ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 90, 2022-02-21 12:30

עידית סילמן: שלום רב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

עידית סילמן: כ' אדר א' התשפ"ב, 21 בפברואר 2022.

עידית סילמן: הצעות החוק על סדר-היום: הטיפול במקצועות הבריאות (תיקון - טיפול באמצעות אמנויות), התשפ"א-2021, פ/159/24, של חברת הכנסת קרן ברק.

עידית סילמן: הצעת חוק העיסוק במקצועות הבריאות, של חברות הכנסת מיכל וולדיגר ואמילי חיה מואטי, הצעת חוק הסדרת מקצועות הבריאות של חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, עלי סלאלחה, מופיד מרעי, יסמין פרידמן, והצעת חוק העיסוק במקצועות הבריאות של חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב.

עידית סילמן: בקיצור כל הכנסת הגישה והצמידה את עיסוק במקצועות הבריאות.

עידית סילמן: מי שהגישו אותו חברות הכנסת מיכל שיר וקרן ברק.

עידית סילמן: אשריכן וכל שאר ההצבעות.

עידית סילמן: אני יודעת שזה לא ייקח לנו זמן קצר אלא עיסוק יחסית רב כי יש לנו הרבה הוראות מעבר והרבה דברים להתעסק בהם.

עידית סילמן: התחלנו לשבת על הדברים גם מבחינת ההקראות וגם בנושאים שצריך לתקנן.

עידית סילמן: אנו רוצים מכאן לשלוח רפואה שלמה והחלמה מהירה לחברתנו חברת הכנסת קרן ברק שהגיעה לכאן אף על פי ולמרות פציעתה.

עידית סילמן: את חסרה לנו בכנסת.

עידית סילמן: שתיכן חברות הכנסת שיר וברק, עומלות שנים – חברת הכנסת קרן ברק, אני זוכרת אותך עוד מיומי בכנסת ה-21 פה בתחום הזה.

עידית סילמן: יישר כוח ואני שמחה שזה הגיע לוועדה.

עידית סילמן: באמת נדבר עניינית אחרי שתציגו.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה, גברתי יושבת-הראש, ותודה רבה על הדיון המהיר שהתעכב גם בגלל קורונה וגם בגלל הפציעה של חברת הכנסת ברק.

מיכל שיר סגמן: בסוף הצלחנו ותודה על ההיענות.

מיכל שיר סגמן: אני לא עוסקת בחוק הזה הרבה זמן.

מיכל שיר סגמן: חברתי קרן ברק עוסקת בו כמעט 15 שנה לדעתי, שמלווה את הנושא החשוב הזה.

מיכל שיר סגמן: הנושא הזה הגיע לפתחה של הוועדה לזכויות הילד שאני עומדת בראשה וכך נחשפתי לנושא.

מיכל שיר סגמן: כל נושא שמדובר בו על בריאות הנפש ומטפלים בנושא נפש בכלל של אדם, על אחת כמה וכמה של ילדים ואינו מוסדר, הוא בעייתי, מכמה סיבות.

מיכל שיר סגמן: ראשית, כשאין סוג של הסדרה, מגיעים חאפ לאפים וחאפרים.

מיכל שיר סגמן: זה אומר שדין אדם שעשה קורס באינטרנט שלושה חודשים זה אותו דין של אדם שלמד עכשיו שנים על שנים באקדמיה, שעשה תואר, שהשתדל, שהקדיש לנושא, שעשה התמחות משך שעות רבות ומבין במקצוע הבאמת רגיש וסבוך, ואין שום השוואה בינו לבין אותו חאפר.

מיכל שיר סגמן: אין להורים, לאותו מטופל שום דרך להבדיל בינו לבין חאפר.

מיכל שיר סגמן: זו בעיה ראשונה.

מיכל שיר סגמן: בעיה שנייה זה כל נושא האתיקה.

מיכל שיר סגמן: ברגע שנושא לא מוסדר, אותו מטפלך יכול לבקש מהמטופלת שלו שתצא איתו לצורך העניין.

מיכל שיר סגמן: אין אתיקה בנושא – מותר לו.

מיכל שיר סגמן: הוא יכול גם אותו מטפל בערב עם החברים לספר על אותו טיפול.

מיכל שיר סגמן: אולי היה לו טיפול נורא מעניין אז כיף לספר על זה לחברים.

מיכל שיר סגמן: שוב, אין שום חוק שמונע ממנו לנהוג כך, כפי שאנו מכירים במקצועות אחרים.

מיכל שיר סגמן: לכן כל נושא ההסדרה הוא נושא קריטי.

מיכל שיר סגמן: מאחר שאנו יודעים שכבר 15 שנה נמצא בדיונים, אמנם זה נושא סבוך אבל עדיין אין שום הצדקה ל-15 שנה.

מיכל שיר סגמן: עדיין הנה אנו כאן ורוצים לפתור את הנושא הזה בכנסת ה-24 אחת ולתמיד.

מיכל שיר סגמן: גברתי היושבת-הראש, אני מבקשת, למרות שזה נושא סבוך, כבר אומר זאת כנקודה לשים לב.

מיכל שיר סגמן: יש חשיבות לריאה ראשונה כדין רציפות.

מיכל שיר סגמן: לכן להביא את זה לקריאה ראשונה עם כל ההשגות שיש על החוק ודברים ופשרות שהגענו אליהן, עדיין צריך להעביר קריאה ראשונה וכל דבר אחר אפשר לפתוח לקראת שנייה ושלישית.

מיכל שיר סגמן: יש חשיבות למהלך הזה ואני חושבת שגם אנשים שעוסקים במקצוע הזה וצופים 15 שבה בכנסת מנסה לטפל בנושא הזה, סוג של אנחת רווחה ברגע שנביא את זה לנקודה הזו.

מיכל שיר סגמן: כולנו כאן

מיכל שיר סגמן: בחדר יודעים שזה עוד לא סוף פסוק ולא כך החוק ייראה כשייצא מהצד השני של אותה מכונה.

מיכל שיר סגמן: לכן אני כן מבקשת שנכין את החוק לקריאה ראשונה.

מיכל שיר סגמן: יש גם בעיות עם החוק.

מיכל שיר סגמן: יש תרבויות שונות במדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: יש אנשים, וכיושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, אני חושבת שזכותו של ילד לעבור טיפול אצל אדם שמגיע מעולם התוכן שלו, בין אם מדובר על הנגשה שפתית, בין אם מדובר בהנגשה תרבותית – אם ילד לדבר בשפה של עולם שאותו מטפל לא מכיר, יכול להיות שלא יבין אותו ולא יידע לטפל בו או לתת לו את הפתרון הראוי לו כפי שהוא רוצה.

מיכל שיר סגמן: גם פה אנו רוצים לתת את המענה המקסימלי לאותם מטופלים בכלל ולאותם ילדים בפרט.

מיכל שיר סגמן: לכן אני חושבת שגם משרד הבריאות פה צריך קצת לצאת מהמסגרת שאיני מזלזלת בה אפילו לרגע, כלומר החשיבות מאוד גדולה כשמסדירים מקצוע, אבל כן קצת מחוץ לקופסה ולראות איך אנו מייתרים את הפתרונות היצירתיים כדי שמגזרים במדינת ישראל לא ייפגעו ואותם מטופלים עדיין יקבלו את המענה הראוי להם.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: חברת הכנסת קרן ברק.

עידית סילמן: שאפו גדול.

עידית סילמן: אני יודעת כמה עבדת על זה, כמה זה בליבך, אני יודעת כמה עשו כאן הצמדות כי זה דבר חשוב.

עידית סילמן: ראו כי טוב, חשבו שזה מצוין.

עידית סילמן: זכות הראשונים היא שלך.

עידית סילמן: פריצת הדרך היא שלך.

עידית סילמן: נעזרת בהרבה כישורים.

עידית סילמן: כל ההערכה היא אליך.

עידית סילמן: נשתדל לעשות מלאכתנו נאמנה.

קרן ברק: קודם כל, תודה.

קרן ברק: אני תמיד אוהבת שכמה שיותר אנשים מתעניינים וחושבים איתי באותו נושא.

קרן ברק: יש לי אפס אגו אלא רק טובת המטרה.

קרן ברק: וככל שיותר אנשים מצטרפים ומבינים חשיבות העניין, זה אומר שאנו בדרך הנכונה לפתור את העניין.

קרן ברק: כשאתה לבד זה יותר קשה, בטח מסיעות ושנות ומדרכי חשיבה שונים.

קרן ברק: לכן אני שמחה מאוד שהנושא, שפעם עניין מעט מאוד אנשים, היום מעניין הרבה יותר אנשים.

קרן ברק: העיקר שנביא את זה לקו הסיום.

קרן ברק: כיוון שאנו למודים ניסיונות מרים עם החוק הזה, ולעולם לא יודעים איך יוצאים מפגרה, איך חוזרים מפגרה, אם באמת הנושא הזה חשוב לכל כך הרבה אנשים, הדבר הכי חשוב שנעשה – שנעביר אותו בקריאה ראשונה, שזה משהו אחר לגמרי, ואז יש דין רציפות אם חלילה קורה משהו.

קרן ברק: אנו באירוע אחר לחלוטין מבחינת חשיבות העניין.

קרן ברק: כמובן אף אחד פה לא יוותר על שום פסיק ועל שום טענה ועל שום דבר חשוב שיילחם עד טיפת דמו האחרונה, ולא משנה באיזה שלב זה.

קרן ברק: אתה לא עושה אותן מלחמות כל הזמן – אתה עושה אותן או לפני ראשונה ואז שנייה ושלישית מהירה או אחרי ראשונה ואז השלב הזה יותר איטי.

קרן ברק: אני מבקשת שהשלב היותר איטי יהיה אחרי קריאה ראשונה ושניכנס לעומקם של דברים אחרי הקריאה הראשונה.

קרן ברק: זו בקשתי מהוועדה דווקא בגלל מה שאמרתי קודם.

קרן ברק: לגבי הנושא, כדי שיהיה מאוד ברור ועל השולחן, גילוי נאות, גם אימא שלי היא מטפלת באומנויות בבליותרפיה.

קרן ברק: גם אני לפני עשור יעצתי לגוף הזה של המטפלים באומנויות.

קרן ברק: כשאני אומרת שאני מתעסקת בזה 15 שנה, בכל כובע אפשרי.

