הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 24, פרוטוקול מספר 36, 2022-02-21 00:00

מיכל שיר סגמן: צהריים טובים.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח את הדיון.

מיכל שיר סגמן: היום ה-21 בפברואר 2022, כ' באדר א' התשפ"ב.

מיכל שיר סגמן: היום יש לנו שני נושאים.

מיכל שיר סגמן: האחד, הצעה לדיון מהיר בנושא: חיי ילדינו בסכנה: הקלות הבלתי נסבלת של העסקת מטפלות לגיל הרך ללא הכשרה, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר וחבר הכנסת שמחה רוטמן.

מיכל שיר סגמן: הנושא השני, התעללות מטפלות בחסרי ישע ותינוקות, של חברת הכנסת קטי שטרית.

מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל שיר, יושבת-ראש הוועדה, על הדיון החשוב הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך שאת מקיימת אותו.

מכלוף מיקי זוהר: זה נושא שאני חוויתי עכשיו לצערי מקרוב כשראיתי את זה בקריית גת, עיר מגוריי, אנשים שאני מכיר באופן אישי והם חוו את הטרגדיה של אדל, זיכרונה לברכה, שקרה אסון גדול בגן הילדים שלה.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה נובע מהרבה מאוד פרמטרים שכרגע נמצאים בבדיקה.

מכלוף מיקי זוהר: הם נמצאים בחקירה, ולכן אי אפשר כל כך להרחיב עליהם או לקבוע במסמרות מה קרה שם.

מכלוף מיקי זוהר: אבל באופן כללי יש מסקנה אחת די בולטת, שיכול להיות שעניין של הכשרה יותר טובה לאותה מטפלת שהייתה אחראית על הילדה הייתה יכולה למנוע את הסיפור הזה, וזה מתבטא בכמה פרמטרים.

מכלוף מיקי זוהר: פרמטר ראשון הוא הנושא של מצב שבו המטפלת יודעת גם לעשות טיפול בהחייאה ובמקרים אסוניים להגיב בזמן אמת להצלת הילד.

מכלוף מיקי זוהר: סוגיה שנייה היא גם הוראות טיפול בילד.

מכלוף מיקי זוהר: למשל, לא עוזבים ילדים קטנים בגיל מסוים לבד, אפילו לא לחצי שנייה, משום ששם האסונות מתחילים וקורים.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שיש חלילה הפקרה של הילדים, אפילו לדקות מועטות, לפעמים אנשים אולי חושבים שזה בסדר אבל יש לזה משמעות, ואת הדברים הללו מלמדים בדרך כלל בקורסי הכשרה.

מכלוף מיקי זוהר: בקורסי הכשרה מלמדים גם את הנושא של טיפול בעזרה וראשונה וגם את האופן הבסיסי של הטיפול.

מכלוף מיקי זוהר: אי אפשר לומר שצריך לחייב כל בעל מעון או בעל גן ילדים להעסיק עובדות שקיבלו הכשרה מלאה, כי הכשרה מלאה לוקחת שנה, אם אינני טועה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא יכול לחייב בעל מעון לרכוש שירותים או לקבל לעבודה נשים שעברו רק שנה מלאה של הכשרה, כי זה לא ריאלי וגנים לא יוכלו להסתדר.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לעומת זאת, וזאת מבחינתי מטרת הדיון ועל זה רציתי לקיים את הדיון, מה היה קורה אם היינו מחליטים שקודם כל צריך לעשות הכשרה בסיסית כדי לקבל אפשרות לעבוד במעון?

מכלוף מיקי זוהר: מבחינתי הכשרה בסיסית היא אפילו הכשרה של שבועיים או שלושה שבועות, שתדבר על הדברים הבסיסיים והאקוטיים.

מכלוף מיקי זוהר: למשל, כמו שאמרנו, טיפול בעזרה ראשונה בילדים במצוקה, הדרכה בסיסית איך מטפלים בילד, מה צריך לעשות.

מכלוף מיקי זוהר: הסתבר לי שיש הכשרה כזאת ובעלי המעונות נדרשים לשכור שירותים של מטפלות שעברו את ההכשרה, אבל בפועל זה לא קורה.

מכלוף מיקי זוהר: בפועל שוכרים שירותים של מטפלות ללא שום ניסיון, ללא שום הכשרה.

מכלוף מיקי זוהר: מתקשרים אליהן, שואלים אותן אם יש להן שעתיים או שלוש פנויות ומבקשים שיחליפו מישהי שלא באה לעבודה.

מכלוף מיקי זוהר: וזו סכנה אמיתית.

מכלוף מיקי זוהר: דרכי הפעולה כדי למנוע את הדבר הזה מתחלקות לכמה פרמטרים.

מכלוף מיקי זוהר: דבר ראשון, אכיפה, שכרגע לא קורית.

מכלוף מיקי זוהר: אין אכיפה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שמעסיק מטפלת לא באופן חוקי, בניגוד לחוק, שאין לה שום הכשרה, לא קורה לו שום דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אין סנקציות שמופעלות נגדו, וגם הקנסות הקיימים בחוק אפילו לא שווים לכדי אכיפתם, זאת אומרת כמה אלפי שקלים בודדים.

מכלוף מיקי זוהר: אם לא נעשה שינוי באכיפה כלפי בעלי המעונות ששוכרים שירותים של מטפלות ללא ניסיון וללא הכשרה בסיסית, אנחנו לא יכולים לעזור לסיבה החשובה שלשמה התכנסנו.

מכלוף מיקי זוהר: אז הנושא המרכזי שהייתי רוצה לדון בו, ברשותכם, זה האם אנחנו יכולים להגביר את האכיפה ולהעלות גם את הסנקציות כלפי אלו שפועלים כך.

מכלוף מיקי זוהר: ודבר שני, האם אנחנו יכולים לוודא שהגוף הרלוונטי שמכשיר את אותן מטפלות, שאני מניח שזה משרד העבודה והרווחה והחינוך, האם שם יודעים באמת לתת את הערכה הבסיסית לכל מטפלת בהכשרה קצרה של מספר שבועות איך לטפל בסופו של יום בילדים.

מכלוף מיקי זוהר: אלו שני נושאים מרכזיים – איך אנחנו מכשירים את המטפלות שלנו ואיך אנחנו מוודאים שלא שוכרים שירותים של מי שהיא לא מטפלת מוסמכת לפחות בקורס הבסיסי.

מכלוף מיקי זוהר: אם נשיג את שתי המטרות הללו בדיון הזה, עשינו דבר גדול למען הדבר החשוב ביותר בחיינו, הילדים שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני מקווה מאוד שבסופו של יום אלו יהיו מסקנות הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: כבר אציין ואומר שאני אבקש גם בפתיחת הדיון הבא מכל הארגונים, שישבתי עם כל אחד ואחד מהם, מסמך גם על חוק הפיקוח וגם על חוק המצלמות, על הנקודות שבהן אתם חושבים שצריך לבצע שינויים בחוקים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים שגם חוק הפיקוח, שדיברת עליו, הוא חוק שהוא חשוב, ועם זאת מלא בליקויים שצריך לטפל בהם.

מיכל שיר סגמן: אז אשמח לקבל מסמך, אבל מדויק, קצר, בדיוק מה צריך לשנות.

מיכל שיר סגמן: במהלך הפגרה הוועדה תשב על המסמכים האלה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו מתכוונים מיד בתום הפגרה לפתוח גם את חוק הפיקוח, גם את חוק המצלמות, ולהתחיל לתקן אותם בין היתר לפי ההערות שלכם, הארגונים והמעורבים בדבר.

מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: כשאני מגיעה לנושא כמו חינוך, בעיקר חינוך ילדים, אני מרגישה שהגעתי את המנוחה ואל הנחלה.

קטי קטרין שטרית: הלוואי שכל יום אפשר היה לדון בנושאים האלה, כמה שזה חשוב.

קטי קטרין שטרית: קשה מאוד להתחיל נושא כזה בלי להזכיר את יאנוש קורצ'ק.

קטי קטרין שטרית: המשפט שתמיד מלווה אותי הוא שמי שדואג לימים זורע חיטים, מי שדואג לשנים נוטע עצים, והדואג לדורות מחנך אנשים.

קטי קטרין שטרית: כשנולד לנו ילד ואנחנו הופכים להורים, אנחנו ישר מבינים מה זאת אהבה ללא תנאים.

קטי קטרין שטרית: באותו רגע ברור לנו מאליו שנעשה הכול בשבילו, שלא יהיה לו רע אפילו לא לשנייה אחת.

קטי קטרין שטרית: האוצר שלנו תלוי בנו באופן מוחלט.

קטי קטרין שטרית: יצור חסר ישע שמאמין וסומך עלינו שנעשה הכול הכי טוב עבורו, ונדאג לו בשעות שהוא נמצא במסגרת החינוכית שלו ושם ייתנו לו את כל מה שהוא זקוק לו.

קטי קטרין שטרית: אוי למדינה ולהנהגה שמפקירה את חינוך דור העתיד בידיים שלא יודעות איך לטפל בהם ושלא קיבלו את ההכשרה המתאימה.

קטי קטרין שטרית: חובה על אדם שרוצה לעבוד בחינוך של הילדים שלנו לעבור מבחני התאמה וכשירות לתפקיד עוד לפני שהוא התקבל ללימודי התואר.

קטי קטרין שטרית: דרישות הסף חייבות להיות מחמירות, אמרת את זה, וזה נכון.

קטי קטרין שטרית: בישראל כל אדם בעצם מורשה לפתוח גן ילדים.

קטי קטרין שטרית: גם אם אני רוצה לפתוח דוכן של פלאפל, יש לי המון תנאים.

קטי קטרין שטרית: אבל אם אני רוצה לפתוח גן ילדים או איזשהו סוג של מסגרת, שום דבר, כלום.

קטי קטרין שטרית: התואר גננת הוא תואר שלוקח הרבה מאוד זמן כדי לקבל אותו.

קטי קטרין שטרית: שלוש שנים או ארבע שנות לימודים, אם אכן את מתאימה, והרי זה פלא, היום יש סוג של מסגרות שמגיעה לשם מישהי שאני לא יודעת בכלל מה הכשרתה והיא נקראת גננת.

קטי קטרין שטרית: בעצם אנחנו פוגעים בשמה הטוב של הגננת הרגילה שהקדישה כל כך הרבה שעות כדי ללמוד את המקצוע.

קטי קטרין שטרית: הגשתי הצעת חוק, אתמול דיברה איתי שרת החינוך וביקשה לדחות את זה בחודש ימים, שכל מי שלא גננת בהכשרתה וזה לא המקצוע שלה והיא לא למדה, ואין לה תעודה שמכשירה אותה להיות גננת, היא בעצם סוג של פושעת.

קטי קטרין שטרית: לכן הגשתי בנושא הזה הצעת חוק מאוד קשה שמגדירה בדיוק מה זאת גננת.

קטי קטרין שטרית: שרת החינוך ביקשה ממני לדחות את זה בחודש, כי הם מביאים את זה כהצעת חוק ממשלתית, ואני שמחה מאוד ולכן הסכמתי.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לסבר את האוזן במקרים של ארבע השנים האחרונות.

קטי קטרין שטרית: בארבע השנים הללו נפתחו על ידי המשטרה – זה מה שאנחנו יודעים, יש גם הרבה שאנחנו לא יודעים – 116 תיקים בגין עבירות אלימות של בגירים כלפי ילדים מגיל לידה עד שלוש במסגרות שהן מסגרות חינוכיות טיפוליות, ו-248 תיקים בגין אלימות כלפי ילדים בני שלוש עד שש.

קטי קטרין שטרית: הנתונים הנוראיים האלה לא מציגים לנו ממש את המציאות כפי שהיא בשל הסיבה שהם לא כוללים תיקים שנפתחו בגין עבירות כלפי חיי אדם, או הסיבה שיש חפיפה שנובעת מכך שבתיק אחד יכולים להיות כמה קרבנות של ילדים שונים בגילאים שונים.

מיכל שיר סגמן: הבוקר התפרסם על גננת ובתה, 70 מקרי התעללות.

קטי קטרין שטרית: עובדה זו גורמת להורים רבים בציבור, כמובן, לאבד את האמון בצוותי החינוך שבידיהם הם מפקירים את הילדים שלהם, והנתונים האלה פוגעים בתדמית ובדימוי המקצועי של המחנכות והמטפלות וברצון של נשים בכלל לעסוק בתחום הזה.

קטי קטרין שטרית: חשוב להדגיש כי ריבוי מקרי ההזנחה, ההתעללות והפגיעה בילדים מעמיד בצל מאות ואלפי נשות חינוך וטיפול, מטפלות ומחנכות מסורות שעבודתן מקצועית ואיכותית.

קטי קטרין שטרית: זה מהווה עבורן בעיה כי יש הרבה מאוד כוח אדם טוב שבאמת מקדיש ועושה ועובד, ויש כמה כאלה שפשוט גורמים לכך שאותן הנשים שעובדות כל כך קשה, זה פשוט פוגע להן בשמן הטוב.

קטי קטרין שטרית: הן זקוקות גם לפיתוח מקצועי, גם לשיפור משמעותי בשכר שלהן ובתנאי עבודתן, ומה שיסייע למיצוב המקצוע של המחנכת והמטפלת כמקצוע בעל סטנדרטים גבוהים של איכות ותנאי העסקה הוא שאנחנו נוכל באמת להתייחס אליהן כאל אנשי חינוך לכל דבר.

קטי קטרין שטרית: רק כאשר מטפלות ומחנכות תוכשרנה לעבודה הזאת ותעמודנה בתנאים המלאים ותשתכרנה כמובן באופן יאה, נזכה לשיפור משמעותי במערך החינוך לגיל הרך.

