ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 59, 2022-01-03 13:05

אפרת רייטן: אני מתכבדת לפתוח את הדיון הבא של ועדת העבודה והרווחה.

אפרת רייטן: היום 3 בינואר 2022, א' בשבט התשפ"ב, השעה 13:10 כמעט.

אפרת רייטן: על סדר היום, בהמשך לפנייתה של יושבת-ראש סיעת מרצ, חברת הכנסת מיכל רוזין, נושא התאגדות עובדי המחקר והפרויקט באוניברסיטת תל אביב לקידום תנאי העסקתם.

אפרת רייטן: נשלח מכתב ב-23 בדצמבר 2021 לוועדת העבודה והרווחה, ובו תוארה סיטואציה שבה כ-1,500 עובדי מחקר ופרויקטים באוניברסיטה מועסקים שנים ארוכות באוניברסיטה ומוגדרים כעובדים זמניים, ארעיים, ולכן אינם נהנים מזכויות, כגון ימי חופשה וכולי.

אפרת רייטן: לאחר התאגדותם עדיין ההנהלה אינה מנהלת עימם משא ומתן בתום-לב.

אפרת רייטן: אני מקריאה מתוך המכתב.

אפרת רייטן: חברת הכנסת רוזין, בעצם הרמת דגל בכל הקשור לפגיעה בזכות החוקתית להתארגנות.

אפרת רייטן: על כך הדיון.

אפרת רייטן: נשמח לשמוע ממך את ההמשך.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: קודם כול, אני מברכת את כל המוזמנים והמגיעים ואת חברי הכנסת הנוכחים.

מיכל רוזין: קרעי, תשמע, אולי תעזור לנו.

מיכל רוזין: אני מוטרדת מאוד מן הסוגיה הזאת, בעיקר אולי כי מדובר במעסיקה שאמורה להוות עבור כולנו מודל לחיקוי להומניזם, לאוניברסליות, לזכויות אדם, זכויות אזרח, יחסי עובדים, הגנה על עובדים.

מיכל רוזין: ודווקא כשזה מגיע במקום שבו אי אפשר לטעון לחוסר מודעות, חוסר הכרות, חוסר הבנה, אלא דווקא במעוז הקידמה של אוניברסיטת תל אביב אז אני חושבת שאנחנו צריכים להידרש לדון בדבר הזה.

מיכל רוזין: לכן פניתי אליך ואני שמחה על הדיון, כי זה אחד מן הכלים החשובים שלנו כחברי ועדת העבודה והרווחה להגן על זכויות עובדים.

מיכל רוזין: מדובר פה, כפי שאמרת, בקבוצה של כ-1,500–2,000 עובדים, שעובדים בכל מיני תפקידים שונים: תומכי מחקר, אנשי אדמיניסטרציה, מנהלי מעבדות, מחשוב וכדומה.

מיכל רוזין: זה מאוד מאוד מגוון.

מיכל רוזין: בעצם נוצרו מעמדות בתוך האוניברסיטה בין מי שיש לו קביעות ויש לו תקן ומי שיש לו שכר קבוע ובין עובדים זמניים.

מיכל רוזין: אני כרגע לא מדברת על הסגל הבכיר או על הסגל הזוטר.

מיכל רוזין: אני מדברת על עובדים שעובדים באוניברסיטה שנים רבות וארוכות בתפקידים מגוונים, ועדיין הם לא נחשבים כעובדים קבועים של האוניברסיטה, אין להם את התנאים הסוציאליים הראויים ולעיתים הם יכולים להיות מפוטרים בכל חודש, בכל שלושה חודשים או בכל חצי שנה ואז מעסיקים אותם מחדש, העיקר לא לתת להם את אותן זכויות סוציאליות.

מיכל רוזין: למרות הניסיון של אותם עובדים להתאגד ולהתארגן על מנת להגן על הזכויות שלהם, האוניברסיטה לצערי – אי אפשר לומר זאת אחרת פרט לכך שהיא מתנכלת להם.

מיכל רוזין: ניסו לפטר את יושב-ראש הוועד, פגעו בשכר של חברת ועד אחרת.

מיכל רוזין: למרות החלטה של בית הדין האזורי לעבודה על פגיעה בהתארגנות וקנס שהוטל על האוניברסיטה והוראה מצד בית הדין לעבודה להחזיר את יושב-ראש הוועד לעבודה, עדיין האוניברסיטה ממשיכה להתנהל באופן שלא מצופה ממוסד ציבורי, ובוודאי כזה שבפקולטה למשפטים שבו מרים את הדגל של זכויות האזרח והגנה על עובדים.

מיכל רוזין: אני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו נקרא מפה – ואני לא רוצה עוד לסכם, אני רוצה לשמוע את הסוגיה על בוריה – אני חושבת שאנחנו נדרשים לדון בדבר.

מיכל רוזין: אנחנו לא עושים משא ומתן במקום העובדים או במקום האוניברסיטה אבל אנחנו דורשים, והיו תקדימים לכך בעבר, שהאוניברסיטה תקיים משא ומתן הוגן, בתום-לב עם העובדים על מנת להגיע להסדר עם אותם עובדים.