קרן ברק: אני שולטת בחומר הזה, מכירה את הנפשות הפועלות כמעט בכל רמה ואת התחום הזה ינקתי אותו, במובן האמיתי, תרתי משמע.

קרן ברק: זה חשוב למען הגילוי הנאות.

קרן ברק: אני מתעסקת בזה באלף כובעים שעסקתי בהם.

קרן ברק: לכן, מהמקום הזה, אנחנו מההתחלה טענו, שהסדרת העיסוק במקצועות הבריאות בלגים הקודמים זה הריפוי ועיסוק ורנטגנאים, פיזיותרפיסתים.

קרן ברק: היה סל מאוד גדול של מקצועות שהבאנו בתחילת הדרך.

קרן ברק: זה היה אריה אלדד ואחמד טיבי, הרבה מאוד אנשים שהתעסק בזה אז.

קרן ברק: הבאנו את זה כמקשה אחת, ומשרד הבריאות כל פעם חילק את זה לקבוצות והשאיר את המטפלים באומנויות, אז קראו לזה מטפלים ביצירה והבעה.

קרן ברק: זה זז למטפלים באמצעות אומנות.

קרן ברק: עכשיו טיפול באומנויות.

קרן ברק: כל פעם הוא חילק את הקבוצות האלה והעביר חלק מהם.

קרן ברק: המכשול תמיד היה משרד הבריאות שאמר: לי מאוד קשה להתנהל מול מקצועות שאין להם סטנדרטיזציה שאני יכול לעקוב.

קרן ברק: מיכל דיברה על הקטע האתי, וכשאתה נותן רשיון זה בא עם זכויות אבל זה בא עם המון חובות.

קרן ברק: החובות לאתיקה מחמירים, ואם מישהו עובר עליהם הוא גם יכול לעמוד לדין.

קרן ברק: הזכויות הן זכויות שאתה נכנס למאגר כמו במקצועות כמו פסיכולוגיה, כמו ברופאים, כמו במורים ובהרבה מאוד מקצועות שלפעמים כיף ללכת בתחום האפור אבל אנו כציבור כבר בשנת 2022 לא יכולים לתת לזה להימשך, כי אנו כציבור רוצים לדעת שאנו מקבלים את המטפלים הטובים ביותר שעברו את ההכשרות הטבות ביותר והטיפול בנפש האדם, ילד, נער, מבוגר, הוא הטיפול המקצועי ביותר ולא משהו על הדרך ושאנו לא יודעים.

קרן ברק: כשש סטנדרטיזציה, אנו יכולים לעקוב אחרי זה ולדעת שאם מישו לא עומד בזה, הוא נענש, כל מקצוע ודרכיו להעניש.

קרן ברק: אנו לא רוצים להגיע לזה.

קרן ברק: אני בעיקר מדברת על המקום החיובי של הסיפור הזה של הטיפול הטוב ביותר שכל אחד יקבל.

קרן ברק: לאורך השנים עברנו מול משרד הבריאות, המקצועות עברו מערכת מאוד ארוכה.

קרן ברק: אף אחד לא יכול להגיד שהם לא עשו כל מה שביקשו מהם.

קרן ברק: 15 שנה.

קרן ברק: אמרו להם תואר שני, תואר ראשון.

קרן ברק: עשו הכול.

קרן ברק: זה מערכת ייסורים ארוכה כי אתה צריך ללכת למל"ג, לאשר תוכניות.

קרן ברק: את כל מה שעשית לפני כן, גם אם עשית בצורה הכי מקצועית שיכולה להיות, זה עדיין לא הספיק להם.

קרן ברק: משרד הבריאות דרש בחוזה הזה שבין משרד הבריאות למקצועות, המקצועות עמדו בחוזה.

קרן ברק: כל מה שמשרד הבריאות דרש, הם עשו.

קרן ברק: לעומת זה, כל מה שמשרד הבריאות אמר:

קרן ברק: אם תעשו ככה, אני אתן לכם – לא עמד בזה משרד הבריאות ולא נתן להם מה שדרש כדי להתקדם.

קרן ברק: לכן הסיפור של החקיקה מאוד חשוב, כדי שנגמור את האירוע הזה, ובאמת ניתן את כל מה שהבטחנו.

קרן ברק: הבטיחו, וצד אחד עמד בחוזה והשני פחות.

קרן ברק: אנחנו היום במצב שאנו רוצים שזה יתכנס לשפיץ ויגעי לסוף.

קרן ברק: והמטפלים יהיו המטפלים הטובים ביותר, והמטופלים יקבלו את הטיפול הטוב ביותר ומשרד הבריאות יעמוד בהסכם שלו מול המטופלים.

קרן ברק: אנחנו מדברים על 7,000 מטפלים שפזורים בכל הארץ.

קרן ברק: עיניהם נשואות אלינו.

קרן ברק: זה לא משהו כאן.

קרן ברק: זה לא רק אלה שיושבים כאן.

קרן ברק: זה מיטב אנשי טיפול, מלח הארץ שנושאים עיניהם אלינו כאן.

קרן ברק: אני מציעה שלא נאכזב אותם.

עידית סילמן: בבקשה, חברת הכנסת וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה ליושבת-הראש שעשתה את המאמץ להביא את זה מוקדם ככל האפשר לפני סיום המושב הזה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה לקרן, תודה למיכל שיר.

מיכל מרים וולדיגר: איך שנכנסתי לכנסת, פנו אליי מארגון יה"ת, אולי ביום הראשון שנכנסתי לכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: כנראה הכתובת בריאות הנפש כתובה לי על המצח.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא רק ארגון יה"ת.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסתובבת בלא מעט מסגרות של בריאות הנפש, ואני חייבת לומר - לא רק בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: כל מיני מסגרות של אנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: פנו אליי מטפלים ומטפלות בכמיהה ובצורך וברצון לקדם את התחום הזה שכפי ששמענו, נמשך כבר יותר מדי הרבה זמן.

מיכל מרים וולדיגר: אולי זה לא פופוליסטי, אבל אומר את זה – אבל לא אתם המטפלים חשובים בעיניי.

מיכל מרים וולדיגר: אתם חשובים, אבל מי שחשוב לי ביותר זה הצרכן הסופי.

מיכל מרים וולדיגר: לאו דווקא במסגרות חוץ ביתיות.

מיכל מרים וולדיגר: פנו אליי חברות, חברים.

מיכל מרים וולדיגר: גם משרד הביטחון פנו אליי.

מיכל מרים וולדיגר: השרלטנות על כל אדם שיכול לשים פתק על הדלת, אני מטפל בעזרת, באמצעות, באומנות – מותר לו, ואז נכנסים – הורה שנכנס עם הילד שלו, לא יודע למה, כמה ואיך.

מיכל מרים וולדיגר: הזוי שלטפל בנפש של אדם לא צריך שום הכשרה.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט תולים פתק על הדלת והוא מתחיל.

מיכל מרים וולדיגר: האסונות שקרו וקורים ועלולים לקרות, לו לא נסדיר את הנושא הזה בצורה מסודרת וברורה, זה ימשיך קטסטרופה ואסון והגיעה העת לעשות סטופ, לומר: לא ממשיכים עם זה.

מיכל מרים וולדיגר: אין ספק שאנחנו צריכים להביא את האנשים הכי מקצועיים למקום הכי מקצועי שיש.

מיכל מרים וולדיגר: וכן בעיניי מה שחשוב, אני פונה לחברות הוועדה לומר שבעיניי זה הרבה יותר רחב לא רק מטיפול באומנויות.

מיכל מרים וולדיגר: כל המילה מטפל.

מיכל מרים וולדיגר: מיהו מטפל.

מיכל מרים וולדיגר: אין לנו חוק שמסדיר מיהו מטפל.

מיכל מרים וולדיגר: מטפל בעזרת בעלי חיים - כל מטפל שהוא, אין שום הסדרה לכל הנושא הזה שבעיניי, זה צריך להיות הבסיס, מי יכול להיות מטפל, מה נדרש ממנו, לעשות שם, מאחורי המילה מטפל את אמות המידה, את הדרישות.

מיכל שיר סגמן: או לפחות לומר: כל מי שמגדיר עצמו כמטפל, שכללי האתיקה – ואני מאוד מוטרדת מהאתיקה – יחול לגביו.

מיכל מרים וולדיגר: מסכימה.

מיכל מרים וולדיגר: לא רק אתיקה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא חייב לעבור סוג של הכשרות כדי לטפל.

מיכל מרים וולדיגר: וכמובן אחר כך חל גם נושא האתיקה.

מיכל מרים וולדיגר: לכן שם זה צריך להיות.

מיכל מרים וולדיגר: לא כמו שאמרה קרן בשיטת הסלמי, שמביאים בצרור אחד את כולם, ואז לזה נותנים ולא עושים משהו שהוא הרבה יותר כללי, ומעליו, אחרי שקבענו מיהו מטפל, עליו מה נדרש ממטפל בעזרת אומנות ובאמצעות בעלי חיים או לא משנה מה, תנועה וכדומה.

מיכל מרים וולדיגר: בסופו של דבר זה לטובת האזרח.

מיכל מרים וולדיגר: זה קריטי, זה חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו צריכים להתקדם הלאה.

מיכל מרים וולדיגר: אנו צריכים לזכור את נושא התרבותיות.

מיכל מרים וולדיגר: לא כל אדם ייגש לכל מטפל.

מיכל מרים וולדיגר: יש לנו נושא של אוכלוסיות מיוחדות שצריכים את המטפלים הייעודיים ומיוחדים להם.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו לא יכולים לפסוח על זה ולהתעלם מזה.

מיכל מרים וולדיגר: גם זה חייב להיות מול עינינו כשאנו מטפלים בנושא.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: חברי חבר הכנסת יעקב אשר.

תודה, גברתי היושבת-ראש, על הדיון.

כבר אומר לך תודה מראש על האצתו.

גם אני אעשה גילוי נאות.

הייתי ראש עיר, והנושא של הטיפולים הפארא רפואיים כאלה ואחרים וכל החדשנות שיש בעניין, זה כלי עבודה מדהים שנכנס לאט-לאט לחיים בכל המגזרים.

זה דבר חשוב מאוד לומר אותו.

כפי שאמרה מיכל, הנושא הכי חשוב זה משתמשי הקצה.