קטי קטרין שטרית: כדי שלא ניחשף לעוד מקרים של התעללויות בפעוטות וילדים חייבים להעלות את רף הענישה, שבתיאוריה הוא מאוד מאוד נמוך.

קטי קטרין שטרית: אז אם אנחנו נשנה את זה ל-9 ו-10 ו-12 שנות מאסר, אנחנו יכולים לקבל מצב שבו המציאות תהיה אחרת.

קטי קטרין שטרית: בנוסף לכך, מגילאי שנתיים ועד שלוש היחס הוא מטפלת על כל 11 ילדים.

קטי קטרין שטרית: בגיל שלוש פלוס, מטפלת וגננת לכל 35 ילדים.

קטי קטרין שטרית: יחס חניכה שהוא לא הגיוני, שלוקח מהמטפלות את היכולת להתייחס לכל ילד ומה שמגיע לו.

קטי קטרין שטרית: אנחנו גם יודעים שיש הרבה מאוד ילדים שזקוקים לטיפול מיוחד, כמו הילדים האלרגיים למזון, או הילדים עם מחלות, ששם המצב הרבה יותר חמור.

מיכל שיר סגמן: מחזירים את זה להורים הרבה מאוד פעמים, ואז הם צריכים להתמודד עם זה.

קטי קטרין שטרית: חד משמעית.

קטי קטרין שטרית: אני מכירה מקרה של ילד של הורים שחיכו מחוץ למסגרת החינוכית כמה חודשים עד שנמצא הפתרון כדי לקבל סייעת, שזה דבר שצריך לדאוג לו באוגוסט, ביוני, ולא לחכות ל-1 בספטמבר.

קטי קטרין שטרית: וזה קורה במשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: למה צריך לחכות?

קטי קטרין שטרית: הרי לילד הזה יש האישורים הרפואיים והוא כן צריך לקבל את המטפלת.

קטי קטרין שטרית: זו התעללות, שגם אליה צריך להתייחס.

קטי קטרין שטרית: כי הילד כן צריך לקבל את מה שמגיע לו.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להתייחס דווקא לנקודה הזאת, שזה לא הכול שחור ולבן.

קטי קטרין שטרית: חשוב לי מאוד להדגיש שכאשר אנחנו רואים את אותן מטפלות או גננות או סייעות שגורמות לילד נזק שהוא בלתי הפיך, צריך לבדוק למה זה מגיע למצב הזה שאותה סייעת מטפלת מגיעה למצב כל כך אלים.

קטי קטרין שטרית: נהג מונית בלי 12 שנות לימוד לא יכול להיות נהג מונית.

קטי קטרין שטרית: תבינו כמה אנחנו יורדים למצב שאנחנו מקבלים כל אחת ואחת, מבלי לדעת בכלל מה מצבה הנפשי, המנטלי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא יודעים ואנחנו מקבלים אותה לעבודה מהסיבה שאין מישהו אחר שיעשה את זה.

קטי קטרין שטרית: לכן ההתייחסות שלנו חייבת להיות התייחסות מאוד מאוד אופרטיבית.

קטי קטרין שטרית: אנחנו חייבים להביא פה פתרונות.

קטי קטרין שטרית: הסוג הזה של הטיפול, ששמים מצלמות ובזה סימנו וי, זה לא נכון.

מיכל שיר סגמן: אמרנו שאנחנו פותחים כאן גם את חוק הפיקוח וגם את חוק המצלמות.

קטי קטרין שטרית: חד משמעית.

קטי קטרין שטרית: מיכל, אני מכירה אותך גם ברמה האישית וגם כפרלמנטרית.

קטי קטרין שטרית: אנחנו חייבים לדאוג לילדים האלה.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת ממש מעומק ליבי.

קטי קטרין שטרית: כשאני רואה את הילדים האלה, לפעמים את הסרטונים של כמה שניות שמראים, אני לא שולטת בעצמי.

קטי קטרין שטרית: אני משתוקקת להגיע לאותה אחת, להגיד לה: עכשיו תחושי את מה שהילד הזה חש.

קטי קטרין שטרית: ואני אומרת לכם, אני לא שולטת בעצמי.

קטי קטרין שטרית: רמת הכעס שלי כל כך גבוהה, שאני אפילו לא מסוגלת להבין את זה.

קטי קטרין שטרית: שום סיבה עלי אדמות לא תוכל לתרץ את ההתנהגות הכל כך פושעת.

קטי קטרין שטרית: זה יותר גרוע מלרצוח אדם.

קטי קטרין שטרית: אתה פוגע בילד, בחסר ישע, שלא מסוגל להגיב, שלא מסוגל להגיד, שלא מסוגל לעשות כלום.

קטי קטרין שטרית: איזו נשמה יש לך?

קטי קטרין שטרית: כמה רעל יש בך?

קטי קטרין שטרית: אני מתרגשת.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת ופשוט נחנקת.

קטי קטרין שטרית: זה בלתי אפשרי לעבור לסדר היום.

קטי קטרין שטרית: הייתי מחנכת.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב יש כאלה שמגיעות לשם לא בגלל שהן רעות.

מיכל מרים וולדיגר: יש כאלה שהן סדיסטיות נניח, אבל יש כאלה שמגיעות לשם לא כי הן רעות מלכתחילה, הן לא באו להציק.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כמו שאת אומרת, התנאים של צפיפות גורמת להן לכך.

קטי קטרין שטרית: שום סיבה עלי אדמות לא תסביר את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מצדיקה, אני רק אומרת שקל לנו לברוח ולהגיד: היא סדיסטית, היא נוראית.

מיכל מרים וולדיגר: המצב גורם לזה שגם אנשים נורמטיביים עלולים להגיע למצב הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מצדיקה, אני רק אומרת שהתפקיד שלנו כמדינה הוא לדאוג שתהיה סלקציה בהתחלה, ואין את זה.

מיכל מרים וולדיגר: יש לנו חוק חסרי ישע, שהוא פלילי.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לעשות את אותו דבר באזרחי, שכל מי שמטפל בחסרי ישע מגיל הרך ועד קשישים, ובאמצע יש לנו האנשים עם מוגבלות וכו', כל מי שבא לטפל במסגרת כזאת שיש שם חסרי הישע חייב לעבור מבחנים מאוד מדוקדקים.

קטי קטרין שטרית: כרמל מעודה הייתה מוסמכת.

קטי קטרין שטרית: היא הייתה אדם מוסמך עם תעודות ועם שכר.

קטי קטרין שטרית: המעון הזה היה פרטי שלה, ובכל זאת היא הייתה מרשעת, היא הייתה מכשפה.

קטי קטרין שטרית: אין לה שום זכות בעולם הזה שלנו להכות את הילדים האלה באופן שהיא עשתה.

קטי קטרין שטרית: שום זכות.

קטי קטרין שטרית: אין לי שום הסבר.

קטי קטרין שטרית: יש המון תיאוריות מהו טבע האדם.

קטי קטרין שטרית: אחד אומר טבע האדם רע מנעוריו, אחד אומר טבע האדם טוב מנעוריו, אחד אומר אדם הוא טבולה ראסה, הוא לאט לאט רוכש.

קטי קטרין שטרית: אני טוענת שאנשים כאלה שטבע האדם שלהם רע, אסור להם להיות במערכת.

מיכל מרים וולדיגר: הם צריכים לעבור מבחני אישיות.

מיכל שיר סגמן: תודה.

מיכל שיר סגמן: אני כבר נאלצת לצאת יחד איתך, מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, לחוק שלנו.

מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת מופיד מרעי יחליף אותי.

מיכל שיר סגמן: אז אם אתה נותן רגע לחברת הכנסת וולדיגר לומר כמה מילים לפני ששתינו יוצאות ותחליף אותי.

מיכל מרים וולדיגר: באמת תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שהדיון הזה הוא חשוב והכרחי.

מיכל מרים וולדיגר: כבר היינו פה, זה כבר דיון מתמשך, זו לא פעם ראשונה שאנחנו מדברים על זה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מברכת אותך, מיכל, ואת הוועדה שבהחלט בפגרה ואחרי הפגרה הדברים האלה ייכנסו, כי מבחינתי זה לא רק הגיל הרך.

מיכל מרים וולדיגר: זה מאוד חשוב, אבל הגיל הרך נכנס לתוך מסגרת של אוכלוסייה שהם חסרי ישע, שצריך לדאוג לכולם שלא יגיעו לעבודה אנשים שהם לא יכולים ולא ראויים והאופי שלהם לא מאפשר את הסיבולת, את היכולת, את הסבלנות וכו', ולא פחות חשוב זה התנאים.

מיכל מרים וולדיגר: מעסיקים אותם בתנאים באמת מגוחכים, הם מתחלפים בקצב מאוד מהיר, שלושה חודשים, ויוצאים החוצה.

מיכל שיר סגמן: אגב, זו פגיעה מאוד חריפה גם אם מדובר על אנשים מצוינים.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, זה מה שהערתי לקטי, שזה נכון שיש הנוראיות, אבל יש גם הנשים שבגלל שהן מתחלפות ויוצאות החוצה, לא שווה להכשיר אותן, אז לא מכשירים אותן.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לדאוג שזה יהיה קו מאוד ברור, שצריך סלקציה של תעודות יושר ומבחני אישיות ושכר ראוי והכשרות, שבהתחלה יהיו כתנאי להיכנס לעבודה הזאת, ובוודאי לאורך כל הרצף של העבודה שלהן שיהיו הכשרות מאוד ברורות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כן, זה גם להכניס את היד לכיס ולהגיד שיש כאן שכר שהן והם צריכים לקבל כדי שזה יהיה גם סוג של סלקציה מי נכנס לתוך המערכת הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, ולאחר מכן דוח של הממ"מ.

מיכל שיר סגמן: אני עוזבת אך חוזרת ואני משאירה את הדיון בידיו הנאמנות של חבר הכנסת מופיד מרעי.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

מופיד מרעי: חברים, אנחנו ממשיכים.

מופיד מרעי: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: צהריים טובים לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, חברות, חברים, אנשי מקצוע, אין ספק שאנחנו בדיון הזה צריכים לשים את הסוגיה שלדעתי היא ברורה וידועה לכולנו, בכל זאת צריך לשים אותה על השולחן, לנתח אותה לעומק ולהסיק מסקנות כדי ליישם אותן.

אימאן ח'טיב יאסין: במיוחד לאור נקודת הזמן שאנחנו נמצאים בתוכה כאשר עכשיו כבר ההחלטה יצאה לדרך, שמעבירים את הנושא של הטיפול בגיל הרך למשרד החינוך, אני חושבת שההחלטה הייתה מהירה, בלי הכנה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא מהירה שהיא קרתה מהר, היא הייתה צריכה לקרות מזמן בעיני.

מופיד מרעי: את מסכימה עם ההחלטה, אבל המיקום הוא הבעיה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מסכימה עם ההחלטה, אבל הדרך שבה נעשו הדברים וחוסר ההכנסה, גם בתוך המערכת עצמה וגם בשטח – אני חושבת שמן הראוי להתארגן ולתקן במידת האפשר במשך שנת הלימודים הזאת ולהיות מוכנים יותר לקראת השנה הבאה.

אימאן ח'טיב יאסין: אל לנו לשכוח במצב הקיים שמי שנמצאות בתפקיד של המטפלות לרוב זה גם נשים, אחוז מינורי מאוד של גברים.

אימאן ח'טיב יאסין: בחברה הערבית יש לנו שניים, זה מה שיש לנו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהמציאות של אותן הנשים והנערות שמגיעות להיות מטפלות במסגרות הגיל הרך היא מציאות מאוד קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: הן מגיעות מרקע סוציואקונומי מאוד מאוד קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני גם טוענת שההכשרה שהן מקבלות היא לא בדיוק הכשרה ראויה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לצאת מנקודת הנחה שטיפול לא מספיק לבד, וכשאומרים טיפול תמיד הכוונה לטיפול הפיסי, ואני מתכוונת לטיפול פיסי, רגשי וגם חינוכי.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו יודעות ויודעים ששלוש השנים הראשונות הן הכי קריטיות בחיים של הילדים וכל השקעה בגיל הזה תיטיב לא רק עם אותו ילד ומשפחתו, אלא עם החברה בכללותה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש הרבה מחקרים שמעידים על כך שזה משתלם כלכלית, אפילו בהשקעה של המדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, נכנסתי קצת באיחור, אבל שמעתי את החברים והחברות שדיברו קודם, ושמעתי על ההצעה של חבר הכנסת מיקי שמדבר על הכשרה בסיסית אפילו של שבועיים-שלושה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יודעת בדיוק מה הכוונה להכשרה של שבועיים-שלושה, האם זה לדבר על דברים טכניים, על נהלים.

נירה רכלבסקי: צריך לומר שיש חובות של הכשרה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שיש חובות של הכשרה, אני יודעת גם אילו מכללות נותנות את ההכשרה.

נירה רכלבסקי: אני מדברת על עזרה ראשונה והתנהלות בטוחה.

נירה רכלבסקי: אלה שתי הכשרות שאי אפשר להיות מטפל במעון בלעדיהן.

נירה רכלבסקי: יש גם הכשרה פדגוגית שהיא באמת תנאי, אבל היא בהמשך.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל בכל זאת אני אומרת שההכשרה הפדגוגית שמועברת, אולי על הנייר היא נותנת משהו.