מיכל רוזין: אנחנו לא יכולים להסכים לסיטואציה הזאת.

מיכל רוזין: זה פגיעה ביחסי עבודה במדינת ישראל.

מיכל רוזין: שוב אני חוזרת למשפט שאתו התחלתי: לא ייאמן שזה מגיע מאוניברסיטת תל אביב, מעוז המודרניה, הקידמה והרוח.

אפרת רייטן: תודה רבה לך, חברת הכנסת רוזין.

אפרת רייטן: נציגי עובדי המחקר, מי נמצא כאן?

אפרת רייטן: כולכם.

אפרת רייטן: מי מדבר?

מרדכי רונן: אני אשא דברים.

מרדכי רונן: קוראים לי ד"ר מרדכי רונן.

מרדכי רונן: אני נציג עובדי המחקר והפרויקט באוניברסיטה, שכוללים כ-2,200 עובדים.

מרדכי רונן: אנחנו בבעיה.

מרדכי רונן: אנחנו מועסקים לאורך שנים ארוכות, כפי שחברת הכנסת הנכבדה אמרה, בתת תנאים.

מרדכי רונן: אין לנו שום ביטחון תעסוקתי, אין לנו שום תנאים סוציאליים, אנחנו לא צוברים שום דבר.

מרדכי רונן: אנחנו מועסקים בחוזים זמניים של בין חודש לשנה.

מרדכי רונן: אני הועסקתי למשך תקופה כל שלושה חודשים מחדש, כל חודש מחדש.

אפרת רייטן: כמה שנים אתה כבר שם?

מרדכי רונן: מ-2012.

מרדכי רונן: אני אישית התחלתי את המאבק כשראיתי חבר שהוא גם עובד מחקר, בן 63, שכאשר חבר סגל שאצלו עבד יצא לפנסיה אותו זרקו.

מרדכי רונן: אז הבנתי שזה העתיד שלי.

מרדכי רונן: כאשר הבנתי זאת הלכתי כמו תמים לוועד כדי להגיד: חבר'ה, יש בעיה, בואו תטפלו בה.

מרדכי רונן: הוועד הקיים אמר: אתה לא שייך אלינו, אתה לא תקני.

מרדכי רונן: הבנתי שאני ושכמותי נופלים פה בין הכיסאות, ולא פלא שמעסיקים אותנו כך כי אין אף אחד שמייצג אותנו.

מרדכי רונן: אני פעיל בהתאגדות הזאת של העובדים מזה שבע שנים.

מרדכי רונן: אתם שואלים למה שבע שנים, אולי אני לא יעיל – אני עומד מול מעסיק שמתנהל בצורה גם כוחנית וגם חכמה כדי למסמס את ההתאגדות שלנו, הכול כדי למשוך זמן.

מרדכי רונן: הם יודעים דבר אחד ברור, שברגע שיהיה הסכם קיבוצי לעובדים האלה זה יעלה להם יותר ממה שעולים להם כל משרדי עורכי הדין וכל ההתעסקות בבתי המשפט וכל הפיצויים שהם משלמים עכשיו בפסק הדין אם הוא יהפוך חלוט בהחלטה של הארצי, אז שווה להם מבחינה כספית.

מרדכי רונן: זה הנקודה איך אוניברסיטת תל אביב מתנהלת.

אפרת רייטן: האם זה קיים רק באוניברסיטת תל אביב או גם באוניברסיטאות אחרות?

מרדכי רונן: אוניברסיטת תל אביב מובילה בתחרות בגדול.

מרדכי רונן: יש יותר עובדים שמוגדרים "ארעיים" מאשר עובדים תקניים.

מרדכי רונן: אבל הבעיה קיימת גם בטכניון, גם במכון ויצמן, גם בבאר שבע, בכל מקום יש את התעסוקה הארעית הזאת.

מרדכי רונן: הכול התחיל לפני 15–20 שנים, כאשר מן המסדרונות של הממונה על השכר הגיעה המלצה להתחיל להעסיק את העובדים בצורה ארעית, שתהיה העדפה.

מרדכי רונן: במשך השנים האחרונות כל תקן של עובד "יקר" נשתל לטובת עובדים אדמיניסטרטיביים ובמקומו הועסק עובד בתנאים של עובדי מחקר או עובד פרויקט או כל מה שמוגדר כתקציבים ארעיים, למרות שהתפקידים שלנו הם תפקידי ליבה, אנחנו עובדים בליבת העשייה האקדמית, אנחנו התומכים של המחקר וההוראה, אנחנו מדענים, אנחנו מהנדסים, אנחנו ביולוגים, כימאים, כל מה שתרצו.

מרדכי רונן: הם אומרים: לא, יקר לנו מדי להעסיק אתכם בתקן, נעסיק אתכם בצורה פוגענית.

מרדכי רונן: כך זה נמשך.

