאמת רצו לשמוע על חיסונים נכנסו, שמעו והקשיבו והייתה היענות לכך מתוך בתי הספר.

אפרת לאופר: לגבי מה שאנחנו עושים כעת, אותו דבר, אנחנו מדברים על זה - -

עידית סילמן: עם מי מדברים על זה?

אפרת לאופר: אנחנו גם כמערך מדברים גם עם מנהלים, גם עם מפקחים - -

עידית סילמן: איזה מנהלים דיברתם?

עידית סילמן: אנחנו רוצים - -

אפרת לאופר: גם עכשיו עם הבדיקות, צריך לזכור - -

עידית סילמן: רגע תשמעי, פרופ' צחי גרוסמן מביא נתונים קשים - -

אפרת לאופר: אבל שנייה, אני רוצה רק לסיים - -

עידית סילמן: הופה.

עידית סילמן: יש רגעים שהשתיקה יפה להם.

עידית סילמן: מה קרה התנתקנו?

עידית סילמן: נראה לי יש הפסקת חשמל בכל הבניין.

עידית סילמן: תשמעי זה לא קשור אלי כבר.

עידית סילמן: ייקח לנו זמן להעלות את עצמו מחדש.

עידית סילמן: אורית, אנחנו צריכים לקבוע יו שני בבוקר דיון בראבק.

קריאה: עידית אני אשמח להגיע פיזית גם כן.

עידית סילמן: מה זאת אומרת, אני אעשה פה וובינר ענק להורים.

עידית סילמן: תכינו חומרים, שרון אם יש לכם דברים תשלחו אלינו אנשים טובים וזה, אנחנו נביא את כל המחקרים האחרונים בנושאים של התחסנות ילדים, סיכונים וכל מה שצריך.

קריאה: דיברנו גם על לעשות משהו כזה פה בכנסת לחברי הכנסת ולמי שמעוניין.

עידית סילמן: אנחנו נזמין את כולם ליום שני בבוקר, נעשה עכשיו הזה מיוחדת, נייצר משהו גדול, יום שני בבוקר.

קריאה: שזה יהיה גם מופנה בעצם לאנשים פה לחברי הכנסת עצמם.

עידית סילמן: כן, כן, כן.

עידית סילמן: אנחנו נעשה עכשיו פנייה מסודרת.

קריאה: אנחנו נתקלים גם בציטוטים של חברי כנסת שרואים שפשוט לא מכירים את הנתונים מהשטח.

עידית סילמן: לא מכירים.

עידית סילמן: תקשיב, אף ועדה עדיין לא הביאה את הנתונים ככה.

שרון אלרעי-פרייס: ובכל הסיפור של חיסוני הילדים 5 עד 11 בכוונה זה היה - - - שהיה פתוח כדי שאנשים ישמעו.

שרון אלרעי-פרייס: גם היה וובינר על הלונג קוביד, על פימס, על מה אנחנו יודעים.

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו זה שמאז כבר מסרו עוד כל מיני דברים - -

עידית סילמן: כן אבל שרון תקשיבי, ככה להביא את הנתונים כמו שהם היום, אף אחד עדיין לא הביא אותו ולא שיקף אותו בצורה הזאת.

עידית סילמן: הינה כותבים לי כולם תוך כדי, אומרים לי זה באמת נתונים מטורפים, זה נתונים מטורפים בסוף.

עידית סילמן: טוב, חבל לנו על הזמן פה.