אימאן ח'טיב יאסין: בראש ובראשונה מי שמגיע למקצוע הזה – חברת הכנסת מיכל וולדיגר דיברה על מבחן אישיות, על הערכה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה א-ב.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מפקידים את התינוקות והילדים שלנו בידי אנשים שאין להם האפשרות לטפל בילדים שלנו, והם הגיעו לתפקיד הזה מחוסר ברירה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא שיש להם היכולות ולא שהם מתאימות ומתאימים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה להישמע כאילו שאני לא נותנת מקום וכבוד להכשרה שהמטפלות נותנות, אבל מה שאנחנו רואים בשטח אומר שמה שקיים בכלל לא מתקרב למשהו שאמור להיות כמעט מספיק ולא טוב.

אימאן ח'טיב יאסין: על טוב אנחנו עדיין רחוקים מלדבר.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן אני חושבת שהגיע הזמן שהמקצוע הזה יהיה מקצוע אקדמאי שיש לו תנאי קבלה, שיש לו שנים של הכשרה, שמקבלים את כל האספקטים.

אימאן ח'טיב יאסין: שהאנשים שלומדים אותו יכולים אחר כך לצאת וליישם אותו.

אימאן ח'טיב יאסין: מי שמגיעה או מגיע לחוץ לעבודה בגלל קשיי יום-יום נוראיים, לא יכול להיות פנוי רגשית לטפל בילדים, שהרבה פעמים גם הם עצמם מגיעים מבתים קשים ואנחנו צריכים לספק להם מסגרת חמה, תומכת, מלמדת, מאפשרת, מעצימה, מאפשרת התפתחות.

אימאן ח'טיב יאסין: וזה לא מה שקורה בשטח.

אימאן ח'טיב יאסין: חבל להישאר כל הזמן באותה סיטואציה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שהארכתי, אבל זה מתוך כאב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שדווקא עכשיו, כשמעבירים את הגיל הרך למשרד החינוך, צריך לנקוט בתוכנית מותאמת.

אימאן ח'טיב יאסין: דבר אחרון, אי אפשר לעשות איפה ואיפה עם הילדים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: לא ייתכן שאם אנחנו מדברים על שכבת גיל אז זה כל שכבת הגיל, ולא משנה איפה הילדים נמצאים, האם נמצאים במשפחתון שיש בו עד חמישה ילדים או תינוקות או במסגרת של שבעה ילדים או בגן רגיל שיש בו 20 ו-30 ו-35 ילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר שאנחנו במו ידינו נייצר פער מובנה בין אותם ילדים בני שכבת גיל.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שאחר כך בגיל שלוש הם ייפגשו בטרום חובה ויהיו פערים נוראיים, וזה דבר שהוא מובנה היום בעשייה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמשרד הכלכלה ומשרד החינוך וכל המשרדים הקשורים לנושא צריכים לפתור את הבעיה הזאת ולא להסתכל על הזווית מהמקום של להוציא את האישה לעבודה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא, חשוב שהנשים יצאו לעבודה, אבל אני רוצה שקהל היעד שלנו, המטרה והמהות יהיו הילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: שניתן להם את האפשרות להתפתחות נורמטיבית ושווה ברמת האפשר.

אימאן ח'טיב יאסין: הרי אנחנו יודעים שבשטח אין כזה צדק ושוויון, אם אנחנו מדברים על פריפריה חברתית או גיאוגרפית, אין שוויון בכלל, אבל לפחות ברמה של התוכנית שתהיה נקודת זינוק אחידה.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

מופיד מרעי: ברור.

מופיד מרעי: תודה רבה, חברת הכנסת אימאן.

מופיד מרעי: אני לא התייחסתי כחבר כנסת, ושמעתי גם את חבריי חברי הכנסת קודם.

מופיד מרעי: את צודקת וכולם צודקים לגבי הנקודה הזאת.

מופיד מרעי: אני אומר את הדברים גם מהיותי בעבר ראש רשות שחוויתי גם אירועים כאלה, טיפלתי באירועים כאלה של התנהגות והתנהלות של בוגרים ובגירים שאחראים על הילדים.

מופיד מרעי: אין ספק שאנחנו צריכים ומחויבים בסופו של דבר לבנות מנגנון של הכשרה.

מופיד מרעי: נכון נאמר כאן, אפילו הכשרה אקדמית.

מופיד מרעי: בכל מקרה צריך לבנות חליפת הכשרה מתאימה לאנשים שאנחנו מפקידים את הילדים שלנו בידיים שלהם.

מופיד מרעי: לכן חשוב מאוד כל נושא החקיקה של הפיקוח ושל המצלמות ושל הענישה.

מופיד מרעי: דובר קודם על הענישה, איפה אנחנו עומדים, וכן הלאה.

מופיד מרעי: זו המהות של הדיון, זו המהות של הוועדה הזאת.

מופיד מרעי: הייעוד של הוועדה בסופו של דבר הוא לתכלל את כל המרכיבים כדי להביא בסופו של דבר לפתרון טוב שייטיב עם הילדים שלנו.

מופיד מרעי: כי ככל שאנחנו משקיעים בחינוך של הילדים, כדבריו של קורצ'אק, אנחנו קוצרים בהמשך את החיטה שלנו או את החינוך של הבנים שלנו.

מופיד מרעי: מכון מרכז המחקר והמידע של הכנסת, בבקשה.

מריה רבינוביץ': צהריים טובים.

מריה רבינוביץ': אציג מצגת.

מריה רבינוביץ': המסמך שאנחנו הגשנו לדיון הזה הוא מסמך על תיקים משטרתיים שנפתחו.

מריה רבינוביץ': חשוב לי לציין שהמסמך הזה הוא לא חדש, הוא לא נכתב לקראת הדיון הזה, הוא נכתב לבקשת חבר הכנסת אופיר כץ והגשנו אותו בנובמבר בשנה שעברה, לפני כמה חודשים.

מריה רבינוביץ': נתונים במסמך הזה התקבלו מהמשטרה ומגורמי פרקליטות במהלך החודשים אוגוסט עד ינואר השנה.

מריה רבינוביץ': אנחנו בדקנו נתונים מארבע השנים האחרונות שהיו זמינים בשנה שעברה.

מריה רבינוביץ': כאן אתם יכולים לראות את מספר התיקים שנפתחו בין השנים 2017 עד 2020 בגין עבירה של בגירים במוסדות חינוך וטיפול לילדים עד גיל שש.

מריה רבינוביץ': את הנתונים האלה ציינה בדברים שלה חברת הכנסת שטרית.

מריה רבינוביץ': אתם יכולים לראות בקו הכחול, מדי שנה נפתחים כמה עשרות תיקים, וזה מגיע לפעמים גם למאה תיקים בגין העבירות האלה.

מריה רבינוביץ': ב-2020 אנחנו רואים קצת ירידה, אבל אנחנו מניחים שזה בגלל שזאת הייתה שנת קורונה והילדים לא היו במסגרות.

מריה רבינוביץ': זה לא מצביע על איזושהי מגמה.

מריה רבינוביץ': אם אנחנו מסתכלים על הקו הכתום אתם יכולים את מספר הקורבנות בתיקים האלה, והוא גבוה מסך כל התיקים, כי בתיק אחד יכולים להיות כמה קורבנות.

מופיד מרעי: שאלה לגבי תקופת הקורונה והירידה.

מופיד מרעי: היו תלונות דווקא לא מהמטפלות על אלימות בבית.

מופיד מרעי: אבל לנו אין אינדיקציה על כך.

אימאן ח'טיב יאסין: יש בלשכות הרווחה ויש בדיווחים במוקדים לגבי האלימות שהייתה בעלייה נוראית גם כלפי ילדים, גם מתבגרים וגם נשים.

מופיד מרעי: מבחינת החברה הערבית יחסית לחברה הישראלית הכוללת, האם יש פחות מקרים או יותר מקרים?

אימאן ח'טיב יאסין: יש יותר מקרים.

אימאן ח'טיב יאסין: ברוב המקרים עושים "סולחה" בתוך המשפחות וסוגרים את הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: לא מזמן היה אירוע ביישוב מסוים, למרות שזה הגיע למשרד החינוך בסוף הכול נסגר.

מריה רבינוביץ': יש לנו מסמך גם על אלימות כללית של בגירים כלפי קטינים, באופן כללי ולא במוסדות החינוך, אז אוכל להעביר לך אותו אחרי הדיון.

מריה רבינוביץ': אנחנו מדברים על תיקי אלימות בגירים כלפי קטינים, אבל למעשה בנתונים האלה במשטרה הם לא יכולים לעשות הבחנה האם הבגירים האלה עובדים במסגרות או שהם בגירים שנמצאים שם לאיזשהו צורך.

מריה רבינוביץ': לכן אנחנו לא מדברים רק על מטפלים, מחנכים, סייעות וגננות.

מריה רבינוביץ': בשקף הזה אתם יכולים לראות פילוח תיקים לפי גיל הקורבן.

מריה רבינוביץ': אפשר לראות שבכל שנה רוב התיקים נפתחים בגין אלימות כלפי ילדים בגיל שלוש עד שש.

מריה רבינוביץ': זה לא מצביע על איזושהי תופעה באופן מלא, כי יש לזה כמה הסברים.

מריה רבינוביץ': אנחנו יכולים להניח שיש יותר ילדים מגיל שלוש עד שש במסגרות חינוך באופן כללי, כי 99% מהילדים בישראל נמצאים היום במסגרות החינוך, בגנים.

מריה רבינוביץ': השיעור הזה הוא יותר נמוך בקרב ילדים בגיל לידה עד שלוש.

מריה רבינוביץ': דבר נוסף, אנחנו מניחים שילדים בגיל שלוש עד שש יותר יכולים להתלונן, יש להם יותר יכולת ביטוי, הם יכולים לספר מה עובר עליהם.

מריה רבינוביץ': דבר שלישי, יכול להיות שגם בגלל שיש יותר פיקוח במסגרות מגיל שלוש עד שש אנחנו רואים יותר מקרים.

מופיד מרעי: כלומר, קושרים את זה גם לפיקוח מצד אחד וגם ליכולת להתלונן.

מריה רבינוביץ': אלה הנחות שלנו.

קטי קטרין שטרית: יש לזה תשובה מאוד ברורה.

קטי קטרין שטרית: משלוש עד שש זה באחריות הרשות המקומית.

קטי קטרין שטרית: הרשות המקומית היא זאת שמשלמת את שכרה של הסייעת.

קטי קטרין שטרית: היא חייבת דין וחשבון לרשות, לא לגננת.

מופיד מרעי: זה היה בעמותות.

מופיד מרעי: רק בזמן האחרון זה הפך להיות כך.

קטי קטרין שטרית: במוכר שאינו רשמי עדיין זה קיים.

קטי קטרין שטרית: אבל היא לא כפופה באופן ישיר לגננת.

קטי קטרין שטרית: מטפלת, בעלת מעון או משפחתון שמעסיקה עובדים, היא זאת שמשלמת להם את השכר, אז הם מחויבים לה ולכן הם גם סותמים את הפה ברוב המקרים, הם לא מלשינים, הם לא מדברים, הם לא אומרים כלום, כי היא המעסיקה שלהם.

קטי קטרין שטרית: יש להורים למי לפנות.

קטי קטרין שטרית: הם יכולים ללכת עד לראש העיר ולהתלונן על גננת, וזה קרה.

מופיד מרעי: זה אומר דרשני לגבי הפיקוח לגילאים מגיל אפס עד שלוש.

קטי קטרין שטרית: בגילאים שלוש עד שש הילדים מדברים, זה פרט מאוד חשוב.

מריה רבינוביץ': השנים שבדקנו את הנתונים האלה עדיין לא מתייחסות למסגרות לידה עד שלוש שעברו למשרד החינוך עכשיו.

מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות התפלגות של מספר העבירות בתיקים האלה שאנחנו בדקנו.

מריה רבינוביץ': העבירה הנפוצה ביותר היא עבירת תקיפה גופנית, זו העבירה העיקרית בתיקים.

מריה רבינוביץ': יש עוד כמה עבירות מין ועבירות איומים, אבל אלה מספרים ממש בודדים מדי שנה, לכן לא הצגנו אותם פה.

מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות את התפעול של המשטרה ושל גורמי הפרקליטות ומערכת המשפט בתיקים.

מריה רבינוביץ': כאן הצגנו את הסיבה העיקרית לסגירת התיקים.

מופיד מרעי: מה זה 75%?

מופיד מרעי: אני לא רואה את הירוק טוב.

מריה רבינוביץ': הירוק זה שיעור התיקים מכלל התיקים שנפתחו, כמה נסגרו.

מריה רבינוביץ': לדוגמה, בשנת 2019, מתוך כלל התיקים שנפתחו 73% מהתיקים נסגרו ו-85% מתוך התיקים שנסגרו, נסגרו בגין חוסר ראיות.

מריה רבינוביץ': חוסר ראיות היא הסיבה העיקרית לסגירת התיקים.

נירה רכלבסקי: עוד לא היו מצלמות.

נירה רכלבסקי: המצלמות התחילו ב-2020.

מופיד מרעי: יש שינוי לגבי 2020?

מריה רבינוביץ': אלה נתונים דינמיים כי זה מתפתח.

מריה רבינוביץ': תיקים שנפתחו ב-2020, חלק מהם עדיין יכול להיות בחקירה וחלק עדיין בידי הפרקליטות.

מריה רבינוביץ': אז יכול להיות שב-2020 נכון להיום השיעור הזה התקרב, אבל אתה רואה ב-2017 89% מהתיקים נסגרו בגלל חוסר ראיות.

מופיד מרעי: את אומרת שיכול להיות שב-2021 יהיו לנו גם נתונים שונים.

נירה רכלבסקי: הורים כנראה מעדיפים שהילדים לא יעידו, לגבי הילדים הגדולים.