אפרת רייטן: יש מן הסתם איגודים אחרים באוניברסיטה, נדמה לי שלושה או ארבעה.

מרדכי רונן: יש את הסגל הזוטר, הסגל הבכיר, הסגל המינהלי.

אפרת רייטן: איתכם לא ניהלו אף פעם משא ומתן?

אפרת רייטן: וגם לא כעת, אחרי שכבר התאגדתם ונכנסתם תחת כנפי ההסתדרות?

מרדכי רונן: לפני שנתיים, בספטמבר 2020 התאגדנו בחסות ההסתדרות, שהיא הארגון היציג באוניברסיטה, והוקם ועד.

מרדכי רונן: מאותו רגע חלה תפנית משמעותית בהתנהלות מולנו – התחילה התנכלות.

מרדכי רונן: כלומר גם פגעו משמעותית בשכר של חברת ועד, אותי ניסו לפטר והסיבה היחידה שלא הצליחו היא רק בגלל שההסתדרות מגינה עליי בתור הארגון היציג.

מרדכי רונן: בעצם הם ממסמסים את המשא ומתן.

מרדכי רונן: בניגוד לפסיקה חלוטה של בית הדין, בא מוסד ציבורי ואומר: לא, אני לא מעביר לוועד את נתוני העובדים.

מרדכי רונן: הישיבה הראשונה של המשא ומתן התחילה בזה שעורך הדין של האוניברסיטה אמר: אנחנו לא מכירים בוועד.

אפרת רייטן: אבל היום בית המשפט כבר מכיר בוועד.

מרדכי רונן: בית המשפט קבע שאם ההסתדרות מכירה בוועד אז על המעסיק להכיר בו, אבל הם מתעלמים מזה.

מרדכי רונן: הם לא מעבירים לנו את הנתונים באצטלה שצריך כתב חיסיון על הפרטים של העובדים, אבל הם לא מוכנים להעביר לוועד את כתב החיסיון הזה, רק להסתדרות.

מרדכי רונן: הם לא מוכנים להכיר בוועד בכלום.

מרדכי רונן: אפילו במשא ומתן הם רצו שיהיה נציג של הוועד המינהלי הקיים.

אפרת רייטן: מתי לאחרונה ניהלתם איתם דיון שלא בבית משפט?

מרדכי רונן: לפני כחודשיים–שלושה, אולי יותר.

מרדכי רונן: ישיבות המשא ומתן מתנהלות בחוסר תום-לב כי עד שלא יביאו לנו נתונים של העובדים אי אפשר לעשות באמת משא ומתן פרודוקטיבי ולדבר על אנשים, במיוחד שהם מציגים כל הזמן עובדות שהן לא נכונות על מספר העובדים.

מרדכי רונן: הם טוענים עד היום שיש רק 1,100 עובדים, אבל כשהתחלתי לשאול אותם במשא ומתן האם הם כללו את עובדי השעות – לא, האם הם כללו אנשים שעובדים מתחת לאחוז תקן מסוים – לא.

מרדכי רונן: זאת אומרת, כל הזמן להשאיר את הקלפים אצלם.

אפרת רייטן: היום כשאתם מאוגדים ואתם כבר ועד, הרי כבר קיימת לכם זכות השביתה.

מרדכי רונן: קיימת, אבל צריך לזכור שני דברים.

אפרת רייטן: חשבתם לעשות שביתה?

מרדכי רונן: קודם כול, גם בפסיקה נכתב שמותר להסתדרות להכריז 48 שעות מראש על סכסוך עבודה.

מרדכי רונן: מותר לנו לשבות אבל יש לנו עובדים שבמשך שלוש שנים רואים איך מתעללים בוועד שלהם, מאבקים משפטיים כל הזמן.

מרדכי רונן: אנשים מבינים מה קורה.

מרדכי רונן: יש חברי ועד שפרשו.

מרדכי רונן: כאשר מעסיק מתנהל בצורה כזאת כוחנית מול עובדים שהם מוחלשים, אנשים מפחדים שהם יהיו פעילים בוועד ופשוט לא יחדשו להם את כתב המינוי.

מרדכי רונן: היו לי הרבה עובדים כאלה.

אפרת רייטן: אז ידכם על התחתונה גם בכל הקשור להתנהלות היום-יומית ולמשא ומתן.

מרדכי רונן: החלישו אותנו מאוד.

אפרת רייטן: יש לנו נציגות של האוניברסיטה בזום?

אפרת רייטן: דנה אהרן, סמנכ"לית משאבי אנוש, שלום.

אפרת רייטן: למה אתם לא יושבים לסגור איתם את התנאים?

אפרת רייטן: אנשים נראים לי באמת שגם נותנים את חייהם, את מרצם, את חוכמתם לאוניברסיטה, אני מניחה שעושים עבודה טובה, אתם מחדשים איתם את ההסכמים בכל פעם מחדש.

אפרת רייטן: למה לא להגיע איתם כבר להסדר ולהכיר גם בהם, ובעיקר להיטיב את הזכויות הסוציאליות של אותם עובדים מסורים?