משתמשי הקצה זה הילדים.

כאן זכותו מה שנאמר, שזכותו של הילד שהמטפל שלו יגיע מעולם התוכן.

זה לא שאלה של זכותו.

חובתנו שזה יהיה.

אני זוכר עצמי בהרבה מאוד צמתים מול למשל משטרת ישראל בחקירות של עבירות מין או דברים מהסוג הזה שהיו שמביאים קצינים או קצינות שלא כל כך יודעות.

מגיע ילד ממרחב מסוים.

רק לעבור את המחסומים שהוא לא מכיר ויודע – בסוף אנו רוצים להיכנס לנפש שלו כדי לשאוב את המידע הזה , או לעזור ולהיכנס לו לנפש כדי לתקן אותו ולעזור לו בהמשך הדרך.

לכן זה לא זכותו של הילד שיהיה לו את זה אלא ובתנו שתהיה הפריסה הזו לאוכלוסיות שיש בהן אפיוני חיים מיוחדים כי כך אנו נותנים למטפלים להגיע בצורה יותר טובה לנפש הילד.

לכן הדבר הזה נורא חשוב.

זו ועדה שלישית, גברתי היושבת-ראש, שאני אומר את הדברים שלמדתי באוניברסיטה של החיים, בתפקידי ניהול שונים, שהאויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

והנה, לא ידעתי את ההיסטוריה של 15 שנה, אבל 15 שנה שמנסים להסדיר את זה בגלל שלא הגיעו לטופ, 15 שנה כמה ילדים למדו בתקופה הזאת?

כמה הכשרות הם קיבלו?

האם זה משהו שאנחנו יכולים לעקוב שזה ברמה הטובה ביותר, ברמה גבוהה, משביעת רצון?

לא.

האויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

בטח בנושא הזה.

לפעמים מגיע משהו ורוצים להסדיר אותו אז מגיעים עד מעל השמיים, בדברים שמחר בסוף מה שחשוב זה התוצאה, והיא צריכה להיות – אל"ף, שאותם מטפלים יהיו ברמה הגבוהה ביותר בלי פשרות על סוג המבחנים, על לימוד המבחנים.

אפשר פשרות אחרות שצריכות להיות כי שיהיו לנו לקוחות, אבל הרמה צריכה להיות הגבוהה ביותר, שזה הדבר הראשון והחשוב ביותר, ושנית, שיהיה לנו מספיק מטפלים ומטפלות שיוכלו לתת לכל רובדי האוכלוסייה את הדברים שלהם.

לכן אנו כאן ולכן נאיץ את העניין, ואני מצטרף, גברתי היושבת-ראש, לבקשתה של מיכל, אני חושב שפרקטית יהיה נכון להאיץ את השלב הראשון גם אם לא נצלול לכול ואז בין השנייה לשלישית לפתוח את הדיון ואז לפחות אנו יודים שאנחנו ברצף.

עידית סילמן: חבר הכנסת יעקב אשר, אני מצטרפת לדבריך.

עידית סילמן: גם עשינו פגישות מקדימות בנושא.

עידית סילמן: אני מאוד רוצה להודות לך על השותפות האמיתית הזו.

עידית סילמן: הרבה מהתקדמות החקיקה תהיה תלויה בכם.

עידית סילמן: כידוע לכם, יש מי שגר בכנסת ויכול לקיים את דיוני הוועדה מתי שרק תחליטו.

עידית סילמן: אנחנו פה בשבילכם.

עידית סילמן: ככל שתרצו, אנחנו נתקדם.

עידית סילמן: חבר הכנסת עלי סלאלחה, חברי לוועדת הבריאות, חבר, שותף, מגיע לכל הדיונים.

עידית סילמן: חבר כנסת מצטיין שהעביר אתמול בוועדת שרים לחקיקה את הסדרת מקצוע האדימות והרנטגאים.

עידית סילמן: ברכות.

עלי סלאלחה: תודה.

עלי סלאלחה: חברים, אני רוצה לחזור אחורה למקצוע שעסקתי בו 20 שנה כמורה בתיכון ועוד 20 שנה כמנהל.

עלי סלאלחה: ראיתי את ההורים, ראיתי את הילדים, את כולם.

עלי סלאלחה: יש רפואה קונבנציונלית, שהולכים לרופא.

עלי סלאלחה: הרבה ייאוש יש שם.

עלי סלאלחה: מקווים שיעשו להם משהו.

עלי סלאלחה: אבל כשאני ראיתי את הילדים יוצאים מהכיתה לשיעור התעמלות, לשיעור מוזיקה, לשיעור של אומנויות, לצאת לטיול, אז ראיתי אותם פורחים.

עלי סלאלחה: פותחים את הלב, פותחים את הראש.

עלי סלאלחה: הגוף שלהם מגיב בצורה טובה יותר.

עלי סלאלחה: אז הטיפול באומנויות למיניהן, אני בטוח שהוא עוזר המון-המון לבריאות שלנו, לנפש שלנו, לפרוח.

עלי סלאלחה: הרבה פעמים אני רואה את אשתי הולכת למישהי ואומרת לה: הראש כואב לי.

עלי סלאלחה: אנא ובבקשה תגידי כמה מילים, דברי עם אלוהים.

עלי סלאלחה: ואז, אחרי שמסיימים שתיים, שלוש דקות של תפילה, הראש לא כואב כבר.

עלי סלאלחה: זה טיפול נפשי בחינם.

עלי סלאלחה: גם כשהולכים לבית התפילה, גם מרגישים יותר טוב.

עלי סלאלחה: גם כשאני הולך לאיזשהו קבר נביא, אני מרגיש יותר טוב.

עלי סלאלחה: אני חושב, מן הראוי ונכון, שכן המקצוע הזה יוסדר, וכן כל אלה שלמדו והשקיעו, יתוגמלו בהתאם.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: אקדים ואומר, שאנחנו יושבים עכשיו על חשבון זמנים גם של נשיאות, גם של הנהלת קואליציה ומקיימים דיונים גם אתמול, גם היום, גם מחר, גם מחרתיים בתוך ועדת הבריאות של הכנסת.

עידית סילמן: בימים האלה אני רואה עד כמה ועדת בריאות היתה הכרחית וחשובה בתוך הכנסת הזאת.

עידית סילמן: אני לא מצליחה להבין מה עשו בלי ועדת בריאות עד היום, בטח בעולם שבו המגפה השקטה חוץ מהקורונה שעוברת עלינו שנתיים, תופסת מקום מאוד גדול ואנו נדרשים לטפל בה, אנו רואים כמה המקצועות האלה הכרחיים וחשובים.

עידית סילמן: כן הוועדה שמה לה ליעד לטפל בכל עולם הבריאות.

עידית סילמן: אתמול העברנו החלטת ממשלה שמדברת על הסדרת מקצועות הבריאות שזה פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת.

עידית סילמן: אנו כרגע מתקדמים לעבר החלטת ממשלה ראשונית וחשובה בפסיכולוגיה הציבורית שגם עליה הכרזתי וגם היא תתוקצב בעשרות מיליונים.

עידית סילמן: אנו מסדירים מקצועות.

עידית סילמן: החוק של עלי סלאלחה יגיע לפה.

עידית סילמן: אתמול עבר בוועדת שרים לחקיקה גם החקיקה שלי של הסדרת תחום הפאראמדיקים.

עידית סילמן: אנו עושים סדר שלא נעשים שנים בעולם הבריאות.

עידית סילמן: לכן עבודת הוועדה היא רבה – יכולות לומר פה היועצות המשפטיות ומנהלת הוועדה.

עידית סילמן: גילוי נאות, כי גם וינגייט נמצאים פה בתוך השולחן, ואני למדתי שם – כולכם עם גילוי נאות וגם אני.

עידית סילמן: אני יכולה לומר עד כמה הנושא של ההתאמה הקהילתית היא מאוד חשובה.

עידית סילמן: אני הלכתי ללמוד בווינגייט כשלא היה מקום אחר שלימד עם תואר.

עידית סילמן: אני לא קיבלתי המלצה לווינגייט כי אמרו לי: את מגיעה מתוך אולפנה.

עידית סילמן: יש לנו לתת המלצה למוסד שהוא מוסד שלא מתאים למה שהיינו רוצים או ציפינו.

עידית סילמן: הלכתי לשם לראיון וראש המכללה אמר לי: את תלמדי אצלנו, תהיי גם מצטיינת דיקן וגם מצטיינת ראש מכללה ותעשי תואר שני בבוא היום כשזה יגיע.

עידית סילמן: כך היה.

עידית סילמן: ובאמת שם למדתי והיום וינגייט מביאים את ההתאמה הקהילתית קדימה.

עידית סילמן: זה דברים מאוד חשובים.

עידית סילמן: גם אז כשלמדתי התחשבו בי מאוד כמעט בכל דבר שיכלו ועל זה הרבה תודות כי למדתי שם שיעור עצום שהוא שיעור לחיים.

עידית סילמן: יש מעל 7,000 מטפלים ומטפלות שנושאים ונושאות עיניים לוועדה שלנו ומצפים שנעשה הכי טוב שלנו.

עידית סילמן: פה אין פוליטיקה על השולחן בבריאות.

עידית סילמן: פה יש עשייה אמיתית של קואליציה ואופוזיציה כאחד כדי לנסות להביא לשטח ואליכם.

עידית סילמן: מי ששמים את נפשם ונותנים את זה לילדים, לנוער, למבוגרים יום-יום, שעה-שעה, אנו פה יודעים להעריך את זה ולהוקיר תודה על זה ונעשה כל מה שאנו יכולים ביחד כדי להביא אליכם את החוק הכי טוב שיכול להיות.

עידית סילמן: כיוון שהקהילתיות חשובה, ננסה להתכנס גם פה ולתת את המענה הראוי והטוב ביותר.

עידית סילמן: הסדרת המקצועות, התחלנו.

עידית סילמן: היועצת המשפטית, עו"ד שמרית, תעלי ותבואי.

עידית סילמן: אנחנו מתחילים לעשות הקראות.

עידית סילמן: תוכלו להעיר את הערותיכם תוך כדי.

עידית סילמן: אנחנו מתחילים לרוץ בלי דיונים מיותרים.

עידית סילמן: כל מה שתצטרכו, כל מה שתרגישו שאינכם מקבלים מענה כאן, תוכלו לקבל מענה בלשכתי על-ידי הצוותים המקצועיים של הוועדה ושלי, שאתן לכם את המספרים שלהם.