נירה רכלבסקי: לגבי הקטנים יותר זה באמת יותר בעייתי.

מופיד מרעי: אני מניח שיהיו נתונים אחרים, גם בגלל המצלמות.

מריה רבינוביץ': את זה צריך לבדוק.

מריה רבינוביץ': אבל ממה שאנחנו יודעים היום, המשטרה לא יכולה להצביע על תיקים שבהם החומר הראייתי נאסף מהמצלמות.

מריה רבינוביץ': אבל זה לדיון הבא.

נירה רכלבסקי: המצלמות נכנסו ב-1 בספטמבר 2020, נכון?

מריה רבינוביץ': כן.

מופיד מרעי: יש לי שאלה מקצועית שמטרידה אותי, גם לחברי הכנסת.

מופיד מרעי: האם יש לנו עלייה ברמה של דיווחים של ההורים כתוצאה מתלונות של הילדים שבאים מהפעוטון, מהגן, ופותחים את הלב בפני ההורים וההורים לוקחים את הנתונים והם אלה שמעלים את הנושא או מגישים את התלונה לגורם המוסמך?

מופיד מרעי: אני רוצה להבין האם היום ההורים מודעים יותר לנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: ברור שמודעים.

קטי קטרין שטרית: כשאנחנו היינו ילדים והיינו באים עם ההורים לאסיפת הורים, אם המורה הייתה אומרת משהו ההורים היו מגבים את המורים.

קטי קטרין שטרית: אבל היום יש מודעות הרבה יותר גבוהה.

מריה רבינוביץ': אני לא יכולה להתייחס לשאלתך, כי אין לי מספיק נתונים.

מופיד מרעי: ברור.

מופיד מרעי: קחו את הנתון להמשך.

מופיד מרעי: אולי שווה לעשות מחקר כמה מהתלונות באות באופן ישיר, כמה תלונות באות דרך ההורים וכמה תלונות באות דרך המטפלים והמטפלות שגילו אותן.

נירה רכלבסקי: צריך לזכור שעל המטפלים יש חובת דיווח לפי חוק העונשין.

מופיד מרעי: חייבים להיות עם האחוז היותר גבוה בסוף, באופן כללי.

מופיד מרעי: אבל נכון סטטיסטית לבדוק את שלושת הנתיבים האלה, כי מזה אפשר ללמוד הרבה לגבי שיטת הטיפול בהמשך.

מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות את מספר כתבי האישום שהוגשו בתיקים שנפתחו בכל אחת מהשנים.

מריה רבינוביץ': בסופו של דבר מתוך סך כל התיקים שנפתחו בארבע השנים שבדקנו הוגשו כ-44 כתבי אישום והם מהווים כ-12% מכלל התיקים שנפתחו.

מריה רבינוביץ': מדובר במעט תיקים, כי רוב התיקים נסגרים, כפי שראינו.

מריה רבינוביץ': מצד שני, כשאנחנו בדקנו את הסטטיסטיקה המשטרתית, בדוח משטרתי כללי שהם מפרסמים מדי שנה, ראיתי שם שמדי שנה בכ-14%-15% מהתיקים מוגשים כתבי אישום באופן כללי.

מריה רבינוביץ': אז בתיקים האלה זה פחות.

מופיד מרעי: אין לנו מסקנות ברורות בנושא.

מופיד מרעי: נתון שווה בדיקה.

מריה רבינוביץ': השקף האחרון, ובזה אני אסיים, הוא העניין של הענישה, של פסקי הדין שהתקבלו בתיקים האלה.

מריה רבינוביץ': מתוך 355 תיקים שנפתחו בארבע השנים שבדקנו, נכון לאוגוסט 2021 התקבלו 19 פסקי דין, שמתוכם ניתנה הרשעה ב-14 תיקים.

מריה רבינוביץ': בסך הכול אנחנו מדברים על כ-5% מהתיקים שבהם יש פסק דין מתוך התיקים שנפתחו בארבע שנים, וזה נתון נמוך.

מריה רבינוביץ': תודה רבה.

מופיד מרעי: תודה רבה.

מופיד מרעי: אגב, זה באמת מחזק את הבקשה שלך, חבר הכנסת מיקי זוהר, שצריך להיכנס לעובי הקורה בהכשרות ובכל מה שהעליתם.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לחדד.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף יש פה שני נושאים שונים.

מכלוף מיקי זוהר: נושא אחד, מריה רבינוביץ' דיברה על נושא האלימות וכו' בתוך הגנים.

מכלוף מיקי זוהר: זה נושא שאנחנו שומעים עליו הרבה גם בתקשורת והוא מקבל באמת תהודה מאוד מאוד גדולה.

מכלוף מיקי זוהר: הנושא שאני מנסה לדבר עליו הוא דווקא נושא המטפלות, רמת המטפלות.

מכלוף מיקי זוהר: האם אנחנו יכולים לחיות במצב שבו בתוך גני הילדים יהיו מטפלות ללא הכשרה.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה קורה יום-יום.

מכלוף מיקי זוהר: בגלל המחסור במטפלות יום-יום אנחנו רואים מצב שבו מועסקות מטפלות ללא הכשרה בכלל, אפילו לא הכשרה בסיסית.

מכלוף מיקי זוהר: הן בחורות צעירות בגיל אחרי צבא, או אפילו לפני צבא, מתקשרים אליהן ומבקשים מהן להשלים ולטפל בילדים.

מכלוף מיקי זוהר: זה האוצר הגדול של חיינו, הילדים, ואנחנו לא רוצים לשים אותם בידיים ללא הכשרה.

מופיד מרעי: אתה מתכוון לסייעות.

מכלוף מיקי זוהר: כן, לסייעות.

מכלוף מיקי זוהר: הדרך לפתור את זה, וזאת צריכה להיות מסקנת הדיון ועל זה אני רוצה לדבר – לא שהנושא השני הוא פחות חשוב, הוא חשוב, אבל הוא כן מקבל הרבה מאוד כותרות והרבה מאוד תשומת לב – אנחנו צריכים לעשות מעשה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים להביא את זה למצב שאין סיטואציה שבה מטפלת שלא עברה הכשרה בסיסית הועסקה.

מכלוף מיקי זוהר: כי אם מישהו בחר להעסיק אותה, הוא ישלם מחיר עצום על כך, אם זה בקנס או אם זה בשלילת רישיון עבודה או אם זה באין-ספור דברים.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שהדבר הזה יקרה לא תהיה ברירה, יעסיקו בנות ואני מקווה גם בנים שיעברו את ההכשרה, וכך הילדים שלנו יהיו מוגנים יותר.

מכלוף מיקי זוהר: זה האירוע המרכזי.

מופיד מרעי: אתה צודק מאוד.

מופיד מרעי: בהמשך לדברים שלך, חבר הכנסת זוהר, אנחנו עוברים למטה המאבק נגד ההתעללות בגיל הרך.

מופיד מרעי: אלונה דניאל, לא נמצאת איתנו.

מופיד מרעי: בבקשה, מור דקל, יושבת-ראש העמותה הישראלית למען הילד בגיל הרך.

מור דקל: צהריים טובים.

מור דקל: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיקי זוהר על הדיון הזה.

מור דקל: כמו שיש האנשים שנשארים בצל, האפורים, זה בדיוק התחום הזה.

מור דקל: אנחנו תמיד אוהבים לדבר ולדון על הקצה כשכבר התגלתה התעללות או קרה משהו, או להעביר את הנושא למשרד החינוך.

מור דקל: אבל בואו נדבר על המצב הקיים בשטח.

מור דקל: אנחנו נמצאים כרגע בסיטואציה של ביצה ותרנגולת.

מור דקל: מצד אחד יש לנו חוסר אדיר בכוח אדם, נשים לא רוצות לעבוד במקצוע הזה, נשים לא רוצות לחזור.

מור דקל: נשים, עם כל ההכשרה והתנאים, יש גם משבר אי-אמון אדיר בין הורים למסגרות היום, שגם נשים ראויות ואיכותיות, ויעידו כאן גם חבריי, מסגרות מעולות היום סוגרות מאלף ואחת סיבות – רגולציה, הוצאות, חוסר כוח אדם וחוסר האמון.

מור דקל: צריך להבין שנכון, יש הכשרות וזה נכנס לחוק הפיקוח, וגם היום בדיונים עם משרד החינוך לאור המעבר הם מתכוונים גם לתת את זה, וגם בשיתוף הפעולה עם הרשויות המקומיות.

מור דקל: אבל עדיין, אם היום בעלת גן פרטי צריכה להוציא ארבע עובדות להכשרות, מתי היא תוציא אותן?

מור דקל: האם בזמן המשמרת, כאשר אין לה גם ככה כוח אדם לשמור על הילדים?

מור דקל: האם היא תוציא אותם אחר הצהריים, ואז היא תצטרך לשלם להם גם על שעות העבודה האלה, שגם ככה אף אחד לא מתחייב בפניה שלמחרת הם יישארו אצלה בעסק?

מור דקל: יש פה רפורמה וחשיבה גדולה שצריך לעשות, כי אנחנו כבר מתחילים לדון על התקציב הקרוב.

מור דקל: זה משהו שהולך לעלות כסף והמדינה תצטרך להכניס את היד לכיס עמוק מאוד, עם אומץ רב, ולהגיד שקודם כל נושא החינוך במדינת ישראל הוא אחד הדברים הכי חשובים שיש לנו כחברה וכביטחון אזרחי וכביטחון כלכלי, וזה העתיד שלנו.

מור דקל: אנחנו צריכים להתחיל להשקיע בעובדות ובמטפלות, ואני מסכימה מאוד עם מה שחברת הכנסת קטי שטרית אמרה על מקצוע הגננת.

מור דקל: גננת זאת הכשרה, לא כל אחת יכולה להיקרא גננת.

מור דקל: אני כל הזמן פונה גם לכתבים שמפרסמים: התגלה מעון וכך עשתה הגננת, ואומרת שהיא לא גננת.

מור דקל: צריך לתת גם את הכבוד למי שלמדה את המקצוע ונכנסה למשרד החינוך והיום מנהלת גן.

מור דקל: אבל אסור לזלזל גם בפרופסיה של אלה שכן עובדות היום עם ילדים.

מור דקל: הן מחנכות מגיל הינקות, וצריך גם לזה לתת את השם.

מור דקל: קודם כל יש פה ההיבט המניעתי שאנחנו צריכים לחשוב איך לא להגיע למצגות האלה שרואים כאן את מקרי ההתעללות ודנים גם בוועדה במקביל אלינו על מה קורה בפרקליטות.

מור דקל: אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מחיים את המקצוע, איך אנחנו מונעים את אי הרצון להיכנס לשוק הזה וכן לגרור עוד ועוד נשים ואנשים ראויים לעבוד.

מור דקל: חברתי חברת הכנסת, גם לא דיברת על מה שאנחנו כל הזמן דנים, שיש המון נשים מוכשרות עם הכשרה גם במגזר הערבי שלא מוצאות עבודה, כי לדוגמה בתל אביב או באזורים במרכז לא רוצים אותן בגנים.

מור דקל: אז צריך לחשוב גם על הפתרונות האלה.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן אמרתי שאין מחסור.

אימאן ח'טיב יאסין: אם לוקחים את כל ההכשרות, אין מחסור, כי יש אלפי נשים מוכשרות.

מופיד מרעי: נכון, כי במגזר הערבי יש יותר ובמגזר היהודי יש פחות.

מור דקל: אז צריך לחשוב על רפורמה גדולה איך עושים מהפכה בפרופסיה של המקצוע, איך אנחנו נותנים פה דגש על המשמעות ועל יוקר המקצוע, וגם לעזור לגנים הפרטיים להרים את הראש מעל המים כדי לגייס עוד ועוד אנשים.

מור דקל: הנושא עבר למשרד החינוך, מדברים פה על הרפורמה שהשלב הבא זה גם הורדת יחס מטפלות ילד.

מור דקל: אין מטפלות, איך נביא אותן?

מופיד מרעי: יש לכם תוכנית בסיסית?

מופיד מרעי: מה האלמנטים שהופכים את התוכנית הבסיסית שלכם, או אפילו תוכנית מלאה, למשהו יותר אטרקטיבי?

מופיד מרעי: את אומרת, אנחנו צריכים בסופו של דבר להכניס אלמנט שיהפוך את המקצוע לאטרקטיבי לדרישות של המקצוע.

מופיד מרעי: האם יש לכם תוכנית כזאת?

מופיד מרעי: האם אתם בתוך העניין הזה?

מופיד מרעי: אם כן, האם יש עלות?

מור דקל: יש לנו גם תוכנית ששלחנו לוועדה, ויש עלות יפה מאוד.

מור דקל: יושבת כאן חברתי עו"ד ניצן כהנא מקרן ברל כצנלסון, ואנחנו גם כתבנו את מסמך המדיניות עם המלצה עם תקציב לעשר השנים הקרובות על איך אנחנו רואים את זה מההיבט המקצועי והכלכלי כדי לעשות מעבר ראוי למשרד החינוך.

מור דקל: מעבר לכך, כמו שאמרתי קודם, מדברים עכשיו על התקציב הקרוב.

מור דקל: בתקציב הקרוב צריך קודם כל לפתוח מהר ועכשיו את ועדת המחירים שמדברים עליה כל הזמן.

מור דקל: כי ברגע שיהיה דיון בוועדת המחירים וירימו את השכר למטפלות, המשמעות של ועדת המחירים תהיה לכל השוק, גם לסקטור הפרטי בסוף.

מור דקל: בנוסף לכך צריך גם לעשות הסברה ציבורית, ועל זה אני מדברת עוד בתקופת חוק הפיקוח וחוק המצלמות.