דנה אהרן: אתייחס.

דנה אהרן: קודם כול, יש כמה אי-דיוקים אבל לא אעבור על כל דבר.

דנה אהרן: אוניברסיטת תל אביב היא מקום מאורגן.

דנה אהרן: יש לנו לא ארגון עובדים אחד ולא שניים.

דנה אהרן: העובדים מאוגדים ולגבי הסגל המינהלי אנחנו בקשרי עבודה הדוקים, עם הסכמי שכר של 50 שנים, של עשרות שנים, לא של שנה–שנתיים, מול ההסתדרות.

דנה אהרן: אז לא מדובר כאן על מקום לא מאורגן או שלא מבין מה זכויות העובדים.

אפרת רייטן: אנחנו יודעים.

אפרת רייטן: השאלה האם לא הגיע הזמן שתכירו גם בהם.

דנה אהרן: תנו לי רגע להשלים.

דנה אהרן: קודם כול, אנחנו כבר מנהלים משא ומתן.

דנה אהרן: אנחנו נפגשים לפגישות משא ומתן.

דנה אהרן: הייתה אמורה להיות פגישה לפני כשבועיים, שנדחתה לבקשת ההסתדרות בשל אילוצים טכניים להבנתי.

דנה אהרן: יש לנו פגישה בשבוע הבא.

דנה אהרן: אנחנו יושבים ומדברים.

דנה אהרן: באשר לנתונים – כפי שציין ד"ר רונן, האוניברסיטה כפופה לחוקי הגנת הפרטיות.

דנה אהרן: הנתונים הללו יועברו כמובן בכפוף לתקנות הגנת הפרטיות, של אבטחת מידע ולוודא שהנתונים האלה נמצאים במאגר מידע שמור.

אפרת רייטן: כפי שנתונים עוברים לאיגודים האחרים שאתם עובדים איתם?

דנה אהרן: כן, לגמרי.

דנה אהרן: לפני כמה שנים נכנסו לתוקף תקנות הגנת הפרטיות.

דנה אהרן: האוניברסיטה מקפידה עוד יותר בשנים האחרונות על נושא העברת מידע.

דנה אהרן: במיוחד כשמדובר על נתונים פרטניים.

דנה אהרן: לא מדובר על נתונים על כמה בסך הכול עובדים יש אלא ממש נתונים פר עובד, ושם אנחנו מקפידים יותר.

דנה אהרן: אבל אני מניחה שהנושא הזה יובהר בפגישה הבאה שיש לנו בשבוע הבא.

אפרת רייטן: זה נושא שאני מקווה שהוא בגדר הנושא הטכני, כן לפעול על פי החוק.

אפרת רייטן: כפי שאתם מעבירים את החומרים האלה עם הפרטים האישיים לאיגודים אחרים תעבירו גם להם.

אפרת רייטן: אבל זו באמת לא השאלה.

אפרת רייטן: קודם כול, אני שמחה לשמוע שיש לכם בשבוע הבא ישיבה, שזה כבר צעד חיובי כדי להגיע להסכמות כלשהן בין הצדדים.

אפרת רייטן: בסופו של דבר, כאשר אנחנו שומעים על מי שעובדים שנים רבות במוסד ולא מכירים בהם ובתקנים שלהם אלא הם שוב ושוב מוכרים כתפקידים ארעיים, אז יש פה עוול, ואמרה בצדק חברת הכנסת רוזין, שדווקא מכם אולי מצופה להתנהגות אחרת.

דנה אהרן: יש בהחלט מורכבות באופן ההעסקה אבל כן אומר שהנושא הזה נדון במשא ומתן.

דנה אהרן: אסביר לוועדה במה מדובר.

דנה אהרן: בין היתר מדובר למשל על עובדים שמועסקים על חשבון מענקי מחקר שמקבלים חברי סגל אקדמי בכיר.

דנה אהרן: מענקי המחקר קצובים בזמן, זו הסיבה שההעסקה באופייה היא זמנית והיא גם קצובה בזמן.

דנה אהרן: אבל לא אכנס לכל הפרטים, אני מציגה את זה רק כדוגמה.

אפרת רייטן: איך את רואה את המשך ההידברות ביניכם?

אפרת רייטן: מה הולך לקרות?

דנה אהרן: אנשי הנציגות וההסתדרות מבקשים לחתום על הסכם קיבוצי נפרד.

דנה אהרן: האוניברסיטה ביקשה לעגן במקור את ההסדרה הזאת דרך ההסכם הקיבוצי הקיים לסגל המינהלי, אבל זו הדרך שמבקשת ההסתדרות וזה הערוץ שכרגע אנחנו מדברים בו.

דנה אהרן: בישיבה האחרונה זו הייתה בקשה שלי, ביקשנו מן הנציגות להעביר אלינו או לגבש רשימת דרישות באופן מסודר כדי שנבין על מה מדובר.

אפרת רייטן: גיבשתם כבר?