עידית סילמן: גם את המספר האישי שלי אפרסם לכם בסוף.

עידית סילמן: כל מי שירצה הארה, טענה, מענה – אשריכם ישראל.

שמרית גיטלין: רציתי להציע שנתחיל בנושא המיזוג.

שמרית גיטלין: ועדה רשאית למזג שתי הצעות חוק או יותר באותו נושא אחת שהובאו אליה אחרי דיון מוקדם ולהביאן כהצעת חוק אחת.

עידית סילמן: חברי הכנסת האם אתם מתנגדים למיזוג הצעות החוק?

עידית סילמן: לא.

עידית סילמן: חברת הכנסת אמילי מואטי, רוצה לומר כמה מילים?

אמילי חיה מואטי: אני רוצה לומר אמירה כללית על הסיטואציה הנוכחית שבה חברות כנסת ממספר סיעות בית, קואליציה ואופוזיציה, ויעקב אשר ועלי סלאלחה, רציתי להדגיש את העניין המגדרי, אבל חברי כנסת מכל סיעות הבית הבינו את החשיבות שבהתייחסות לנפש, שבהתייחסות לפצעים שאין להם ביטוי על הגוף.

אמילי חיה מואטי: זו התחלה נהדרת, ובעזרת השם, כשהחוק הזה יעבור, נמשיך יחד ונסה לממש את תפיסת טיפת החלב של בריאות הנפש, שזה אני חושבת יהיה מהפכה בכל קנה מידה.

אמילי חיה מואטי: שאנשים יידעו שמגיל 0 הם מטופלים ויש עליהם מעקב.

אמילי חיה מואטי: תדמיינו שהיינו יכולות לפנות לפסיכולוג כפי שאנו פונים לרופא משפחה.

אמילי חיה מואטי: כמה אסונות היו נמנעים.

אמילי חיה מואטי: כמה מצבי קיצון היו נחסכים מאתנו.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גבירתי יושבת-הראש, תודה רבה חברות וחברים, תודה רבה לאנשי המקצוע ולאנשי הפורום שמכבדים אותנו בנוכחותם כאן.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: נתחיל להקריא.

עידית סילמן: כל מי שרוצה להתייחס, יוכל להתייחס למה שקראנו.

עידית סילמן: נצביע על המיזוג.

אני מחליף את הרב ליצמן.

עידית סילמן: חברי הכנסת, מי בעד?

עידית סילמן: מי נגד?

עידית סילמן: בעד – פה אחד אושר.

עידית סילמן: אושר.

עידית סילמן: המיזוג אושר, ויוכן כהצעת חוק אחת.

שמרית גיטלין: תיקון סעיף 2.

שמרית גיטלין: בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח–2008‏- - - בעצם יש פה נוסח מוצע מטעמנו, נוסח משולב.

שמרית גיטלין: לא רק מהצעות חוק.

שמרית גיטלין: יש פה גם הצעות שלנו בנוסח הזה.

שמרית גיטלין: אנו לא מקריאים מתוך אחת מהן.

שמרית גיטלין: תיקון סעיף 2.

שמרית גיטלין: בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח–2008‏ (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 2, אחרי ההגדרה "מחלקה מוכרת לאורתופדיה" יבוא: ""מטפל באומנות" – מי שניתנה לו תעודת מטפל באומנות;"

מיכל מרים וולדיגר: הוא מטפל בעזרת אומנות, לא באומנות.

שמרית גיטלין: התייעצנו בעניין הזה עם המזכירות המדעית של האקדמיה ללשון עברית באמצעות הייעוץ הלשוני של הכנסת.

שמרית גיטלין: פנינו אליהם בשאלה.

שמרית גיטלין: קיבלנו הסבר.

שמרית גיטלין: מילת היחס "ב" יכולה לציין אמצעי – למשל, נסיעה באוטובוס – אני מקריאה את התשובה שלהם - אכילה בסכין ומזלג, לכן רק במקום שיכולה להוית דו משמעות כדאי להשתמש במילה אמצעות.

שמרית גיטלין: נניח בדוגמה של טיפול באמצעות בעלי חיים, אם אומר: טיפול בבעלי חיים, אולי מישהו יכול לחשוב שאני מטפלת בבעלי חיים.

מיכל מרים וולדיגר: אם אני מתקנת תמונה, אני מטפלת בתמונה.

מיכל מרים וולדיגר: לכן בעיניי בעזרת.

אמילי חיה מואטי: השאלה אם שווא מול צירי.

שמרית גיטלין: גם התייעצנו עם היועצת הלשונית מתוך הכנסת וגם היא חשבה שאין חשש שיחשבו שהטיפול הוא באומנות.

שמרית גיטלין: כפי שאמרנו, יש בחוק הזה דוגמה של ריפוי בעיסוק.

שמרית גיטלין: אנו מציעים למען הקיצור וכדי ששם המקצוע לא יהיה מסורבל – גם חוזרים עליו בהמשך החוק, להשאיר את זה כטיפול באומנות.

קרן ברק: כפי שאמרתי, ביבלותרפיה זה ספרות, כלומר בגלל שבמקצועות האלה יש אומנות, אחד זה ארט והשני הוא ביבלו והשלישי הוא דאנס, ואחד מהם זה ארט, אז את די פוגעת בשאר המקצועות.

אמילי חיה מואטי: טקסטים ספרותיים ופואטיים הם לחלוטין בקטגוריה של אומנות.

אמילי חיה מואטי: זה לא טקסטים של אקטואליה.

קרן ברק: אני אומרת ביבלו, אבל יש דאנס ומיוזיק וארט.

קרן ברק: כשאת משתמשת בארט, נשמע שכולם בארט.

אמילי חיה מואטי: גם ריקוד זו אומנות.

אמילי חיה מואטי: אני חושבת שקוראים לה האומנות הרביעית.

קרן ברק: אני חושבת שזה עושה עולל לשאר, אבל מה אומרים האחרים?

תמי ירמיהו: חשוב לחשוב, מה אמר המל"ג.

תמי ירמיהו: אם מדברים על הגדרת המקצוע ושם המקצוע, המל"ג במתווה שלו, שהיו נציגים של ועדת הבריאות והמל"ג שבנו יחד את המתווה, הגדירו את המקצוע טיפול באמצעות אומנויות – סוג האומנות, כלומר טיפול באמצעות אומנויות - ביבליותרפיה, טיפול באמצעות אומנויות – תנועה ומחול.

תמי ירמיהו: לתחום האומנות יש משמעות.

תמי ירמיהו: אני מתחברת למה שאמרה חברת הכנסת קרן ברק שזה יכול להטעות שאם אתה אמר את המילה אומנות בלבד, ולא כולם מבינים את זה עד הסוף, הם יכולים לחשוב שמדובר רק באומנות חזותית.

מיכל מרים וולדיגר: הוויכוח פה הוא על המקף.

ואז לא צריך את המילה "באמצעות".

בדיוק.

תמי ירמיהו: זה גם יהיה חופף למל"ג.

תמי ירמיהו: שהתעודות יהיו חופפות.

שמרית גיטלין: אין הכרח שתהיה חפיפה.

שמרית גיטלין: השם של התואר יצוין בתואר המדויק שלו.

שמרית גיטלין: קיבלנו את ההערה שלכם לעניין הזה.

שמרית גיטלין: לגבי הפירוש של התחומים, יש פה עמדה מקצועית של משרד הבריאות.

שמרית גיטלין: ממש תכף נקרא את התוספת הראשונה, ואז אני מציעה שנתייחס לנושא של פירוט התחומים.

ד"ר אופירה הוניג: עוד הערה קטנה - אני מהמועצה העליונה לטיפול באומנות בישראל ומייצגת גם את בית ברל.

ד"ר אופירה הוניג: אם כך כדאי לכתוב טיפול באומנויות.

שמרית גיטלין: גם לעניין הזה התייעצנו.

שמרית גיטלין: הסבירו לנו שאומנות היא שם כולל גם ביחיד.

שמרית גיטלין: אומנות זה גם ברבים.

ד"ר אופירה הוניג: הם יודעים טוב ממני בלשון.

ד"ר אופירה הוניג: אנחנו מדברים פה על משמעות המקצוע הזה לשטח.

ד"ר אופירה הוניג: אנחנו מדברים על אנשים שיוכלו אחר כך לדרוש את שלהם, לבקש מה שמגיע להם.

ד"ר אופירה הוניג: אנחנו צריכים לחשוב - אפשר להתייעץ שוב עם האקדמיה, אבל חשוב שלא יהיה בלבול.

ד"ר אופירה הוניג: שגם אם זה לשונית נכון, אם זה מבלבל מבחינת מה שאנשים מבקשים, צריך לדאוג שזה יהיה מאוד מדויק.

ד"ר אופירה הוניג: לכן האומנויות חשוב, כי מזה אנשים יבינו שיש לזה אפשרויות.

ד"ר אופירה הוניג: אני מבינה את העברית.

ד"ר אופירה הוניג: באנגלית קוראים לזה פשוט.

ד"ר אופירה הוניג: בעברית זה יותר מורכב.

ד"ר אופירה הוניג: שווה לחשוב על זה.

עידית סילמן: כרגע נכתוב את זה ככוכבית.

עידית סילמן: נתייעץ.

עידית סילמן: כרגע אפשר להשאיר את זה.

עידית סילמן: אני מבינה את העניין.

עידית סילמן: מנגד צריך לעשות סדר אחת ולתמיד ולהבין מה זה הטיפול באומנות ומה זה כולל.

אמילי חיה מואטי: זה כמו כירורגיה.

אמילי חיה מואטי: יש כירורג שד, אבל בגדול זה התחום.

אמילי חיה מואטי: אני כל כך שמחה שזה קורה, שעל הדקויות האלה נשב כבר אחרי.

עידית סילמן: אני משאירה את זה כרגיל טיפול באומנות.

עידית סילמן: כפי שציינה חברת הכנסת אמילי מואטי שאומרים כירורגיה ולא כירורגיות.

עידית סילמן: גם כאן יהיה טיפול באומנות.

עידית סילמן: נפרוט לפרוטות.

עידית סילמן: נבדוק את זה פעם נוספת מול הייעוץ המשפטי.