מור דקל: לא נעשית הסברה.

מור דקל: הכנסת, המדינה, משלמת המון כספים על הרבה הסברות, אבל אף אחד לא עושה הסברות מאסיביות גם להורים על משמעות התפקיד ועל משמעות המסגרות של מעונות היום, גם הפרטיים וגם המפוקחים.

מור דקל: הורים היום צריכים לדעת את החוקים הקיימים.

מור דקל: אנחנו עד היום מקבלים פניות שהורים אפילו לא מבינים מה זה חוק המצלמות.

מור דקל: הורים אומרים: היא צעקה על הילד.

מור דקל: רגע, בואו שנייה נחשוב, בואו נבין את המשמעות של מה התפקיד של ההגדרה של מי שיושבת שם ומטפלת לך בילד.

מור דקל: בואו נחזיר את האמון באמת בין ההורים למסגרות.

מור דקל: אז אמרתי תקציב, גם ועדת המחירים, גם העלאת השכר.

מור דקל: תשתמשו ברשויות המקומיות, יש עכשיו גם תקצוב שמשרד החינוך נתן להביא תפקיד לכל רשות מקומית ומועצה מקומית.

מור דקל: יאללה, תתחילו להכניס את הכסף ולהניע, אין לי מילה יותר יפה בפוליטיקלי-קורקט להגיד את זה.

מור דקל: כמובן ששלחנו לוועדה את כל המסמכים שלנו.

מופיד מרעי: תודה.

מופיד מרעי: אני מאמין שכל מה שנשלח לוועדה יילקח בחשבון.

מופיד מרעי: אלה נתונים חשובים מאוד.

מופיד מרעי: חשוב לנו גם לשמוע התייחסות של משרד החינוך ומשרד העבודה, אם יש פה נציגים שלכם.

מופיד מרעי: יש פה גם ארגון הגננות והמחנכות?

דורית חזן: כן.

מופיד מרעי: אני מבקש שתדברי בקצרה, שיהיה גם זמן לאחרים.

מופיד מרעי: כי כל מי שיושב פה מסביב לשולחן רוצה להתייחס.

מופיד מרעי: בבקשה.

דורית חזן: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו, כי נאמרו כאן הרבה דברים נכונים.

דורית חזן: הילד שלי היום בן 27.

דורית חזן: כשאני חוויתי את מצב ההתעללות כשהוא היה בן ארבעה חודשים אצל מטפלת שלו, כאימא לא ידעתי מה אני צריכה לעשות וחשבתי בתמימותי שהמדינה באמת צריכה לדאוג לי בכל הנושא שאני אגיע ואהיה שקטה וסמוכה ובטוחה.

דורית חזן: וכשאני מסתכלת על טייסים, ואני בכוונה מתייחסת אליהם כי הם היחידים שעוברים הכשרה לאורך כל הדרך, עוברים מבחני בדיקה וכשירות לאורך כל הדרך – אני הייתי רוצה כגננת שהמפקחת שלי היא לא מפקחת על חומר, היא לא צריכה לבדוק אותי כמותית, היא צריכה ללוות אותי, היא צריכה לעבור תהליך של לדעת איך לעזור לי בתקשורת בין-אישית, היא צריכה לעבור תהליך של גישור שאוכל לעמוד מול ההורים.

דורית חזן: אני הייתי רוצה לדעת כגננת שאני יכולה לגעת בכל ילד וילדה ויקטינו את מספר הילדים בכל כיתה ל-25-20 ילדים בגן חובה.

דורית חזן: יש מחקרים שמדברים על מה צריך לעשות ואיך צריך לעשות.

דורית חזן: מעבר לזה, יש מסמך של תשתית חינוכית שאני כבר 10 שנים לפחות מגישה אותו לכל כנסת מחדש.

דורית חזן: אנחנו משפרים אותו ומייעלים אותו.

דורית חזן: המסמך הזה אומר איפה צריך להשקיע את הכסף.

דורית חזן: היום התקציב מספר 1 במדינת ישראל הוא בחינוך, הוא שווה ערך לתקציב הביטחון.

דורית חזן: הבעיה שלנו, שאנחנו לא מנתבים את הכסף למקום הנכון.

דורית חזן: ואני רוצה להגיד משהו שיכאב כאן אולי לאנשים, ובעיקר למשרד החינוך.

דורית חזן: יש קומה במשרד החינוך שנמצאת למעלה, גבוה, שבה צריך להוריד את כל הכספים למטה – לגננת, לסייעת.

דורית חזן: הכנסתם את המטפלות, מה עם הסייעות?

דורית חזן: אני כגננת היום מחסירה מהגן.

דורית חזן: יש מישהו שמפקח על מי שמחליפה אותי?

דורית חזן: יש מי שנקרא מעוף, כל מי שיש לה דופק ותעודת זהות יכולה להיכנס ולהחליף את הגננת.

דורית חזן: גננת שעברה הכשרה של ארבע שנים, שעוברת כל שנה השתלמות של 30 שעות לפחות, שעוברת הכשרה של עזרה ראשונה, שעוברת את כל ההכשרות, וכל הורה כמו חשופית עם גרגר מלח הכי קטן יכול להביא את הנתון הזה שהראו כאן היום על כך שאנחנו נמצאות חשופות ולהתלונן עלינו בלי שבאמת יש שחר לדברים.

דורית חזן: לצערי זה ייגמר בחוסר הוכחות ולא בחוסר אשמה, וזה תהליך מכוער מאוד שאני לא מאחלת לאף אחד להיכנס אליו.

דורית חזן: שאף אחד לא ייכנס ללשון הרע של הורה.

דורית חזן: אם אנחנו היום כמדינה נהיה אחראים על חוק הגננת מהתחלת ההכשרה שלה – ואני מצטערת מאוד, מיקי, זה לא שבועיים, זה שנים על שנים.

דורית חזן: מטפלת צריכה להיות היום עם תואר ראשון, תתחילו מזה.

דורית חזן: בואו ניתן תשתית של ארבע שנים איך להכשיר את האנשים בתוך המסגרת, ולכל אלה שרוצות להיות גננות, שרוצות לטפל בגיל הרך, שיעשו מבחני אישיות, מבדקים, בלי לחסוך בכספים, אפילו לא שקל, בטח לא על הילדים שלנו.

מופיד מרעי: הנקודה ברורה.

מופיד מרעי: בסופו של דבר ההורים צריכים להיות שקטים שהילד שלהם נמצא בידיים טובות.

מופיד מרעי: זה אפשרי.

מופיד מרעי: בשביל הגילוי הנאות אגיד שאני גם מתנדב בכפר הילדים הדרוזי בחורפיש, הוא הכפר של מפעל הכשרת ילדי ישראל מזה 25 שנה.

מופיד מרעי: הייתי שם כמעט בכל התפקידים, נשיא העמותה, אנחנו מלווים אותם, מתרימים, ושם עושים הכנות מדוקדקות ומדויקות, מה עוד שאלה ילדים שאין להם קורת גג, שמביאים אותם מכל מיני מקומות.

מופיד מרעי: לכן הרגישות הזאת קיימת, היא חייבת להיות, ואני אומר שזה אפשרי לעשות הכשרה מתאימה לגוף עצמו.

מופיד מרעי: הילדים נמצאים בהרבה מוסדות ולא רק בגנים ובפעוטונים.

מופיד מרעי: אז אני מסכים איתך.

דורית חזן: מגיל לידה ועד שש חייב להיות שינוי משמעותי.

דורית חזן: ולהכשיר גם אותנו כהורים, המדינה צריכה ללוות אותנו מרגע שאנחנו נכנסנו להיריון.

דורית חזן: האבא והאימא, האימא והאימא, לא משנה איזה סוג משפחה, ללוות אותנו מתחילת הדרך.

דורית חזן: כי כמו שראינו בקורונה, הקורונה באה להגיד שהאלימות לא נמצאת רק בגנים, היא נמצאת גם במשפחות, היא העלתה את האלימות כלפי נשים.

דורית חזן: אני רוצה לחנך מחנכים, להכשיר מחנכים.

מופיד מרעי: אני מסכים איתך.

מופיד מרעי: אגב, לאוכלוסיות המוחלשות, כפי שמוביל יושב-ראש ועדת הכלכלה מיכאל ביטון, בסופו של דבר הלוואי שנגיע למצב של חינוך חינם והכשרת מחנכים חינם בגילאים האלה, ואז התוצאות יהיו טובות בעשרות מונים מאשר ההשקעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק רוצה לחדד בהקשר לדברים שדורית אמרה בהקשר לכך שכל מי שיש לה דופק יכולה להפוך להיות מטפלת או גננת.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה שתיקחו את המשפט הזה ותכפילו אותו פי עשרה במגזר החרדי.

מכלוף מיקי זוהר: לא ציינו את זה קודם, דיברנו על המגזר הכללי, אבל אני רוצה שתבינו שהמצוקה במגזר החרדי היא יותר חמורה.

מכלוף מיקי זוהר: שם כמעט ואין מטפלות, וכל מי שכמו שהגדרת היא עם דופק, שגם אין לה מושג בטיפול בילדים, יכולה להפוך להיות מטפלת.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה הוא לא פחות מסכנה לילדים עצמם.

מכלוף מיקי זוהר: גם האירוע הזה שקרה בקריית גת קרה בגן חרדי, ולצערי הרב הדבר הזה קורה כנראה בכל המגזר החרדי.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע מה קורה בתוך המגזר הערבי, אולי חברת הכנסת יאסין יודעת יותר טוב האם שם באמת מקפידים להעסיק מטפלות עם הכשרה מסוימת או לא.

אימאן ח'טיב יאסין: סוג של הכשרה יש.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה אם בעלי המעונות במגזר הערבי מקפידים להעסיק מטפלות עם הכשרה.

אימאן ח'טיב יאסין: מקפידים, אין להם ברירה.

אימאן ח'טיב יאסין: על כל משרה שמפרסמים יש קרוב ל-150 מגישות מועמדות.

מופיד מרעי: הייתי מפרסם עוזרת, סייעת, מקבל 40 קורות חיים.

אימאן ח'טיב יאסין: במקומות מסוימים זה הגיע ל-140.

דורית חזן: זה לא קשור למגזרים, זה גם קורה במרכז.

דורית חזן: אין כוח אדם.

מכלוף מיקי זוהר: דבר נוסף שיש לומר, עם כמה שאנחנו רוצים לשמור על הפרטיות של הילדים ושל המטפלות, נושא המצלמות הוא נושא שצריך לשקול אותו ברצינות.

מכלוף מיקי זוהר: נכון, אתה פוגע בסופו של דבר בזכויות פרט באופן מסוים, אבל כשזה מקום עבודה וכשאנחנו יודעים שהילדים נמצאים בסביבת עבודה, זאת אומרת שהמטפלות עובדות בשביל לשמור עליהם ואנחנו רוצים שהילדים יהיו מוגנים, נושא המצלמות חייב להיות אופציה רצינית על השולחן כדי לשמור על בריאות הילדים.

דורית חזן: זה הוכח כלא יעיל.

דורית חזן: זה לא פותר את האלימות, אלא אולי בדיעבד נמצא את הנתון ונוכיח שהיא אכן הכתה.

דורית חזן: אני רוצה מראש לא להכניס אף אדם שעלול חלילה להרביץ.

דורית חזן: הייתי רוצה לתת לאותה אישה, לאותה גננת, לאותו אדם שנכנס לטפל בילד שלי, את הכלים האמיתיים לפתור את הבעיה.

דורית חזן: כי אני מאמינה שיסוד האדם הוא טוב, לא שיסוד האדם הוא רע.

דורית חזן: אני התחלתי כמטפלת.

מופיד מרעי: חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

רון כץ: תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

רון כץ: אני גם רואה הרבה נציגים שהנושא הוא בליבם.

רון כץ: כמי שהגיע מתחום החינוך, הייתי ראש מינהל חינוך בעיר גדולה והקמתי שם את היחידה לגיל לידה עד שלוש, אני מבין את הקושי גם של מי שהוא חלק מהענף הזה, שבאמת רואים את הטוב.

רון כץ: כי צריך להבין שהקומץ הזה באמת מכתים ענף טוב וענף גדול, ואני לא מתכחש לזה.

רון כץ: אבל עם זאת מדובר בחסרי ישע שחייבים לעזור להם, וברור שחייבים להשקיע בהכשרות והמדינה צריכה להיכנס לזה ורשויות מקומיות צריכות להיכנס לזה.

רון כץ: וכל רשות מקומית צריכה להקים יחידה של אפס עד שלוש, כי כך נכון לעשות, ולהכשיר את הצוותים בעיר שלה.

רון כץ: אבל יש לנו גם אחריות כלפי הילדים ואנחנו לא יכולים להגיד שנעשה רק הכשרות ולא נפקח על הצד השני.

רון כץ: אני חושב שחוק המצלמות הוא חוק חשוב, אבל הוא לא חוק טוב, הוא לא חוק מושלם, כי צריך לחדד אותו וצריך לעשות אותו הרבה יותר טוב.

רון כץ: אני כן חושב שצריך לדעת כל מה שקורה במקום שנמצאים בו חסרי ישע.

רון כץ: אין בכלל ספק בזה.

נירה רכלבסקי: אין סנקציה ישירה בחוק הזה.

רון כץ: אין, ובגלל זה אני עובד יחד עם חברת הכנסת סילמן, שאנחנו גם יו"ר משותף של השדולה לגיל הרך, בדיוק על הנושא הזה.

רון כץ: אנחנו רוצים לחדד אותו כדי שיהיה יותר אפקטיבי.