מרדכי רונן: גיבשנו.

מרדכי רונן: גם בישיבת המשא ומתן אמרנו שיש לנו הרבה עובדים שישמחו להחיל את ההסכם הקיבוצי עליהם.

מרדכי רונן: אבל כשדנה מדברת פה על החלת ההסכם הקיבוצי, הם הדגישו במשא ומתן שהם ימשיכו להגדיר אותנו כארעיים, כי בהסכם הקיבוצי יש סעיף שאומר שמותר להעסיק עובדים ארעיים.

מרדכי רונן: זה בעצם לקבע את המצב הקיים, ולזה לא הסכמנו כלל וכלל.

אפרת רייטן: דנה, למה שיסכימו לדבר כזה?

דנה אהרן: אני מניחה שעכשיו אנחנו לא מנהלים משא ומתן בתוך הוועדה.

אפרת רייטן: את צודקת.

אפרת רייטן: אתם מוזמנים לעשות שימוש גם ביכולות שלנו בוועדה כדי לסייע לצדדים להגיע לפתרונות.

אפרת רייטן: אבל בהחלט אני חושבת שזאת נקודה מהותית כי היא עצם העניין, האם העובדים המסורים נשארים כעובדים ארעיים או לא, זה התשתית של כל ההידברות.

אפרת רייטן: אני מניחה שאילו הם לא היו מוגדרים כך הם אולי לא היו צריכים להתאגד.

מרדכי רונן: להגדיר מנהל מעבדה כארעי רק בגלל שכרגע המחקר ממומן על ידי קרן מחקר מסוימת זה לא נכון, מה עוד שהתפקיד הזה מוגדר מזה שנים בהסכם הקיבוצי כתפקיד לא ארעי.

מרדכי רונן: פשוט הייתה החלטה של האוניברסיטה לא לקחת יותר מנהלי מעבדות בצורה תקינה, לא לקחת יותר מהנדסים בצורה תקינה, כי לא רוצים להתחייב אליהם לאורך שנים, אבל האוניברסיטה מעסיקה אותם לאורך שנים וחוסכת כסף על הגב של העובדים.

מרדכי רונן: כך זה מתנהל.

מרדכי רונן: להגיד שמנהל מעבדה הוא דבר ארעי זה כמו להגיד על כל דבר באוניברסיטה שהוא ארעי, גם המנכ"ל הוא ארעי כי גם המנכ"ל יעזוב מתישהו.

מרדכי רונן: ברמת העיקרון, אם אתה עובד עד הפנסיה - - -

אפרת רייטן: כמה מתוך העובדים שמאוגדים אתכם נשארים עד הפנסיה?

מרדכי רונן: בגלל התנאים – לא הרבה.

מרדכי רונן: יש תחלופה של עובדים בגלל שאנשים רואים שאין להם עתיד, שמתייחסים אליהם כאל עובדים סוג ב'.

מרדכי רונן: אפילו למכרזים פנימיים של האוניברסיטה לא נותנים לנו לגשת, ליום העובד לא מזמינים אותנו.

מרדכי רונן: אנחנו לא נחשבים עובדים של האוניברסיטה.

דנה אהרן: ד"ר רונן, אתם יודעים שאנחנו מזמינים אתכם גם לימי העובד.

מרדכי רונן: רק אחרי שדרשנו כדי להבין למה אנחנו מופלים לרעה.

דנה אהרן: לא, זה היה קודם לכן.

מרדכי רונן: ולא ניתנו מתנות לחג.

מרדכי רונן: אבל עזבי אותי מיום העובד, אני רוצה לקבל משכורת נורמלית, אני רוצה לקבל תנאים סוציאליים.

אפרת רייטן: אל תיכנסו האחד בדבריו של השני כי אי אפשר לנהל כך שיחה.

מיכל רוזין: לפני שאת עונה אני רוצה להגיד דבר מה.

מיכל רוזין: אנחנו מתמודדים עם סוגיה של העולם המודרני, של כלכלת פלטפורמות ושל העסקה של פרילנסרים.

מיכל רוזין: פה אנחנו לא מדברים על זה.

מיכל רוזין: פה מדברים על תפקידים באוניברסיטה.

מיכל רוזין: גם לא משנה אם אנשים עוזבים או לא עוזבים.

מיכל רוזין: כפי שהוא אומר, גם המנכ"ל יכול להתחלף.

מיכל רוזין: אם יש תפקיד קבוע, לא האדם אפילו, יש תפקידים קבועים, יש מנהל מעבדה, יעזוב אחד ויבוא אחר, יש תפקיד קבוע.

מיכל רוזין: מדוע התפקיד הזה לא מקבל מעמד ותקן באוניברסיטה?

מיכל רוזין: סליחה שאני מתייחסת לתפקידים ולא לאנשים אבל אני מנסה להבין את צורת המחשבה.