שמרית גיטלין: סעיף 2, אני מציעה לדלג כרגע כי מדובר בהוראות מעבר.

שמרית גיטלין: הן תמיד נגזרות מההוראות הקבועות, כלומר אנחנו יודעים מה הדרישות הקבועות, ואז אנחנו בודקים על אילו דרישות צריך לוותר לאנשים שעוסקים כבר בתחום.

שמרית גיטלין: לכן לא ניתן לדון בהוראות מעבר לפני שהסדרנו מה ההוראות הקבועות.

שמרית גיטלין: אני מציעה שנדלג.

עידית סילמן: הוראות המעבר זה מה שאומר מי עד עכשיו נכנס ויכול להיכלל בחקיקה הזאת וכמה זמן זה נגזר אחורה ומה הקריטריונים.

עידית סילמן: כל זה ייגזר מההוראות הקבועות שאותן נקבע.

שמרית גיטלין: מדלגים על סעיף 2 כרגע.

שמרית גיטלין: עוברים לסעיף 3, עמ' 4, תיקון לתוספת הראשונה.

שמרית גיטלין: ברגע שהסדרנו את המקצוע בחוק, לא צריך לומר את זה במפורש ומאליו חלות פה כל ההוראות שחברות ושחבר הכנסת דיברו עליהן, חובות אמון, אתיקה מקצועית, הוראות של ועדות מייעצות שמייעצות לשר לגבי תחומי מומחיות, הגבלת פרסומות, אתיקה, כל ההסדרה של הכשרה מעשית של הבחינות, של המומחיות.

שמרית גיטלין: נושא נוסף שמוסדר – משמעת.

שמרית גיטלין: פיקוח על בעלי תעודות במקצועות הבריאות, יש סמכות למשרד הבריאות לפקח, לתת להם הוראות מקצועיות, לתת להם הוראות הנוגעות לדרכי פעולתו של בעל תעודה.

שמרית גיטלין: לדרוש מהם להשתתף בתוכניות הכשרה ובהשתלמויות מקצועיות, שגם על כך דובר.

שמרית גיטלין: לכן ברגע שאנו מכניסים את המקצוע לחוק, כל ההוראות שקיימות פה, חלות אוטומטית.

שמרית גיטלין: בתוספת הראשונה לחוק העיקרי אחרי פרט 8 יבוא – אסביר מה זה התוספת הראשונה ופרט 8.

שמרית גיטלין: כיום בסעיף 8 לחוק יש הסדרה מי רשאי לקבל תעודה במקצוע בריאות.

שמרית גיטלין: כתוב כך: מי שנתקיימו בו כל אלה זכאי לקבל תעודה במקצוע בריאות.

שמרית גיטלין: 1.

שמרית גיטלין: הוא בגיר – אני מקריאה מהחוק היום – 2.

שמרית גיטלין: הוא אזרח ישראלי או תושב ישראל.

שמרית גיטלין: 3.

שמרית גיטלין: הוא עומד בתנאי הכשירות המנויים לגבי מקצוע בריאות בטור ב' בתוספת הראשונה לענין השכלה, הכשרה מעשית ועמידה בבחינות.

שמרית גיטלין: כלומר בתוספת הראשונה קבועות הדרישות המקצועיות שאותן נקריא כרגע.

שמרית גיטלין: אותם מוצע להסדיר לגבי טיפול באומנות.

שמרית גיטלין: אציין שיש בסעיף 8 עוד תנאים נוספים לגבי מצב בריאותי, הרשעה פלילית.

שמרית גיטלין: לגבי תעודת קלינאי תקשורת ותעודת קרימינולוג קליני בלבד נדרש גם ידע בסיסי בשפה העברית.

שמרית גיטלין: אנו קוראים את התוספת הראשונה ואלו תנאי הכשירות הקבועים שיידרשו לגבי טיפול באומנות.

מיכל מרים וולדיגר: פה בעקבות התיקון הקודם שלנו, זה צריך להיות- - -

שמרית גיטלין: השם של המקצוע הוא טיפול באומנות.

שמרית גיטלין: שלחו לנו מיה"ת הערה שהתואר עצמו שניתן באקדמיה – ביררתי את זה עם המל"ג – זה טיפול באמצעות אומנויות אז נדרוש את התואר שהמל"ג נותן.

מיכל מרים וולדיגר: הרגע אמרת שהחוק והמל"ג זה לא אותו דבר.

מיכל מרים וולדיגר: לי כעורכת דין כמעט 30 שנה, כשמשתמשים בביטוי בתוך החוק, הוא צריך להיות לאורך כל החוק.

שמרית גיטלין: יש פה שלושה טורים.

שמרית גיטלין: הטור הראשון הוא שם המקצוע ונשאר טיפול באומנות, אחיד לאורך כל החוק.

שמרית גיטלין: בטור הנוסף זה מה תנאי הכשירות.

שמרית גיטלין: כשאני אומרת איזה תואר אני דורשת, אני דורשת את התואר שהמל"ג נותן.

שמרית גיטלין: פה אני חייבת להיות עקבית עם המל"ג.

שמרית גיטלין: אני לא יכולה לרשום תואר שאין במל"ג.

שמרית גיטלין: אני דורשת את התואר שמקבלים מהמל"ג.

שמרית גיטלין: אברר עם המל"ג.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רוצה לעכב את זה, אבל אם אמרנו קודם שלא נכון לומר אומנויות, למה אני כחמוקק אסכים?

מיכל מרים וולדיגר: תבדקי עם המל"ג, אם אפשר לומר טיפול באומנות.

אמילי חיה מואטי: אומנות מאכלסת בתוכה את כל התחומים שעליהם דיברנו.

שמרית גיטלין: אשאל את המל"ג אם הם יכולים לשנות את השם של התואר.

תמי ירמיהו: אם מוסיפים את המקף ולידו את סוג האומנות, זה עושה את ההגדרה, כי סוג האומנות זה לא סתם.

תמי ירמיהו: זה דורש 500 שעות לימוד.

תמי ירמיהו: לכן זה צריך להופיע בהגדרה.

תמי ירמיהו: אני מקבלת שיהיה כתוב טיפול באומנות – תנועה ומחול, טיפול באומנות – ביבליותרפיה.

תמי ירמיהו: כי יש לזה השלכה של ההשכלה, שנדרש מהאדם.

עידית סילמן: ודאי.

עידית סילמן: גם לא רוצים שכולם יהיו הכול.

עידית סילמן: עבדתי בצד השני של קופות החולים שהפנו לטיפולים השונים.

עידית סילמן: הסדר בהחלט נדרש.

רגדה חכים: חשוב לי לציין, שאנחנו גם לקלינאות תקשורת אנחנו רושמים שיש שני מקצועות מחולקים.

רגדה חכים: לא רק מטפל בקלינאות תקשורת.

רגדה חכים: הוא מטפל, זה שני תחומים, בשפה ודיבור, ובשמיעה.

עידית סילמן: חשוב גם שם.

עידית סילמן: לשם נגיע.

זה ידע מיוחד.

רגדה חכים: יש שלמדו רק לשפה ודיבור או רק לשמיעה.

עידית סילמן: חשוב.

שמרית גיטלין: (1) תואר אקדמי שני בטיפול באמצעות אומנויות.

שמרית גיטלין: זו הערה שקיבלנו מיה"ת, שזה השם של התואר שניתן ובדקנו עם המל"ג אבל נבדוק את זה שוב אם הם יכולים להתאים עצמם אלינו.

עידית סילמן: מהלשכה המשפטית של המועצה להשכלה גבוהה נדב שמיר רוצה לעלות בזום ולהאיר את עינינו באל"ף ואולי גם בעי"ן.

נדב שמיר: רציתי לשמוע את הנוסח קודם.

נדב שמיר: כי הנוסח שמונח בפניי הוא דורש תיקון מבחינתנו.

נדב שמיר: אני מדבר על כל הסעיף.

שמרית גיטלין: התחלנו רק להקריא.

עידית סילמן: נתקדם.

עידית סילמן: ברגע שהוא עולה, תעדכנו אותנו.

שמרית גיטלין: (1) תואר אקדמי שני בטיפול באמצעות אומנויות; [הצעת ח"כ אשר: או תעודת הכשרה מקצועית בטיפול באומנות] (2) הכשרה מעשית במשך תקופה שנקבעה בתקנות; (3) עמידה בבחינות שקבע המנהל.

שמרית גיטלין: הטור השלישי מתייחס לשם של התעודה שתינתן.

שמרית גיטלין: זה תעודת מטפל באומנות.

עידית סילמן: מישהו רוצה להעיר?

ד"ר אופירה הוניג: אתם מאפשרים בסעיף הזה תעודת הכשרה ללא תואר?

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: מדובר באותם תנאים בדיוק, אחד לאחד, כמו בתואר.

מיכל שיר סגמן: אותם תנאים, אותן תוכניות.

מיכל שיר סגמן: אותן הכשרות, אותן התמחויות, אותן שעות בדיוק, קופי פייסט.

מיכל שיר סגמן: פשוט שזה מיועד לאוכלוסייה שלא הולכת לאקדמיה.

מיכל שיר סגמן: השאלה היא מי מאשר את זה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו הצענו שזה יבוא בגושפנקא של מנכ"ל משרד הבריאות.

מיכל שיר סגמן: זה יכול להיות על ידי המל"ג.

מיכל שיר סגמן: לא משנה איזה גורם מוסמך יהיה זה שייתן את הגושפנקא.

מיכל שיר סגמן: התנאים הם אותם תנאים.

מיכל שיר סגמן: אין פשרה ברמת המקצועיות.

עידית סילמן: יש לנו דיון נפרד בנושא הזה של הסעיף שנקרא הצעת חבר הכנסת יעקב אשר או תעודת הכשרה מקצועית בטיפול באומנות.

עידית סילמן: אנו יושבים על זה כרגע מול פרופ' יציב שנמצא גם הוא בזום.

עידית סילמן: עשינו אתו אתמול זום מיוחד.

עידית סילמן: אנחנו נמצאים עם משרד הבריאות בקשר.

עידית סילמן: לא נרצה לפגוע ביכולת ובהכשרה המקצועית ברמה הכי גבוהה.

עידית סילמן: לכן אנו מניחים את זה כרגע בצד.

עידית סילמן: זה בסיכום עם חבר הכנסת אשר.