רון כץ: שמעתי את הדברים, שדווקא במקומות עם המצלמות מצאו דברים, נכון, אבל כך מצאו את הדברים, כי אם לא היו מצלמות אי אפשר היה להוכיח את זה.

רון כץ: ראו איזשהו סממן, ועם הסממן הזה פתחו מצלמות.

רון כץ: תארי לעצמך שהיו רואים סממן ולא היו מצלמות, אני יכול לומר לך, לא היו עושים כלום.

רון כץ: לכן חייב שיהיו מצלמות.

רון כץ: חייבים גם לתגבר את הערנות של המערכת.

רון כץ: היום ברגע שפותחים תלונה עד שבאמת קורה איתה משהו עובר זמן רב מדי.

רון כץ: מהרגע שכבר יש תלונה והיא במשטרה עד שהפרקליטות עושה איתה משהו עובר יותר מדי זמן.

רון כץ: כל התהליך הזה הוא תהליך לא טוב.

רון כץ: אני גם חושב שהעונשים צריכים להיות הרבה יותר מחמירים ואני שמח שבתי המשפט מאמצים את זה לאט לאט, אבל אני חושב שכל מי שעוסק בגיל הרך צריך לדעת שהעונשים יהיו במקסימום של החוק, והחוק הזה גם צריך לעלות.

רון כץ: כל הפוגע בנפש רכה של ילד בגיל הרך צריך להיענש במקסימום שמדינת ישראל יכולה להעניש אותה.

רון כץ: אני רוצה לסיים דווקא בצד החיובי של הדיון, כי מי שנמצא פה דווקא רואה את הצד החיובי של הנושא הזה.

רון כץ: יש פה מור דקל שמובילה את הנושא הזה ברמה הארצית, וגם עבדה איתי ברמה המקומית ויחד הקמנו את היחידה, ויש פה הרבה מאוד ארגונים שרוצים לעשות טוב עבור הילדים האלה ואומרים שקשה להביא את הצוותים, וגם אלה שהבאת הם שחוקים, תשקיעו בהם, תנו להם, תנו להם מוטיבציה לבוא לעבודה שלצוותים יהיה טוב ולילדים יהיה טוב.

רון כץ: וזה הכלל שאני מבקש לסיים איתו.

רון כץ: כשלעובד טוב לילד טוב, ואנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים בשביל להגיע לתוצאה הזאת.

רון כץ: תודה רבה.

מופיד מרעי: תודה.

מופיד מרעי: משרד החינוך, בבקשה.

מופיד מרעי: אני מבקש שתתייחסו פה לדברים שעלו, ובעיקר למה שעלה כאן לגבי ההכשרה, תוכן ההכשרה.

מופיד מרעי: עלו פה כל מיני דעות, הכשרה אקדמית, לא אקדמית.

מופיד מרעי: דיברתי על חליפה שמתאימה.

מופיד מרעי: בבקשה, הכדור אצלכם.

נועה צור ברוש: צהריים טובים.

נועה צור ברוש: אני פרויקטורית המעבר של מעונות היום למשרד החינוך.

נועה צור ברוש: אני מקווה שאני אתן פה כמה תשובות לחבר הכנסת מיקי זוהר ולכולם.

נועה צור ברוש: כבר כמה חודשים שמשרד החינוך עובד מסביב לשעון.

נועה צור ברוש: המעבר הזה הוא מאתגר.

נועה צור ברוש: בימים האחרונים, מה-24 בינואר, שהסמכויות עצמן עברו, אנחנו כבר עובדים בטורבו.

נועה צור ברוש: אתן קצת נתונים.

נועה צור ברוש: אנחנו מדברים על 50,000 מטפלות מחנכות.

נועה צור ברוש: אנחנו מדברים על 27,000 סייעות בגנים.

נועה צור ברוש: זה קהל היעד שלנו להכשרות.

נועה צור ברוש: אנחנו מתייחסים לכולם.

נועה צור ברוש: מתוך המספרים הללו, 70% עם הכשרה תיכונית ומטה, 7% בלבד עם תואר ראשון.

נועה צור ברוש: מתוך 5,900 מעונות יום שהגישו בקשה לרישיון, עם סמל והפרטיים, לפני שהם מגישים בקשה לרישיון הם צריכים להוכיח שהם עברו 14 שעות קורס של התנהלות בטוחה ו-22 שעות קורס של עזרה ראשונה.

מופיד מרעי: זה מעבר להכשרה?

נועה צור ברוש: אלו ההכשרות הבסיסיות שהם מחויבים לעשות כשהם מבקשים בקשה לרישיון.

נועה צור ברוש: בנוסף לזה יצרנו מסלול קידום מקצועי עד התואר הראשון.

נועה צור ברוש: כל מי שדיבר פה על הפרופסיה והאופק המקצועי, זאת בהחלט המטרה שלנו.

נועה צור ברוש: אבל זה לטווח הרחוק.

נועה צור ברוש: אנחנו עכשיו צריכים לתת גם מענה למחר בבוקר.

נועה צור ברוש: הקורס שהתקנות מחייבות של 220 שעות, בחודש הקרוב יתחיל רישום של מטפלות מחנכות וסייעות ללמוד את הקורס הזה.

נועה צור ברוש: המטרה היא שזה יהיה קורס מקוון, יהיה פיסית, ו-70 שעות יהיה הדרכה או ליווי של מדריכה פדגוגית בתוך המעון עצמו.

מופיד מרעי: זה שונה מהכשרות קודמות?

נועה צור ברוש: לגמרי.

נועה צור ברוש: עד עכשיו היה אפשר רק לגשת למבחן האקסטרני, לעשות אותו ולקבל תעודה, בכלל בלי ללמוד.

נועה צור ברוש: פה, מעבר לכך שמי שהולך להעביר את הקורסים האלה הן כל המכללות לחינוך שמוכרות על ידי משרד החינוך, ויש אפשרות להמשיך איתן גם עד תואר ראשון, המסלול מאפשר צבירה של הקרדיטציה.

נועה צור ברוש: זאת אומרת שכבר מהמודולה הראשונה של 220 השעות שהחוק מחייב, מטפלות יוכלו להתחיל לצבור נקודות זכות לתואר ראשון.

נועה צור ברוש: זאת אומרת, אנחנו כבר יוצרים פה איזשהו אופק עתידי מקצועי.

מופיד מרעי: רצף כזה שבסוף יכול להביא אותם לתואר ראשון.

מופיד מרעי: לזה אתה מתכוון, חבר הכנסת זוהר?

מופיד מרעי: זה הכיוון שאתה מכוון אליו?

נועה צור ברוש: הקורס של 220 השעות הוא הקורס שחוק הפיקוח מחייב, וזה מה שאנחנו נעשה.

מכלוף מיקי זוהר: זה הקצר.

נועה צור ברוש: בדיוק.

נועה צור ברוש: זה הקורס הראשון, המיידי, המבוא.

נועה צור ברוש: אחר כך כל מודולה יש אפשרות להעמיק בחומר המקצועי.

מכלוף מיקי זוהר: מה קורה במצב שבו מישהו מעסיק מישהי ללא הכשרה?

מופיד מרעי: ניתן לה לסיים את ההכשרה ואחר כך נעבור לפיקוח.

מופיד מרעי: כל נושא הפיקוח כחוט השני עובר בכל הארגונים החלשים בזה.

מופיד מרעי: כל פעם זה עולה מחדש בכל הארגונים.

נועה צור ברוש: אני אמשיך עם ההכשרות, ונמצא פה גור שאחר כך ידבר על הפיקוח.

רון כץ: אתה יודע כמה מפקחים יש בכל מחוז מרכז?

רון כץ: אתה לא רוצה לדעת.

מופיד מרעי: בלי שתגיד, רע מאוד.

נועה צור ברוש: המטרה שלנו היא להכשיר 9,000 מטפלות מחנכות וסייעות בשנה הראשונה.

נועה צור ברוש: מעבר לזה, ומור דיברה על זה, אנחנו כרגע בונים תשתית ברשויות.

נועה צור ברוש: זאת אומרת שבכל רשות הולכת להיות מנהלת תחום של לידה עד שלוש.

רון כץ: מה הקריטריונים לאותה פונקציה?

נועה צור ברוש: אנחנו עכשיו כותבים אותה, אבל מן הסתם אלה קריטריונים דומים לקריטריונים שכבר קיימים למנהלת שלוש עד שש בכל רשות מקומית.

רון כץ: השאלה היא אם זה לא יהיה נוסף לתפקיד של אגף גני ילדים, או שבאמת יבנו.

נועה צור ברוש: לא.

נועה צור ברוש: זה תקן מלא שנותנים ללידה עד שלוש, בכוונה להתמקד בגיל הזה.

מופיד מרעי: האם מגיל שלוש עד שש זו אותה רכזת שקיימת היום, או שאתם מוסיפים עוד תקן?

מופיד מרעי: האם יש תקצוב לכל התוכנית הזאת במשרד החינוך?

נועה צור ברוש: אתחיל מזה שגם הקורס של 220 השעות מתוקצב וממומן על ידי המדינה לכל המטפלות מחנכות, במעונות עם הסמל והפרטיים.

נועה צור ברוש: בנוסף לכך אנחנו גם תקצבנו תמריץ כדי לעודד את כל המטפלות והמחנכות להירשם לקורסים, וכמובן המטרה היא לעשות את זה הכי נגיש שאפשר כדי שהמטפלות לא יצאו באמצע היום.

נועה צור ברוש: אנחנו מודעים למשבר הקיים בכוח האדם.

נועה צור ברוש: אכן התקן ממומן.

נועה צור ברוש: תקן מלא לכל רשות שיעסוק וינהל את כל התחומים שקשורים ללידה עד שלוש, בנוסף לתקן הקיים בכל רשות של שלוש עד שש.

נירה רכלבסקי: זה תקציב שקיבלתם?

נועה צור ברוש: כל זה מתקציב שהתקבל, 200 מיליון בבסיס התקציב.

נועה צור ברוש: מעבר לזה יש הדרכה פדגוגית שהמשרד יסבסד ארבע שעות בחודש בכל מעון שיש לו רישיון.

נועה צור ברוש: גור, אתה תרחיב על הפיקוח.

גור רוזנבלט: שלום וצהריים.

גור רוזנבלט: אני סמנכ"ל משרד החינוך והממונה על המעונות.

גור רוזנבלט: משרד החינוך קיבל לאחרונה לאחריותו את נושא המעונות ונכנסנו לעבודה מאוד נמרצת בנושא הזה.

גור רוזנבלט: הנושא הראשון שאנחנו עובדים עליו הוא כמובן הרישיונות.

גור רוזנבלט: היום אין רישיונות למעונות במדינת ישראל.

גור רוזנבלט: אנחנו צריכים לשחרר איזשהו פקק של בערך 5,000 מעונות, מצב קיים צריך לומר.

גור רוזנבלט: אנחנו נשחרר אותו בהקדם.

גור רוזנבלט: לא נעשה את זה בצורה שבה אנחנו רגילים לעשות בבתי הספר ובגני הילדים.

גור רוזנבלט: אנחנו רגילים לבדוק בית ספר וגן ילדים ואז לתת לו רישיון.

גור רוזנבלט: כאן אנחנו ניתן רישיונות על סמך הצהרות מבקשי הרישיון ומיד אחר כך ניכנס לפעולה של פיקוח ובקרה על כל המוסדות שיקבלו מאתנו את הרישיונות.

גור רוזנבלט: בנוסף לצוותים שקיימים היום במחוזות אנחנו נגייס עוד בערך 80-70 בקרים באמצעות חברות חיצוניות שכבר נבחרו במכרז והם יתחילו לעשות בקרות מסודרות על כל המסגרות של המעונות, כל המסגרות שכבר פנו אלינו.

מופיד מרעי: יש גם בקרה ופיקוח על ההצהרה?

מופיד מרעי: כי אתם אומרים שאת ההיתר אתם מתכוונים לתת בהתאם להצהרה.

מופיד מרעי: יש מנגנון פיקוח על ההצהרה עצמה?

מופיד מרעי: על המצהיר עצמו?

גור רוזנבלט: מה הכוונה למצהיר?

מופיד מרעי: יש לי מעון, אני עכשיו צריך להצהיר.

מופיד מרעי: האם אני מקבל טופס ואני ממלא את הטופס, כן או לא, ואתם לפי הטופס הזה אומרים מאושר או לא מאושר, או שיש מנגנון בקרה שמחייב את המצהיר להצהיר את ההצהרות שלו שאתם תוכלו באמת לתת את רישיון?

גור רוזנבלט: יש לנו הרבה מאוד מנגנונים מהסוג הזה.

גור רוזנבלט: זה לא המקום לפרט.

מופיד מרעי: שאלתי שאלה, כן או לא.

גור רוזנבלט: המטרה שלנו היא להשוות את רמת הפיקוח והבקרה שיש לנו בבתי הספר ובגני הילדים גם לגבי המעונות.

גור רוזנבלט: אתן דוגמה, נניח נושא הבטיחות.

גור רוזנבלט: מי שמבקש מאתנו היום רישיון לבית ספר, אז בנושא הבטיחות הוא מצרף הצהרה מטעמו.

גור רוזנבלט: אבל זו לא הצהרה מטעמו של המבקש, אלא הוא חייב לצרף הצהרה של יועץ בטיחות מוסמך שנמצא ברשימת המוסמכים של משרד החינוך.

גור רוזנבלט: הוא מגיש את ההצהרה ומצרף אותה לבקשה, ורק אז אנחנו מעבירים אותה.

גור רוזנבלט: גם אז אנחנו הולכים אחר כך לשטח ובודקים.

מופיד מרעי: כלומר, יש מנגנון פיקוח לפני שאתם מאשרים.