מיכל רוזין: כשאת אומרת שזה תפקידים ארעיים – אם לקחת מישהו לאיזה תפקיד ארעי ואחרי שלושה חודשים גם האדם עוזב את התפקיד וגם התפקיד עובר מן העולם אז הוא אכן ארעי, אבל אם גם כאשר יש תחלופה של אנשים התפקיד הזה כבר 20 שנים מישהו ממלא אותו, איך הוא יכול להיחשב כתפקיד ארעי?

מיכל רוזין: אני מנסה להבין את ההגדרות שלך.

דנה אהרן: אולי זה לא הובהר עוד קודם, שמדובר על חברי סגל אקדמי בכיר שזוכים במענקי מחקר.

דנה אהרן: מענקי המחקר הם זכייה בגין תחום מחקר ספציפי.

דנה אהרן: אין תפקיד מנהל מעבדה בתחום מסוים שזה התפקיד וכך הוא ממשיך לאורך שנים ואנחנו בוחרים להעסיק אותם באופן זמני, זה לא העניין, אלא כל חבר סגל אקדמי בכיר מרגע שהוא זוכה במענק מחקר, בהתאם לתחום המומחיות שלו ולעיסוק שלו מגייס מנהל מעבדה שרלוונטי לתחום העיסוק והמומחיות שלו.

דנה אהרן: כשמענק המחקר מסתיים – ולפעמים הם מסתיימים ולצערנו לפעמים לא זוכים במענקי המשך – יכולה להסתיים גם העסקתו של העובד.

מיכל רוזין: כמה מתוך כל התפקידים האלה הם תפקידים שהיו זמניים וכמה הם קבועים יותר מחמש שנים?

דנה אהרן: אין לי פה את הנתונים.

דנה אהרן: ד"ר רונן תיאר את זה על עצמו, שהוא הועסק בתקופה שהוא הועסק במשך מספר שנים לא על מענק אחד אלא על מספר מענקים.

אפרת רייטן: על פי מבחני הפסיקה, ברור לגמרי שהם מועסקים במקום ואתם המעסיקים ויש יחסי עובד–מעביד.

אפרת רייטן: אין פה שאלות של המעמד.

אפרת רייטן: זה באמת רק האם אתם מגדירים אותם ארעיים, והאם אתם לא בעצמכם נפגעים דווקא מהשימוש – אני לא רוצה לקרוא לזה בשמות לא ראויים או לא נכונים, אבל המנגנון שאתם קיבעתם במשך השנים, האם הוא לא פוגע דווקא בכם?

אפרת רייטן: זו גם שאלה שצריכה להישאל ביושר.

אפרת רייטן: או האם דווקא המצב, שנוצר מין יצור כלאיים כזה, גורם לניצול של הסיטואציה ולכן ניצולם של העובדים בגלל שזה תלוי מחקר ותלוי מענק?

אפרת רייטן: יש כאן הרבה מאוד שאלות, שאני מניחה שחלקן נענו במסגרת ההליכים בבית המשפט, וגם עצם ההתאגדות שלהם במסגרת ההסתדרות נותנת תשובות לשאלות הללו.

אפרת רייטן: כעת מתבקש מכם לקחת את המורכבות הזאת ואת היחסים ביניכם צעד אחד קדימה ולמצוא פתרונות.

אפרת רייטן: בסופו של דבר מדובר על עובדים מן המניין, עובדים מצוינים, איכותיים, שגם האוניברסיטה מתהדרת בהישגיהם.

אפרת רייטן: צריך למצוא כאן פתרון.

אפרת רייטן: תרצו לומר על זה עוד מילה לפני שאני עוברת הלאה?

דנה אהרן: אני רוצה להבהיר, אם הבינו אותי לא נכון.

דנה אהרן: אין חולק על כך שאנחנו נמצאים במשא ומתן.

דנה אהרן: זה לא שאנחנו חושבים כאוניברסיטה שאין סוגיות להסדיר והכול נהדר והכול בסדר ואנחנו מסרבים לדון, זה לא העניין.

דנה אהרן: אנחנו דנים איתם וכן יש סוגיות מסוימות - - -

מיכל רוזין: מתי דנתם בפעם האחרונה?

דנה אהרן: הישיבה האחרונה שלנו הייתה ב-18 באוקטובר.

דנה אהרן: הייתה צריכה להיות ישיבה לפני שבועיים שנדחתה לבקשת ההסתדרות, ויש לנו ישיבה בשבוע הבא.

דנה אהרן: אציין שהיו עד כה ארבע ישיבות משא ומתן ואני מניחה שנתקדם מהר יותר.

אפרת רייטן: תודה, דנה.

מרדכי רונן: אני רוצה לחדד עוד דבר אחד כי חשוב להגיד את זה.

מרדכי רונן: רוב העובדים שלנו, התפקידים שלהם נמצאים בהסכם הקיבוצי.

מרדכי רונן: כשהיא אומרת שאנחנו ארעיים – לא הגדירו את התפקידים האלה כארעיים בהסכם הקיבוצי משנת 1973.

מרדכי רונן: כמובן שיש לנו עובדים שמוגדרים ארעיים כי הם לא מופיעים בהסכם של 1973 כי אז לא היו מחשבים.