עידית סילמן: כרגע אנו מתקדמים ללא זה.

ד"ר אופירה הוניג: אני חושבת שנמצא בזום פרופ' יהודה ברנדס.

קרן ברק: אנחנו רוצים להתקדם.

ד"ר אופירה הוניג: זה קריטי.

קרן ברק: הכול קריטי.

מיכל שיר סגמן: גם כשהחוק עובר קריאה ראשונה, הכול פתוח.

ד"ר אופירה הוניג: אנשים מבינים שיש תואר שני לחרדים?

מיכל שיר סגמן: זה לא הדיון עכשיו, ואם נפתח את זה, לא תהיה קריאה ראשונה, ואז יהיו לזה השלכות.

מיכל שיר סגמן: אתם צריכים להבין את זה.

קרן ברק: חשוב שאמרתם לפרוטוקול אנחנו לא יכולים עכשיו לדון בזה.

עידית סילמן: אני רוצה שדברים ייאמרו לפרוטוקול כי אני רוצה שלפרוטוקול נגדיר שאנחנו צריכים לטפל בדברים האלה ושהם לא נעולים.

עידית סילמן: רק אומר שהמטרה של כולנו כאן

עידית סילמן: לקדם את החקיקה הזאת, והיא חייבת לעבור קריאה שנייה שלישית, ולקריאה שנייה ושלישית יש המון עבודה אחרי הקריאה הראשונה.

עידית סילמן: כל הדיוקים, כל הפיין טיונינגים נמצאים שם.

עידית סילמן: יש אפשרות שנמשיך ונדון בדברים ולא נאפשר דין רציפות ואז כל ה-7,000 שנושאים אלינו עיניים עכשיו, יפסידו.

עידית סילמן: יש דין רציפות.

עידית סילמן: ואף אחד לא יקדם חקיקה גם לא לשנייה ושלישית.

עידית סילמן: זה תמיד יהיה אישיו.

עידית סילמן: זה לא משנה מה ההרכב שיישב פה בוועדה.

עידית סילמן: לכן אני אומרת – בואו נתקדם.

עידית סילמן: גם אני, כשהלכתי ללמוד אף על פי ולמרות הכול במקום הטוב ביותר כדי להגיע עם תעודה אקדמאית וכל מה שצריך, אעשה הכול כדי שהדברים יהיו כמו שצריך, ומנגד להתחשב במי שצריך בלי לפגוע באיכות של המקצוע.

קרן ברק: גם בסוף משרד הבריאות צריך להכיר בזה, ומן הסתם נצטרך דין ודברים עם משרד הבריאות.

עידית סילמן: החקיקה הזאת תהיה בתיאום מול המשרד שהולך לפקח על זה.

עידית סילמן: לכן אל לכם לדאוג.

עידית סילמן: אנחנו כאן.

עידית סילמן: לי יש רצון לסגור את זה עוד הרבה לפני הקריאה הראשונה אבל בואו נתקדם.

עידית סילמן: בבקשה.

אני רוצה לדבר על הרציונל.

לא ניכנס לעניין הזה עכשיו, כי בסופו של דבר אנחנו עושים את זה בשביל אנשים.

לא מחוקקים כדי שיהיה כתוב על המצבה שלנו שחוקקנו.

אני בא מעולם החיים המעשי.

לנהל אנשים, את החיים שלהם.

הגעתי לכנסת.

אני חושב שזה אחד הדברים הטובים שיש, שמגיעים אנשים עם ניסיון.

למשל, אקח את יושבת-ראש הוועדה שהתעסקה בכמה נושאים שהיום היא מכירה אותם גם מכאן.

אני אומר דבר אחד – אם אנחנו רוצים לשנות פה עכשיו פרדיגמות קבועות של הרבה שנים, יש מחוקקים טובים ופופוליסטים יותר.

אני רוצה שכל ילד חרדי וכל ילדה חרדית וכל נער או נערה חרדים יוכלו לקבל את הטיפולים האלה.

אני רוצה שנשים חרדיות יעסקו בדבר הזה ברמה הגבוהה ביותר.

תתקילו אותי כל שעה, כל מספר שעות, תחומים, עם פיקוח כזה או אחר שיכול לבוא מלווה.

אממה, אם אתן נצמדות לעניין האקדמאי כמשמעו, למשל תואר שני, 99% מהנשים, וגם חלק גדול, כמעט מלא, גם גברים, לא יגיעו לתואר שני באוניברסיטה כי לומדים שם מעורב.

תואר ראשון, והיום יש משהו שנמצא בבית משפט שאנו לא יודעים איך זה ייגמר.

גם אותן בנות שלומדות במקצועות שהם משהו מפעם, של אקדמיה, זה אחוזים בודדים מסך הבנות המסיימות את תוכניות הלימודים.

לכו ותראו מה קורה במקצועות אחרים – תכנות, ראיית חשבון, דברים אחרים.

פה מדובר בבריאות, בנפש.

אם ייחקק פה חוק, שאוכלוסייה חרדית, וגם חלק גדול מאוכלוסייה ערבית, שהיום לומדים כתף אל כתף, וגם אנשים חילוניים שלומדים בווינגייט או בבית ברל או במקומות אחרים, אם הם יודרו מהתהליך הזה בגלל החלטות לא נכונות – כמו ש-15 שנה - אולי זה יעבור, אבל לא יהיה מצב שבו אוכלוסיות שלמות לא יוכלו לקבל.

אם אתם רוצים דרך זה להסביר להם למה זה כן טוב שייכנסו לאוניברסיטה, זה סיפור אחר.

זה לא בוועדה הזאת.

בוועדה הזאת אנחנו צריכים לדאוג, ואני אומר פה מה שאמרתי במליאת הכנסת ומה שאמרתי בישיבות הפנימיות עם כל המציעות – אני לא מחפש להוריד את הרמה גרם.

תקבעו את הרמות הכי גבוהות, עם הפיקוח הכי גבוה, אבל תאפשרו לכלל הציבור לעשות זאת.

וגם אם יבואו כמה אנשים ויגידו: למדתי במקום מסוים ואני כן יכולה – זה מעט מאוד.

אז אולי לא ירצו תחרות שתהיה להם, אבל אני כן רוצה שיהיו מטפלות באומנות, כמו שאני יודע שקיימות היום, וחלקן מצוינות, למרות שזה לא היה מוסדר.

אני רוצה להסדרה הרבה יותר חזקה ממה שהיה בעבר.

הרבה יותר.

בלימודים, בהתמחות, בשעות - כמו כולם.

בהגדרות של כורי ההיתוך למיניהם – סיפור אחר.

עידית סילמן: אוסיף על חבר הכנסת יעקב אשר.

עידית סילמן: בסופו של דבר בטח במקום שחרט על דגלו, שחשוב לשלב בעבודה ולעודד אנשים לתעסוקה, בטח את הקהילות השונות ולנסות לסייע בידיהן, אנחנו לא יכולים לדבר מהפה אל החוץ.

עידית סילמן: אנו צריכים לעשות את זה הלכה למעשה תוך התחשבות ברמה הכי גבוהה, אבל לראות איך אנו מסייעים ומעודדים וגורמים לדברים האלה לקרות.

עידית סילמן: הקהילות האלה הן סופר חשובות.

עידית סילמן: הם עובדים מעולים, עובדות מעולות מכל מגזר, מכל קהילה.

עידית סילמן: אני ישבתי בצד של שירותי בריאות כללית וחיפשתי את ההתאמה הקהילתית כזאת.

עידית סילמן: רציתי מטפלות ומטפלים כאלה, והיה חסר לנו הרבה מטפלים ביידיש, בקלינאות תקשורת.

עידית סילמן: את בטח יודעת את זה, ממשרד הבריאות.

עידית סילמן: דברים שהרבה פעמים הם חסרים.

עידית סילמן: אנו יודעים עד כמה תמיד מי שזה חסר אצלו, גם הדברים הטיפוליים – סובל פעמיים.

עידית סילמן: כפל מבצעים.

עידית סילמן: אנו רוצים לנתק את זה.

עידית סילמן: לראות איך מביאים את ההכי טוב עם המקצועיות הגדולה ביותר, לא לדרוך על הרמה המקצועית אלא להרים את זה למעלה.

עידית סילמן: יש הזדמנות ושעת כושר לוועדה הזאת להרים את זה למעלה ולקחת את זה כמה צעדים קדימה ולסחוף לרמה אקדמית גבוהה תוך פיקוח והכרה גם את המקומות האלה.

עידית סילמן: זה מה שאנו רוצים.

עידית סילמן: בבקשה.

קרן ברק: אני מתבאסת רצח שאנחנו נכנסים לזה.

קרן ברק: נגיע בסוף לנקודת האיזון הנכונה ביותר.

קרן ברק: אני מזכירה פה לכולם שלא משנה מה נעשה, אנו צריכים שמשרד הבריאות – החלטה זה חייב להיות מקובל על משרד הבריאות.

קרן ברק: זה העיקר פה.

קרן ברק: כל אחד יצטרך לעשות צעד, אבל שבסוף נקודת הקצה היא שהחוק הזה יעבור עם רשיון למקצועות האלה שמשרד הבריאות מכיר בהם.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכימה עם קרן ואופירה וכולם.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו צריכות לצאת עם חיוך היום כי זה יום חג.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא פשוט, זה לא ברור מאליו.

מיכל מרים וולדיגר: בואו נתקדם.

מיכל מרים וולדיגר: את כל המכשולים אני בטוחה שנפרק לגורמים.

עידית סילמן: בבקשה.

חולוד מסעוד: שלום לכולם.

חולוד מסעוד: שמי חולוד מסעוד ואני גננת במקצוע 17 שנה לילדים על הספקטרום.

חולוד מסעוד: גם יש לי תואר שני בייעוץ חינוכי.

חולוד מסעוד: אני בוגרת וינגייט.

חולוד מסעוד: חשוב לי לציין בצורה הכי אותנטית את ההתנסות שלי בווינגיט, את שלוש השנים שעברתי שם.

חולוד מסעוד: אספר את הסיפור שלי, ואני מתרגשת כי החברה שלנו מדממת.

חולוד מסעוד: דיברת על ההתאמה הקהילתית.

חולוד מסעוד: תאפשרו לנו לחיות.

חולוד מסעוד: יש לנו השפה, מבינים את השפה כנשים ערביות, אבל לצערי יש מחסום.