גור רוזנבלט: לא עכשיו.

גור רוזנבלט: על 5,000 הרישיונות שנמצאים כרגע במערכת, מצב שקיבלנו אותו כשקיבלנו את המעונות לפני פחות מחודש, אנחנו ניתן את הרישיונות על סמך ההצהרות ואנחנו נצא מיד לבדיקה.

גור רוזנבלט: נאמר כאן שהכמות של המפקחים היא קטנה, וזה נכון, ולכן כמו שאמרתי אנחנו נגייס הרבה מאוד בקרים גם במיקור חוץ.

גור רוזנבלט: אנחנו נעשה הרבה מאוד בקרות.

גור רוזנבלט: אני מזכיר שזה לגבי ה-5,000, אולי קצת יותר, כאלה שכבר פנו למדינה וביקשו רישיון.

גור רוזנבלט: אנחנו יודעים שיש עוד כמה אלפי מוסדות שבכלל לא פנו אלינו.

גור רוזנבלט: לגבי המעונות האלה שטרם פנו אלינו, אנחנו גם נעשה עבודה כדי להגיע אליהם וגם לעודד אותם לפנות אלינו ולבקש רישיון.

גור רוזנבלט: הרעיון הוא שבסופו של דבר ניצור מיתוג כזה שמעון במדינת ישראל זה מעון ברישיון.

גור רוזנבלט: כמובן אנחנו מדברים על מעונות של שבעה ילדים ומעלה, מה שפחות משבעה ילדים לא נמצא תחת חוק הפיקוח.

מכלוף מיקי זוהר: כמה דוחות ניתנו בשנת 2020 ו-2021 לבעלי מעונות שהעסיקו מטפלות ללא הכשרה?

גור רוזנבלט: אני מזכיר שמשרד החינוך קיבל את נושא המעונות לפני פחות מחודש.

מופיד מרעי: ניתן למשרד העבודה שיענה על השאלה הזאת.

גור רוזנבלט: בדיוק.

גור רוזנבלט: אני מציע שלא אנחנו נתייחס לסוגיה הזאת.

גור רוזנבלט: אני כן אומר שמאז שקיבלנו את נושא המעונות אלינו אנחנו התחלנו כאן לבצע בקרות יזומות, וגם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד טוב עם המשטרה.

גור רוזנבלט: אני באופן אישי, בסך הכול בשבוע וחצי שיש לי סמכות כממונה על הממונות, כבר הוצאתי חמישה צווי הפסקה מנהליים למעונות, שזה פי כמה וכמה ממה שיצא בתקופה המקבילה כשזה לא היה אצלנו.

גור רוזנבלט: זאת אומרת, אנחנו בהחלט מציגים קו מאוד דואג לילדים ומאוד ברור בהקשר הזה.

גור רוזנבלט: בנוסף, כמו שאמרתי, אנחנו גם נעשה באופן יזום.

גור רוזנבלט: גם מי שלא פנה אלינו ולא ביקש מאתנו רישיון, נעשה פעולות יזומות יחד עם הרשויות המקומיות באמצעות אותן יחידות שיוקמו, שדיברה עליהן קודם נועה.

גור רוזנבלט: אנחנו נעשה פעולה להגיע אל אותם מקומות ולדרוש מהם לפעול.

מופיד מרעי: אתה לא יודע לכמת את הבקשות האלה?

מופיד מרעי: האם מדובר ב-100, ב-200, ב-1,000?

גור רוזנבלט: אני יודע כמה בקשות נמצאות אצלי בצנרת.

גור רוזנבלט: כמה כאלה שבכלל לא פנו אלינו אנחנו יכולים רק לשער.

מופיד מרעי: אל תענה לי על שאלה שלא שאלתי.

מופיד מרעי: שאלתי דווקא על אלה שאתה מול הרשות הולכים לעשות עבודה כי הם לא הגישו בקשה, כדי לאתר אותם, לבדוק אותם.

גור רוזנבלט: אני אומר, אנחנו עדיין לא יודעים כמה כאלה יש.

גור רוזנבלט: אנחנו יכולים לשער שזה בסביבות עוד 5,000.

גור רוזנבלט: אבל זאת עבודה שאנחנו נעשה במהלך השנה הקרובה כדי להגיע בסופו של דבר לכל המוסדות האלה.

גור רוזנבלט: בסוף זה גם שיתוף פעולה גם של הרשויות אבל בעיקר של ההורים.

גור רוזנבלט: כמו שברור לכולם שלא שולחים ילד לגן או לבית ספר שלא מפוקח על ידי משרד החינוך, גם לא ישלחו ילד למעון אם אין לו תו תקן של משרד החינוך.

גור רוזנבלט: בסופו של דבר לשם אנחנו צריכים להגיע.

מופיד מרעי: תודה רבה.

עדי פרילינג אנקורי: אני חברת מועצת העיר הוד השרון.

עדי פרילינג אנקורי: אנחנו מנסים הרבה מאוד זמן לקבל את סמכות הפיקוח.

מופיד מרעי: מיד תקבלי את זכות הדיבור.

מופיד מרעי: נשמע את משרד העבודה ואחר כך את.

שרית ספיר: אני מנהלת שירות מסגרות ותוכניות טיפול בקהילה באגף בכיר, משפחה וילד בקהילה במשרד הרווחה והביטחון החברתי.

שרית ספיר: אני מצטרפת לכל מה שנאמר כאן לפניי.

שרית ספיר: במסגרות של המעונות והמשפחתונים מושמים מטעם משרד הרווחה והביטחון החברתי פעוטות שמוכרים פעוטות בסיכון.

מופיד מרעי: יש ניתוקים באינטרנט.

נירה רכלבסקי: היא לא מזרוע העבודה.

נירה רכלבסקי: אנחנו חשבנו לדבר עם זרוע העבודה שהייתה אחראית עד לא מזמן על הנושא, אבל הם לא הגיעו לדיון.

נירה רכלבסקי: היא ממחלקה אחרת.

תמי ברנע: היא ממחלקה של פעוטות בסיכון.

שרית ספיר: האם לא שמעו אותי?

מופיד מרעי: הייתה צריכה להיות נציגה אחרת להציג את הדברים.

שרית ספיר: הנציגה עובדת תחתיי.

שרית ספיר: הנציגה הייתה אמורה להיות סוזן, שהיא מנהלת תחום גיל הרך, אני המנהלת שלה.

מופיד מרעי: עוד יותר טוב.

מופיד מרעי: תני לנו תשובות.

מופיד מרעי: האם שמעת את כל הדיון?

שרית ספיר: כן, שמעתי ואמרתי שאני בהחלט מסכימה עם מה שנאמר בנוגע לצורך בהכשרה של מטפלות.

שרית ספיר: משרד הרווחה אומנם לא מפקח על המסגרות האלה, אבל מושמים באמצעות המשרד ילדים שמוכרים כפעוטות בסיכון מגיל שלושה חודשים ועד גיל שלוש.

שרית ספיר: כנ"ל גם במעונות שמוגדרים רב תכליתיים, ששם יש בנוסף צוות רב מקצועי שנותן מענים טיפוליים לילדים ולמשפחות, ואכן זה מאוד מאוד חשוב שיהיה תהליך מובנה של הדרכה והכשרה למטפלות במעונות וגם במשפחתונים.

שרית ספיר: תודה.

מופיד מרעי: תודה.

מופיד מרעי: גברתי, בבקשה.

עדי פרילינג אנקורי: כאמור, אני חברת מועצת עיר בהוד השרון ואני ממונה על מעמד הילד והילדה ועל הגיל הרך.

עדי פרילינג אנקורי: באוגוסט האחרון הקמנו מחלקה אצלנו, אנחנו כמעט המחלקה היחידה בארץ.

עדי פרילינג אנקורי: יש עוד פתח תקווה ועוד כמה רשויות יחידות שהקימו מתקציבן מחלקה עירונית.

עדי פרילינג אנקורי: אנחנו מאוגוסט מנסים לקבל את סמכות הפיקוח אלינו.

עדי פרילינג אנקורי: היום אני יודעת על גנים שאני אמורה להיכנס אליהם ואמורה לבדוק, כי יש לנו תלונות מהורים שמגיעות ואין לנו סמכות להיכנס, אין לנו סמכות לבדוק.

עדי פרילינג אנקורי: מעבר לזה, אין לנו שום שיתוף פעולה מבחינת המשטרה, כי היום אין משהו שאומר למשטרה: תהיו בקשר עם הרשות, תדווחו להם מה קורה.

עדי פרילינג אנקורי: אם אנחנו צריכים להתריע על איזשהו גן.

מופיד מרעי: מי זה המנגנון הרשותי שאת רוצה שיפקח על זה?

מופיד מרעי: האם לרשות המקומית יש מנגנון פיקוח שיכול לתת מענה לפיקוח חלופי על הפעוטות?

עדי פרילינג אנקורי: כמו שאני מפקחת היום, יש לי פקחים עירוניים על העסקים ופקחים עירוניים על התברואה ובכבישים, יש לי מפקחות בתוך מעונות היום שלנו.

עדי פרילינג אנקורי: יש לי שלוש מפקחות פדגוגיות ושל תברואה ושל כל הנושא של הזנה והכול.

עדי פרילינג אנקורי: יש מפקחות שאנחנו שמנו אותן.

עדי פרילינג אנקורי: אם יהיה לי יותר תקציב, אם תהיה לי יותר סמכות, אם ייתנו לי את ההרשאה הזאת, את הסמכות ממשרד החינוך לפקח על מה שקורה היום, לדפוק בדלת ולהיכנס ולהוציא מצלמות או לעשות שם איזושהי ביקורת, אני חושבת שנוכל לעזור ולסייע למשרד החינוך בביקורות שלו, וגם לנסות ולאתר ולעשות איזשהו דאטה בייס של הדברים שקורים אצלנו.

מופיד מרעי: הדברים שלך מובנים.

מופיד מרעי: האם יש לנו כאן נציג של השלטון המקומי שיכול להגיד האם זה בכלל אפשרי?

מופיד מרעי: כי זה עוד כלי פיקוחי, וכן צריך שיהיה בסופו של דבר סנכרון בין כל הכלים הפיקוחיים.

מופיד מרעי: אם אנחנו לוקחים את הנושא של הפעוטות ואומרים שיש פיקוח רשותי, יש פיקוח של משרד החינוך שאנחנו רוצים שייבנה, חייב להיות גם סנכרון וגם שיתוף פעולה.

מופיד מרעי: ואם אנחנו מוסיפים כלים נוספים, כמו מצלמות, אנחנו בסופו של דבר יכולים לבנות מערכת פיקוח מסונכרנת, משולבת, ועם תוצאות טובות יותר.

מופיד מרעי: המועצה לשלום הילד, בבקשה.

נעם וילדר: תודה רבה על רשות הדיבור.

נעם וילדר: אני אתמקד בנושא של ההכשרות.

נעם וילדר: המועצה לשלום הילד עבדה למעלה מעשור כדי לחוקק את חוק הפיקוח ואת תקנות הפיקוח ונלחמנו בזמנו על שתי סוגיות מרכזיות שלא נכנסו בסוף לתקנות.

נעם וילדר: דיברו על לפתוח שוב את חוק הפיקוח ואת תקנות הפיקוח, את שתי הסוגיות האלה צריך לשנות.

נעם וילדר: דבר ראשון, כמו שאמר חבר הכנסת מיקי זוהר, צריך לחייב הכשרות ראויות למטפלות מחנכות חדשות לפני שהן נכנסות לעבוד במסגרות אפילו יום אחד.

נעם וילדר: זאת אומרת, הן חייבות לעבור הכשרות ראויות.

נעם וילדר: לא דיברו פה על מצב שיש מטפלות שעובדות ארבעה חודשים במסגרת, לא עוברות הכשרה, מפוטרות כי הן לא מתאימות, ואז עוברות למסגרת הבאה.

נעם וילדר: שם הן גם עובדות כמה חודשים, וכך יכולות לעבור שנים.

מופיד מרעי: את אומרת שזאת שרשרת שמקובלת.

נעם וילדר: בלי לקבל יום אחד של הכשרה.

מכלוף מיקי זוהר: את אומרת דברים מצוינים ומדויקים.

מכלוף מיקי זוהר: בשורה התחתונה, מופיד, אני רוצה שתבין ואני רוצה שכולם יבינו, אין בישראל שום אכיפה בכל מה שקשור למטפלות או לסייעות.

מכלוף מיקי זוהר: כל מי שרוצה יכולה לעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: מעסיקים באופן שערורייתי בנות צעירות מאוד שאין להן הכשרה בסיסית, אין שום דבר.

נעם וילדר: זה נכון, אבל החוק לא מחייב אותן.

מופיד מרעי: זה בדיוק מה שהוא אומר.

מופיד מרעי: הוא מדבר על הצורך בחקיקה.

מכלוף מיקי זוהר: אז מצד אחד אין חוק שמגביל את הסייעות או את המטפלות לעסוק בתחום הזה ללא הכשרה, מצד שני אין אכיפה כלפי המעסיקים שמעסיקים בסופו של דבר ללא הכשרה, והאסונות קורים.

מופיד מרעי: המצב עגום.

נעם וילדר: אני רוצה להוסיף על זה שבתקנות הפיקוח יש פטור למטפלות עם ניסיון רב מקבלת הכשרה, וגם זה בעייתי.

נירה רכלבסקי: לא, בתקנות שעברו אין פטור.

קריאה: יש מינימום ימים שבו מנהל מעון מחויב להודיע על כל שינוי, וב-30 הימים האלה היא יכולה להיות ללא הכשרה.

קריאה: אבל מהרגע שהיא נכנסה למערכת היא מחויבת.