מרדכי רונן: למשל כל סקטור המחשוב לא מוגדר בהסכם הקיבוצי, ואין חולק על כך שהם עובדים קבועים.

מרדכי רונן: אז לקרוא להם ארעיים – זה משהו אחר.

מרדכי רונן: אני רוצה להגיד דבר חשוב: העובדים שלנו שווים את ההשקעה.

מרדכי רונן: אנחנו מביאים קרנות מחקר, אנחנו מביאים מאמרים, אנחנו מייצרים פטנטים, אנחנו מביאים את היוקרה לאקדמיה.

מרדכי רונן: ארצה להיות במוסד שמבין שההשקעה בעובדים שכמונו תביא בסופו של דבר יותר תקציבים לאקדמיה.

מרדכי רונן: אנחנו אלה שמחנכים את הסטודנטים, אנחנו אלה שעושים את המחקר, שמהווים את כל התמיכה של הסגל הבכיר.

מרדכי רונן: בשם המצוינות מגדירים אותנו כארעיים אבל אני לא רואה שהם עושים את הארעיות הזאת לסגל הבכיר.

מרדכי רונן: להגיד שאני ארעי זה כמו להגיד על כל פרופסור באקדמיה שהוא גם זמני.

מרדכי רונן: אני מקווה שיהיה שינוי גישה כי בינתיים יש לנו מעסיק שפוגע בהתאגדות, והורשע בפגיעה בהתאגדות, לא שומע לפסקי דין – למרות כל מה שדנה אמרה עדיין לא עברו נתוני העובדים, ועכשיו בהסתדרות עובדים על תביעת ביזיון בית דין על הנושא הזה.

מרדכי רונן: גם את הפסיקה האחרונה, במקום לקבל את הפסיקה שפגעתם בהתאגדות, תשלמו את הקנס, תשבו אתנו בתום-לב למשא ומתן, לא, גם על זה הם מערערים.

אפרת רייטן: כלומר בכל פעם רק אחרי שמתקבלים פסקי דין ויש עניינים אז יושבים אתכם למשא ומתן.

מרדכי רונן: סחבת וזמן על חשבון ההתאגדות.

מרדכי רונן: גם העובדים רואים את זה.

אפרת רייטן: עו"ד גיל בר-טל, יושב-ראש הסתדרות המעו"ף, בבקשה.

אפרת רייטן: שלום.

גיל בר-טל: תודה רבה לכם.

גיל בר-טל: אני אקצר בדבריי כי אנחנו בסוף.

גיל בר-טל: תודה רבה לכם על הדיון החשוב מאוד הזה, גם לחברת הכנסת אפרת רייטן מרום וגם לחברת הכנסת רוזין.

גיל בר-טל: רק רציתי לומר שאין לאוניברסיטת תל אביב פריבילגיה להפר את החוק.

גיל בר-טל: בית הדין קבע שהם הפרו את החוק.

גיל בר-טל: לא המנכ"ל ולא נשיא האוניברסיטה התייצבו לדיון פה.

גיל בר-טל: הם משדרים מסר של זלזול, כפי שהם מזלזלים בנו.

גיל בר-טל: זה דיון חשוב מאוד.

גיל בר-טל: מה אנחנו מבקשים מן הוועדה?

גיל בר-טל: להורות לאוניברסיטה להיכנס אתנו למשא ומתן ולחתום על הסכם קיבוצי.

אפרת רייטן: אבל הם אומרים שהם יושבים אתכם למשא ומתן, יש לכם דיון בשבוע הבא.

גיל בר-טל: פסק הדין אומר אחרת.

גיל בר-טל: הם יושבים, הם שותים קפה, הם לא מקדמים את זה לשום מקום, הם לא מציעים שום אלטרנטיבה.

גיל בר-טל: בינתיים יש עובדים שאין להם אופק תעסוקתי, שלא מצליחים להתמודד במכרזים, שיש להם תנאים מופחתים, הפרשות מופחתות לפנסיה.

גיל בר-טל: הם ממש הפכו לחצר האחורית של האוניברסיטה.

אפרת רייטן: מה אתם פועלים בתור ההסתדרות?

אפרת רייטן: היום הם כבר מאוגדים בהסתדרות, אתם כבר מייצגים אותם.

גיל בר-טל: אנחנו מייצגים אותם אבל אנחנו לא זוכים ליחס שיגרום לנו להגיע להסדרת הזכויות שלהם.

גיל בר-טל: הם צריכים הסדרת זכויות מיוחדת.

גיל בר-טל: באוניברסיטה: כן תעבירו נתונים, לא תעבירו נתונים – חצי שנה.

אפרת רייטן: אין בעיה, בשבוע הבא יש לכם דיון.

אפרת רייטן: אני מציעה לכם בסוף הדיון לדווח לוועדה איפה הדברים עומדים.

גיל בר-טל: אני מבקש שהוועדה תעקוב אחרינו ותשמע על התקדמות המשא ומתן.