חולוד מסעוד: וינגייט זה שלוש שנים שהיו להם דרישות מעל ומעבר.

חולוד מסעוד: תואר ראשון, שיטות מחקר, מבוא לפסיכולוגיה.

חולוד מסעוד: המון דרישות שהקשו עלינו.

חולוד מסעוד: לפני השנה הראשונה איבדתי את הדבר הכי יקר בעולם שלי, אבא שלי ז"ל.

חולוד מסעוד: הייתי מדממת.

חולוד מסעוד: שנה ראשונה טיפלו בנפש שלי, של כל הסטודנטים שהיו שם.

חולוד מסעוד: לא זרקו אותנו לים.

חולוד מסעוד: לא שלחו אותנו לסטאז'.

חולוד מסעוד: זאת היתה שנה שלמה של התפתחות אישית.

חולוד מסעוד: להכיל, לשמוע, להקשיב.

חולוד מסעוד: אני בכיתי שנה שלמה.

חולוד מסעוד: ואיך אפשר שמטפל יטפל בנפשו של אדם אחר כשהוא לא טיפל בעצמו?

חולוד מסעוד: אז קיבלנו את הטיפול שם בווינגייט דרך שיטות מעגלי הלב והמון מרצים מדהימים שבשטח הם עובדים כמטפלים – לא רק דוקטורנטים שיושבים עם המחקר – טיפלו בנו, לימדו אותנו ורכשנו את הכלים.

חולוד מסעוד: יצאנו לשטח בשנה שנייה, צמח שהתחיל לפרוח, אבל מאחורינו היה הדרכה לכל סטודנט, הדרכה אינטנסיבית, המון-המון שעות.

חולוד מסעוד: אני כל השבוע שלי היה וינגייט והייתי קצת כועסת על המסלול.

חולוד מסעוד: עבודות שהיו מחזירים לנו כמה פעמים והייתי אומרת: זה לא דוקטורט.

חולוד מסעוד: זה בסך הכול לימודי תעודה.

חולוד מסעוד: אבל אני בוגרת וינגייט, לימודי תעודה, ואני אומרת זאת בגאווה גדולה.

רגדה חכים: אני מבקשת להוסיף.

רגדה חכים: אני מבינה שלא צריך עכשיו לדון בזה.

רגדה חכים: חשוב לי לציין – שמעתי אותך בחדשות מדברת עם קרן נויבך על בריאות הציבור ועל הפערים בין צפון ודרום וצפון למרכז.

רגדה חכים: דיברת יפה על הדאגה לבריאות הציבור.

רגדה חכים: אני חושבת שבוועדת הבריאות, בראייה שלי ובתפקיד שלי שאני מכהנת בו היום כאחראית מקצועות הבריאות ובסוף חותמת על התעודות האלה, אני רוצה להרגיש שאני חלילה לא מתעללת באף ילד ולא עושה עוול לאף ילד ולא עושה שוני בין ילד וילד.

רגדה חכים: לא משנה אם הוא חרדי, ערבי – אני ערבייה, לגילוי נאות – אם הוא אתיופי.

עידית סילמן: מי כמוך יודעת שבתוך מערכת הבריאו יש הכול מהכול.

עידית סילמן: כולם שווים.

רגדה חכים: חשוב שאנו נותנים שוויון.

רגדה חכים: לתת לאותו טיפול.

רגדה חכים: אני לא רוצה להרגיש שאותו ילד, יקבל טיפול – השתמשת במילה נחות – נחות ממישהו אחר.

מי רוצה שיהיה נחות?

את מציגה כאילו את לא רוצה ומישהו אחר כן.

רגדה חכים: המוסד להשכלה גבוהה כבר 15 שנה קבע את הדרישות.

רגדה חכים: אני חושב שזה המוסד במוסמך במדינת ישראל לקביעת הלימודים וההכשרה.

רגדה חכים: אפילו אנחנו כמשרד הבריאות לא יכולים להיכנס בלימודים בארץ.

רגדה חכים: אין לנו הסיי להיכנס לדבריו של המל"ג.

רגדה חכים: המל"ג קבע וזה מלמעלה.

רגדה חכים: יש פה קצת משהו לצאת יותר מדי מהקופסה.

אתם לא אוהבים לצאת מהקופסה.

אני יודע.

15 שנה.

כולנו באותה קופסה.

עידית סילמן: התחלתי ואמרתי שאתמול ישבנו עם פרופ' יציב- - -

רגדה חכים: חשוב היה לי שזה יהיה בפרוטוקול.

עידית סילמן: בסדר.

עידית סילמן: כל אחד חשוב לו שייכנס לפרוטוקול הנושא שלו.

עידית סילמן: בבקשה.

הודיה ביטון: שלום, אני הודיה ביטון, מטפלת באומנות, מובילת המחוז החרדי בטיפול באומנויות ומנהלת הפורום החרדי למטפלות באומנויות.

הודיה ביטון: התחלתי את המקצוע שלי לפני 17 שנה כמורת שפה.

הודיה ביטון: אז אקיוולנטי לקלינאות תקשורת.

הודיה ביטון: מאז עשיתי דרך ארוכה ומפרכת של מקצועיות, במהלכן עברתי טיפולי פוריות, ילדתי שני זוגות תאומים.

הודיה ביטון: עשיתי דרך ארוכה מאוד עד שהגעתי לפה.

הודיה ביטון: היום אני יכולה להסתכל על הטיפול במבט אחר – לא כתרפיה, לא כמשהו של רק הכלה ורק הקשבה כי כשמגיעה אליי מטופלת, השבוע הגיעה אליי מטופלת, נקרא לה שרה.

הודיה ביטון: היא הלכה למטפלת.

הודיה ביטון: שאלה אותה: האם את מוכרת?

הודיה ביטון: ענתה: אני מוכרת על-ידי קופות חולים.

הודיה ביטון: ישבה אצלה שלוש שנים.

הודיה ביטון: אגב, אני מאוד מעריכה את כל מה שאתם עושים לבריאות הנפש.

הודיה ביטון: היא עברה מקרים לא פשוטים באשפוז במרכז בריאות הנפש.

הודיה ביטון: היא היתה שם עם פוסט טראומה, עם חרדות, היא עברה טיפול של שלוש שנים.

הודיה ביטון: אחרי זה עצרה את זה ועברה אליי.

הודיה ביטון: האם היא קיבלה משהו בטיפול הזה?

הודיה ביטון: היא קיבלה הכלה, הקשבה, חמלה, אבל היא לא קיבלה אדם מקצועי שיודע מה זה הקוד האתי שחברת הכנסת מדברת עליו.

הודיה ביטון: היא לא קיבלה אדם מקצועי שהולך להדרכות ויודע מה קורה בין מטופל למטפל במשך הזמן ובמשך הטיפול.

הודיה ביטון: לא קיבלה אדם מקצועי שמבין את כל התהליכים ומקשר בין התיאוריה לשדה.

הודיה ביטון: רק מפה מההבנה של מה זה טיפול אמיתי, שזה לא רק תרפיה נחמדה, בגלל המקום של התרבותי, פתחתי בהתנדבות את הפורום החרדי למטפלות באומנויות.

הודיה ביטון: הפורום הזה נותן מענה גם לקהילה וגם למטפלות.

הודיה ביטון: לקהילה הוא נותן הרבה - מה זה קוד אתי?

הודיה ביטון: מי זה מטפל?

הודיה ביטון: האם כל אחד יכול ללכת לכל מטפל?

הודיה ביטון: והאם אני יכולה ללכת למטפלת שיש לה טייטל של תואר שני, האם יכולה ללכת אליה אם יש לה פוסט טראומה?

הודיה ביטון: גם לא.

הודיה ביטון: יש בפורום החרדי 1,500 מטפלות בעלות תואר שני שעשו את כל ההכשרה שלהן.

את לא רוצה תחרות, אני מבין.

הודיה ביטון: ממש לא.

אין לך 1,500.

את סתם אומרת.

אתם מציגים את זה כאילו המקצוענות נמצאת במקום אחד.

כמה בנות בכיתה שלך הלכו לתואר שני?

הודיה ביטון: אני שבע שנים עובדת בהתנדבות למען הקהילה לא בשביל המטפלות.

הודיה ביטון: בשביל הקהילה שלי.

הודיה ביטון: בשביל הילדים שלי ושלך שיקבלו את הטוב ביותר.

עידית סילמן: אם לתא יודעים מה זה להעלות מחדש חקיקה לוועדת שרים חקיקה, לאשר אותה, להעביר אותה לוועדה הנכונה ולהתחיל לעבוד עליה.

עידית סילמן: חברות, חברים, אני אוהבת את כולכם.

עידית סילמן: בואו נתקדם.

עידית סילמן: זה צריך להיות בסוף בהלימה מול משרד הבריאות.

עידית סילמן: זה משרד ששותף לוועדה.

עידית סילמן: קדימה.

שמרית גיטלין: סעיף 4.

שמרית גיטלין: תיקון לתוספת השלישית.

שמרית גיטלין: בתוספת השלישית לחוק העיקרי, אחרי פרט 8 יבוא: "9.

שמרית גיטלין: טיפול באומנות מטפל באומנות".

שמרית גיטלין: התוספת השלישית קובעת ייחוד התואר.

שמרית גיטלין: סעיף 4 לחוק הקיים אומר שלא ישתמש אדם בתואר המנוי בטור ב' בתוספת השלישית או בכל תואר הדומה לתארים אלה אלא אם כן הוא בעל תעודה במקצוע בריאות, וגם לא יציג אדם במישרין או בעקיפין את עצמו כעוסק במקצוע בריאות המנוי בטור א' בתוספת השלישית אלא אם כן אותו אדם הוא בעל תעודה באותו מקצוע בריאות.

שמרית גיטלין: כלומר מרגע שאנו מתקנים את התוספת השלישית, ומכניסים את התואר: מטפל באומנות לתוך החוק - אדם שאין לו תעודה ממשרד הבריאות לא יכול להגיד שהוא מטפל באומנות ולא יכול להציע טיפול באומנות.

שמרית גיטלין: 5.

שמרית גיטלין: חוק זכויות החולה.