נעם וילדר: משרד החינוך דיבר על ההכשרות שהם עושים, ואני יודעת מנועה שהם באמת משקיעים המון בהכשרות האלה.

נעם וילדר: אבל חייבים לשנות את החקיקה.

נעם וילדר: לא יכול להיות שמטפלת מחנכת נכנסת לעבוד יום אחד במעון לפני שהיא עברה הכשרה.

נעם וילדר: לדעתי זאת צריכה להיות הקריאה מכאן, מהדיון הזה, להמשך, כשפותחים את החוק ואת התקנות שוב.

מופיד מרעי: אני חושב שאת מה שהעלית פה כולנו צריכים לקחת את זה בחשבון.

מופיד מרעי: לי לא מסתדר שמישהי מתחילה לעבוד לפני הכשרה ורק 30 יום לאחר מכן זה יסודר.

מופיד מרעי: זה צריך להיות מסודר בתקנות החדשות שאנחנו מדברים עליהן.

מופיד מרעי: ויסאל רעד, בבקשה.

ויסאל רעד: תודה על רשות הדיבור.

ויסאל רעד: רציתי להתייחס דווקא לחוק המצלמות.

מופיד מרעי: זה הדיון הבא.

מופיד מרעי: אבל תמשיכי להיות איתנו.

מופיד מרעי: בבקשה.

יניב בר אור: אני מנכ"ל התאחדות מעונות היום הפרטיים.

יניב בר אור: אני לא רוצה לחזור כאן על דברים, אבל הנושא הזה של הכשרת מטפלות הוא חשוב מאוד, אבל חשוב גם לזכור שאין לנו מטפלות, אין לנו כוח אדם.

יניב בר אור: בשנים האחרונות התחום הזה הפך להיות חבוט ומוכה בגלל כמה תפוחים רקובים, מטפלות לא רוצות לעבוד בתחום הזה.

יניב בר אור: כשאתם באים ואומרים שעוד לפני שהמטפלת נכנסה לעבודה היא כבר צריכה להיות מוסמכת, אני חושב שזו טעות.

יניב בר אור: אני חושב שאתם לא נותנים אפשרות לנשים צעירות שרק סיימו לימודים, שסיימו צבא, אנשים שסיימו עכשיו צבא, במקום להכשיר אותם בצורה מזורזת.

מכלוף מיקי זוהר: אז שיוכשרו ואחר כך יעבדו, לא שיעבדו ואחר כך יוכשרו.

קריאה: יש לנו תוכנית לחיילים משוחררים.

מופיד מרעי: הדיון הזה הוא לא פינג-פונג.

מופיד מרעי: אתן לך זכות דיבור כדי שבאמת נקשיב לך.

מופיד מרעי: האם נציג האוצר איתנו?

מכלוף מיקי זוהר: לפני כן אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נוודא שלא תועסק מטפלת ללא הכשרה.

מכלוף מיקי זוהר: מלבד העובדה שאנחנו נציל ילדים, אנחנו גם מצילים את המטפלת.

מכלוף מיקי זוהר: תחשבו על מצב שמטפלת נופלת פה בסיטואציה שלילד קרה משהו בזמן המשמרת.

מכלוף מיקי זוהר: כל חייה נהרסים.

מכלוף מיקי זוהר: היא הרי לא רוצה ברעת הילד.

מכלוף מיקי זוהר: אני מדבר על כך שהיא לא עברה את ההכשרה.

מופיד מרעי: נציג משרד האוצר, אביעד שוורץ, אני מקווה שהיית איתנו לאורך כל הדיון.

מופיד מרעי: מצפים לשמוע ממך.

תמי ברנע: בנושא של ועדת המחירים.

אביעד שוורץ: לגבי ועדת המחירים של מעונות היום, באמת התהליך הוא תהליך שעכשיו צריך לעשות בשיתוף, משרד החינוך ומשרד האוצר.

אביעד שוורץ: אני אומנם לא חבר ועדת המחירים, אלה אנשים אחרים באוצר שמתעסקים בכל פיקוח המחירים.

אביעד שוורץ: זה כולל בדיקה שמשרד החינוך יעשה מול המעונות בשביל לקבל מהם את הנתונים ואז ייערך דיון משותף וההחלטות יופצו לשימוע לציבור בשביל לקבל את ההערות מהציבור לפני שעושים את ההחלטה הסופית על המחירים.

אביעד שוורץ: המטרה היא שלפני שנת הלימודים הבאה כבר יהיה לנו מחיר עדכני למעונות היום.

מופיד מרעי: זה קודם כל להדביק את הפער, כי עכשיו הם קיבלו על עצמם את המעונות.

מופיד מרעי: יש להם השנה שהם הציבו לעצמם.

מופיד מרעי: ודבר שני, להגיע לפתרון שהוא אידיאלי.

מופיד מרעי: אתה אומר שלנושא הזה לא תהיה בעיה תקציבית.

אביעד שוורץ: אני אומר, ועדת המחירים קודם כל זה עניין של פיקוח מחירים.

אביעד שוורץ: למעונות הסמל יש מחיר שהוא מפוקח.

אביעד שוורץ: גם הורים שלא מקבלים סבסוד מהמדינה, משלמים מחיר מפוקח.

אביעד שוורץ: כמו שיש ללחם ולמוצרים נוספים מחיר מפוקח, גם למעון סמל יש מחיר מפוקח, ואת זה ועדת המחירים קובעת.

אביעד שוורץ: המטרה של הוועדה היא שהיא תכלול גם שינויים, כמו למשל השינוי ששרת החינוך דיברה עליו, שינוי ביחס למטפלות, ולדעת איך להכניס את זה לתוך המחיר, ולפי זה אחרי זה גם ייגזר הסבסוד למעונות היום בתוך המחיר החדש.

מופיד מרעי: אז התהליך קיים.

אביעד שוורץ: כן.

אביעד שוורץ: זה תהליך שאומנם לוקח טיפה זמן, אבל עושים את כל המאמצים כדי שהוא יקרה לפני שנת הלימודים הבאה.

מופיד מרעי: ממה שאני מבין יש פעילות, יש יעד – סוף שנת הלימודים, יש תהליך, יש תקציב, מתחילים לעבוד.

מופיד מרעי: אתה צופה שכן תעמדו שיעדים שלכם, כן?

אביעד שוורץ: כן.

מופיד מרעי: מי עוד בדיון הזה?

תמי ברנע: מרכז השלטון המקומי והורים.

מופיד מרעי: נציג של ההורים נמצא איתנו?

סיגל שפיץ טולדנו: אני נמצאת בזום.

סיגל שפיץ טולדנו: אני יו"ר ועד הגנים והנהגת ההורים הארצית.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו מייצגים את הורי הגנים ברחבי ישראל.

סיגל שפיץ טולדנו: קודם כל, קצת חורה, ואמר את זה קודם חבר הכנסת מיקי זוהר, שאנחנו מחברים את הסיפור הזה של ההכשרות לסיפור של הגננות או המטפלות המתעללות.

סיגל שפיץ טולדנו: כאילו שאם נכשיר את המטפלות אז הן לא יתעללו.

סיגל שפיץ טולדנו: מישהי כבר הזכירה שגם כרמל מעודה הייתה מוסמכת, אז זה לא מה שיגרום לנו כנראה להקטין את ההתעללות.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו רואים גם בבתי הספר מורים שעברו הכשרה מצוינת להוראה פוגעים בתוך בתי הספר בתלמידים.

סיגל שפיץ טולדנו: החיבור של שני הדיונים האלה הוא קשה מאוד.

סיגל שפיץ טולדנו: לגבי ההורים, אנחנו רוצים חינוך ציבורי.

סיגל שפיץ טולדנו: היום כשאפס עד שלוש עברו למשרד החינוך, אנחנו ההורים מצפים שיתייחסו לכולנו באופן זהה.

סיגל שפיץ טולדנו: ואנחנו לא מדברים על התשלום.

סיגל שפיץ טולדנו: חינוך חינם כרגע זו אופוריה שאני לא מדברת עליה.

סיגל שפיץ טולדנו: בכל הדיון הזה גם נציגי משרד החינוך מתייחסים למעונות.

סיגל שפיץ טולדנו: יש לנו יישובים שלמים, אפילו שהמצב הסוציו שלהם הוא גבוה, שאין לנו כמעט מעונות.

סיגל שפיץ טולדנו: רבע מיליון ילדים במדינת ישראל נמצאים בחינוך הפרטי שאין עליו שום פיקוח ושום אכיפה ושום דבר, ועדיין עכשיו בדיון כזה כשאנחנו מדברים על אפס עד שלוש אנחנו מתייחסים כמעט בכל המקרים, במיוחד של נציגי הממשלה, לגנים המפוקחים, למעונות ולא לגנים הפרטיים.

סיגל שפיץ טולדנו: ואני חייבת שנזכור שרבע מיליון ילדים נמצאים היום בחינוך פרטי, וכל מה שיוחלט בעקבות הוועדה המבורכת הזאת, אני מבקשת להתייחס לכולם כמקשה אחת.

סיגל שפיץ טולדנו: אפס עד שלוש זה אפס עד שלוש.

סיגל שפיץ טולדנו: אם מדינת ישראל החליטה לקחת אחריות על הילדים הקטנים והרכים, והגיע הזמן ובשעה טובה, בבקשה כל פיקוח, כל אכיפה, כל הדרכה, כל הכשרה, כל מה שתחליטו, שלא יהיה רק במעונות.

סיגל שפיץ טולדנו: כי אנחנו עושים עוול.

סיגל שפיץ טולדנו: אגב, גם ההשוואה של יחידת המחקר שהראתה שלכאורה רוב המקרים של פגיעה ופתיחת תיקים הם כאילו משלוש עד שש זו השוואה שעושה עוול לאפס עד שלוש.

סיגל שפיץ טולדנו: אין להם מצלמות, הם לא מדברים וכו'.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו רואים שעיקר הפגיעות הן בגנים פרטיים.

סיגל שפיץ טולדנו: לא דיברנו על העומדות מהצד.

סיגל שפיץ טולדנו: בכל המקרים האלה עמדו גננות, מטפלות, סייעות, מדריכות מהצד וראו את האלימות.

סיגל שפיץ טולדנו: הגיע הזמן שגם מבחינת הענישה תהיה התייחסות משמעותית לזה שאם מישהי עומדת מהצד וראתה כזה פשע, היא צריכה להיענש כמעט באותה מידה.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה.

מופיד מרעי: צודקת.

מופיד מרעי: היא שותפה לפשע.

מופיד מרעי: אגב, זו גם עבירה על החוק.

מופיד מרעי: מי שראה פשע ולא דיווח עליו הוא עבר עבירה על החוק.

מופיד מרעי: חברים, אנחנו מתכנסים לסיכום, בלית ברירה.

מופיד מרעי: יש עוד דיון.

מופיד מרעי: קודם כל, הוועדה מבקשת מכל הארגונים שהשתתפו בדיון להגיש לוועדה ניירות עמדה באשר לשינויים הנדרשים לטעמם בחוק הפיקוח על מעונות היום ולפעוטות, בחוק הצבת המצלמות במעונות יום לשם תיקונם בוועדה במושב הכנסת הבא, כמו שאמרה יושבת-ראש הוועדה, מיכל.

מופיד מרעי: אחרי הפגרה אנחנו מתכנסים כאן לדון בחקיקה.

מופיד מרעי: משרד החינוך – הוועדה דורשת להרחיב את יישום חוק הפיקוח ולפעול באופן יזום מול מסגרות הטיפול לפעוטות.

מופיד מרעי: לגבי משרד החינוך ומשרד המשפטים, הוועדה קוראת להרחיב את חוק הפיקוח בהיבטים הבאים: קביעת קיום הכשרות חובה בתחומים נוספים מלבד העזרה הראשונה והתנהלות בטוחה למטפלות במעונות היום.

מופיד מרעי: כמו שדיברנו על זה הרבה, זה חייב להיות מקובע בהצעה.

מופיד מרעי: קביעת הרחבת האכיפה והענישה כלפי בעלי מעונות שמעסיקים מטפלות ללא הכשרה.

מופיד מרעי: קיום מבחני אישיות לעוסקים בטיפול בחסרי ישע ובכלל זה גם הפעוטות, במיוחד בפעוטות.

מופיד מרעי: למשרד החינוך ולזרוע העבודה – הוועדה קוראת להעלות את רמת המקצועיות של המטפלות על ידי קביעת המקצוע כמקצוע שדורש תעודה מקצועית.

מופיד מרעי: מה הכללים ודרך ההכשרה ייקבעו בהתאם לתעודה המקצועית להכשרה עצמה.

מופיד מרעי: למשרד החינוך ולמשרד המשפטים ולמרכז השלטון המקומי, שבסוף לא שמענו אותו – הוועדה מבקשת לבחון שיתוף פעולה בין משרד החינוך למרכז השלטון המקומי, מה שעלה כאן, כדי שגם המועצות המקומיות או הרשויות המקומיות יוכלו להיות בעלי סמכות פיקוח.

מופיד מרעי: הרשות המקומית היא גורם שמכיר את המסגרות, מעורה במסגרות ובקיא במה שקורה בתוך המסגרות שלהם שאינן מוכרות למשרד החינוך.

מופיד מרעי: לכן שיתוף הפעולה הזה חשוב ומצוין.

מופיד מרעי: למשרד האוצר – הוועדה קוראת לקיים את הבטחתו לכנס את ועדת המחירים לעניין שכר הלימוד במעונות היום.

מופיד מרעי: העדכון של השכר ישפיע על שכר המטפלות.

מופיד מרעי: הישיבה נעולה.

מופיד מרעי: תודה רבה לכולם.