שמרית גיטלין: בחוק זכויות החולה, התשנ"ו–1996‏ , בסעיף 2 – (1) בהגדרה "מטפל", אחרי "כירופרקט" יבוא "מטפל באמנות"; (2) בהגדרה ""מרפא בעיסוק", "פיזיותרפיסט", "קלינאי תקשורת", "תזונאי-דיאטן", "קרימינולוג קליני", "פודיאטר", "פודיאטר מנתח", "כירופרקט"", אחרי ""כירופרקט"" יבוא ""מטפל באומנות"".

שמרית גיטלין: המשמעות של התיקון בחוק זכויות החולה זה שבתוך ההגדרה מטפל אנחנו מכניסים גם את המטפל באומנות ואז המשמעות היא שכל החובות שחלות על מטפל בתוך חוק זכויות החולה יחולו גם.

שמרית גיטלין: תיקון חוק בטוח בריאות ממלכתי.

שמרית גיטלין: 6.

שמרית גיטלין: בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994, בסעיף 21ב, הסיפה החל במילים "בתחום הפיזיותרפיה" תימחק, ובמקומה יבוא "לרבות שרותי בריאות נוספים כמשמעותם בסעיף 10, במקצוע בריאות כהגדרתו בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח-2008, יינתנו על ידי בעל תעודה באותו מקצוע בריאות כהגדרתו באותו חוק.

שמרית גיטלין: " אסביר.

שמרית גיטלין: סעיף 21 לחוק ביטוח ממלכתי היום אומר ששירותי הבריאות הניתנים לפי חוק זה בתחום הפיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, תזונה ודיאטנות או הפרעות בתקשורת, יינתנו על-ידי פיזיותרפיסט, מרפא בעיסוק, תזונאי, דיאטן או קלינאי תקשורת לפי העניין כהגדרתם בחוק הסדרת העיסוק.

שמרית גיטלין: בעצם אנו מרחיבים פה.

שמרית גיטלין: אמרים שכל שירותי הבריאות שניתנים לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ואנו מבהירים שזה לרבות שירותי בריאות נוספים כמשמעותם בסעיף 10, כלומר לרבות התוכניות של שירותי בריאות נוספים של קופות החולים, מושלם, עדיף.

תמי ירמיהו: כלומר טיפול באמצעות אומנויות נכנס לחוק הזה.

שמרית גיטלין: אני לא מחייבת את הקופות לתת, אבל זה אומר שאם הקופה נותנת שירות בריאות של טיפול באומנות, בין אם היא עושה את זה באמצעות הסל ובין אם עושה את זה באמצעות שב"ן, היא יכולה לתת את זה רק באמצעות מישהו בעל תעודה.

עידית סילמן: כלומר זה כולל גם את הקופות שכרגע יצטרכו להסדיר את התחום הזה.

תמי ירמיהו: גם דרך הקופה עצמה.

עידית סילמן: דרך הכול.

שמרית גיטלין: התיקון הזה לא חל רק על המטפלים באומנות אלא גם על יתר המקצועות כי הגדרתי שכל מקצוע בריאות שמוסדר פה בחוק, יינתן רק על-ידי בעל תעודה.

שמרית גיטלין: תיקון חוק חינוך מיוחד.

שמרית גיטלין: 7.

שמרית גיטלין: בחוק חינוך מיוחד, התשמ"ח-1988, בסעיף 18(ג), במקום "הריפוי בדיבור", יבוא "הריפוי בדיבור או הטיפול באומנות" ובמקום "וקלינאי תקשורת" יבוא "קלינאי תקשורת ומטפל באומנות".

שמרית גיטלין: סעיף 18ג לחוק חינוך מיוחד קובע שהטיפולים הניתנים לפי חוק זה בתחום הפיזיותרפיה, הריפוי בעיסוק או הריפוי בדיבור יינתנו על-ידי פיזיותרפיסט, מרפא בעיסוק או קלינאי תקשורת לפי העניין- - -

עידית סילמן: כרגע אפשר להכניס גם את המטפלים באומנות, לחוק החינוך המיוחד.

עידית סילמן: זה סופר קריטי ומשמעותי וחשוב וזו הבשורה.

עידית סילמן: בואו נתמקד בדברים האלה.

עידית סילמן: אמיתי.

עידית סילמן: אתם לא מבינים.

עידית סילמן: כל מי שמטפל, יש לו צמרמורות כרגע.

פנינה אלתר: רציתי לומר שמשרד החינוך מעסיק 3,500 מטפלים.

פנינה אלתר: אנחנו משתמשים במחוון ומסתמכים על כל הקריטריונים של המל"ג.

פנינה אלתר: כלומר בפועל עובדים אצלנו ואנחנו נסמכים על כל הקריטריונים של ההכשרה, כאילו שיש תעודת מקצוע.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: הערה חשובה.

מיכל מרים וולדיגר: אני יודעת שזה יקפוץ פה רבים, רק אני חייבת לומר – אחרי שנסיים את הדבר הזה יש לנו את הטיפול בעזרת בעלי חיים.

מיכל מרים וולדיגר: כפי שאמרתי מלכתחילה וקרן דיברה על זה – כשמביאים את כל המטפלים ואז מוצאים את זה ואת זה.

שמרית גיטלין: 8.

שמרית גיטלין: תחילה.

שמרית גיטלין: (א) תחילתו של חוק זה בתום 12/18 חודשים – אני מציעה לקבוע מיום פרסומו - נועד לאפשר זמן היערכות לעוסקים במקצוע שיצטרכו להשלים לימודים, בחינות, הכשרה מעשית וכו'.

שמרית גיטלין: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), תחילתם של סעיפים 7 ו-8 - התיקונים שהצעתי לחוק ביטוח בריאות ממלכתי וחוק חינוך מיוחד - נקבע להם תחילה ייתכן מאוחרת יותר כי זה יצריך היערכות מאוד גדולה של כל העוסקים בתחום שיכול להיות שהיום הטיפולים ניתנים על-ידי גורמים אחרים.

עידית סילמן: היועצת המשפטית, קראנו הכול חוץ מסעיף 2 של הוראות המעבר שלהן נתכנס, וההערה של חבר הכנסת יעקב אשר, הסעיף שלו שאנחנו מכניסים כאן שעליו נשב.

עידית סילמן: אותו נתקנן.

עידית סילמן: בסוף יהיה בסדר.

עידית סילמן: מפה תמיד יוצאים מרוצים ועם חיוך כמו אצל רופא.

עידית סילמן: האוצר, נעלה את גאיה.

עידית סילמן: היא לא פה?

עידית סילמן: מי פה מהאוצר?

עידית סילמן: אני חייבת שהם יאמרו שאין עלות תקציבית לחקיקה כדי שנוכל למזג את הצעות החוק.

שמרית גיטלין: כשמכינים הצעת חוק שאינה ממשלתית, לקריאה ראשונה, אנחנו צריכים להזמין לדיונים את שר האוצר.

שמרית גיטלין: הוועדה צריכה לקבוע האם מדובר בהצעת חוק תקציבית או לא.

שמרית גיטלין: אם זו הצעת חוק תקציבית, צריך רוב מיוחד במליאה של 50 חברי כנסת.

שמרית גיטלין: אם לא, אין צורך ומסתפקים ברוב רגיל.

שמרית גיטלין: אפשר בדיון הבא.

מיכל שיר סגמן: אנחנו רוצים לפני הפגרה להספיק.

עידית סילמן: אנחנו נטפל בזה.

עידית סילמן: אטפל בזה מולכם כדי שנוודא את זה.

עידית סילמן: לדיון הבא נגיע עם המיזוג של כל הצעות החוק להצעה אחת.

מיכל שיר סגמן: נוכל בדיון הבא להצביע להכנה לקראת הכנה ראשונה?

עידית סילמן: נצטרך לקיים דיון על הוראות המעבר.

מיכל שיר סגמן: חייבים להעביר את זה קריאה ראשונה לפני הפגרה.

עידית סילמן: לכן נתכנס כמה שיותר מהר.

עידית סילמן: את לא צריכה זמינות מליאה.

עידית סילמן: זה חוק שיעבור קואליציה אופוזיציה.

עידית סילמן: אין לך שום צורך בחוק מליאה.

עידית סילמן: אפשר להעביר אותו ביום שלישי.

עידית סילמן: זה החוק הכי לא בעייתי.

עידית סילמן: יש לנו זמן.

עידית סילמן: אני נועלת את הדיון.

קרן ברק: אבל למה לא מצביעים עכשיו?

עידית סילמן: אנחנו לא יכולים להצביע על הכנה לקריאה ראשונה כי אנחנו צריכים גם את התיקון הראשון בתוך החקיקה הראשית.

עידית סילמן: היעד הוא שבוע הבא.

עידית סילמן: אין לנו ברירה.

עידית סילמן: הוראות מעבר הן נגזרות מההחלטה הראשית.

קרן ברק: אז מה ההבדל בין היום ליום ראשון?

קרן ברק: למה מראש כשקראת, דילגת עליהן?

עידית סילמן: כי הוראות המעבר נגזרות מההוראות הקבועות, ואנחנו צריכים לקבל החלטה על ההוראות הקבועות, איך ייראו.

עידית סילמן: אין בעיה רק שב-14:00 הוועדות צריכות להינעל בגלל ישיבות הסיעה.

עידית סילמן: אנחנו בדד ליין של זמנים.

קרן ברק: הרבה ועדות לא נגמרות ב-14:00.

מיכל שיר סגמן: אצלי בוועדה לזכויות הילד מחליפים אותי עכשיו בדיון שעכשיו מתחיל.

עידית סילמן: זו ההנחיה שקיבלנו כאן לוועדה מהיועצת המשפטית וממנהלת הוועדה.

עידית סילמן: לכן נקיים דיון נוסף.

עידית סילמן: פרופ' יציב יגיע אלינו עם ההערות לגבי מה שדיברנו.

עידית סילמן: אי-אפשר אפילו את ההוראות הקבועות לא לסגור.

עידית סילמן: היינו שמחים להתחיל לפני.

עידית סילמן: אני מודה לכל מי שהגיע לכאן.

עידית סילמן: נעדכן אתכם הרבה קודם לגבי הדיון הבא כדי שתוכלו להיערך אליו.

עידית סילמן: הוועדה תהיה זמינה כל השעות.

עידית סילמן: חברות הכנסת, חברי הכנסת, מבקשת מכם להתכנס ביחד כדי שנוכל להתקדם.

מיכל שיר סגמן: מבחינתנו מחר.

עידית סילמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.