אפרת רייטן: בהחלט, זה מה שאנחנו מציעים.

אפרת רייטן: אף אחד פה לא במחלוקת שקיימת זכות התאגדות, במיוחד אחרי כל הצעדים שכבר נעשו, הן המשפטיים, הן ההתאגדות במסגרת ההסתדרות.

אפרת רייטן: שמענו כאן את נציגת האוניברסיטה.

גיל בר-טל: רק בקשה קטנה: שימו לב שלא יפטרו את יושב-ראש הוועד או את חברת הוועד, שגם הפחיתו להם זכויות וגם רוצים לפטר אותם.

אפרת רייטן: הבנתי שזה כבר היה בהליכים משפטיים.

מרדכי רונן: בית הדין קבע שחייבים להחזיר אותי לתפקיד אבל הם הציעו לי משרה ארעית במקום, לא בתפקיד שפוטרתי ממנו, בניגוד לפסק הדין.

מרדכי רונן: היו אמורים להחזיר אותי להיות מנהל מעבדה והם כתבו בריש גלי: אנחנו לא מוכנים, אין תפקיד למוטי, שילך לתפקיד אחר ארעי לחצי שנה.

גיל בר-טל: האוניברסיטה מוכנה לשלם 150,000 שקל קנס ולא לנהל אתנו משא ומתן.

גיל בר-טל: אנחנו מבקשים שתעקבו אחרינו.

גיל בר-טל: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה להסתדרות המעו"ף.

אפרת רייטן: אני רוצה לשמוע את העמדה של משרד הכלכלה והתעשייה, עו"ד לבקה חלבי-חסון, הממונה על יחסי עבודה באזור תל אביב והמרכז, בבקשה.

לבקה חלבי-חסון: שלום.

לבקה חלבי-חסון: אני רוצה לפתוח ברקע לדברים.

לבקה חלבי-חסון: זכות ההתארגנות היא כמובן זכות יסודית שגם זכתה למעמד חוקתי, הן בחקיקה, הן בפסיקה של בית הדין הארצי לעבודה ושל בית המשפט העליון.

לבקה חלבי-חסון: בחקיקה נקבעו הוראות אופרטיביות האוסרות על המעסיק להתערב בהתאגדות העובדים וכי הפרת האיסור מהווה עבירה פלילית.

לבקה חלבי-חסון: כמו כן הפסיקה קבעה כי חל איסור על המעסיק להביע עמדה לעניין התארגנות העובדים, שכן הבעת עמדה עלולה להתפרש כהפרעה להליך ההתארגנות.

לבקה חלבי-חסון: בענייננו, כפי שציינתם פה, היו כמה פסיקות של בית הדין האזורי וגם של בית הדין הארצי לעבודה, והוא קבע שחור על גבי לבן שמדובר בסכסוך כלכלי.

לבקה חלבי-חסון: אנחנו פה רוצים להגיד את העמדה שלנו.

לבקה חלבי-חסון: זה בסמכותה של הממונה הראשית על יחסי עבודה, כך שאנחנו רוצים להשתמש בזה וכמובן להודיע שהממונה מביעה נכונות ליטול לידיה את מלאכת התיווך ביישוב הסכסוך הכלכלי ולהוביל את המשא ומתן בין הצדדים, במטרה להגיע ביחד איתם לחתימה על הסכם קיבוצי.

לבקה חלבי-חסון: ובלבד שהמשא ומתן יתנהל באופן ענייני ובתום-לב, כאשר יחול חיסיון על תוכן הדיונים אצל הממונה.

אפרת רייטן: בבקשה, אז יש לכם אופציה גם להיעזר במשרד הכלכלה שמציע את עזרתו כדי להגיע פה להסכם קיבוצי.

מרדכי רונן: אנחנו נשמח כמובן.

מרדכי רונן: בדרך כלל האקדמיה אומרת שיש לה את החופש האקדמי.

מרדכי רונן: תחת האצטלה של החופש האקדמי לנהל את הכספים שלהם הם לא רוצים שאף אחד ייכנס להם בין הרגליים.

אפרת רייטן: אני חושבת, קודם כול, שצריך לראות מה קורה בשבוע הבא.

אפרת רייטן: תפנו אלינו אחרי הפגישה בשבוע הבא ונראה איפה הדברים עומדים.

אפרת רייטן: אנחנו כן נקיים פה מעקב באופן מסודר אחרי התנהלות הדברים.

אפרת רייטן: יש לכם גם דלת פתוחה ממשרד הכלכלה, שנכון לסייע ולהגיע כאן לאיזה הסדר בין הצדדים.

אפרת רייטן: שמעתם את עמדתה של הגברת.

אפרת רייטן: פתוחה כאן הדלת כדי להגיע להסדר, כי ההסדר חייב להגיע.

אפרת רייטן: אחרי הפסיקות שהיו, החקיקה וחוקים ברורים לחלוטין, מצב אבסורדי, וההתאגדות שלכם בהסתדרות – כל הדברים האלה ביחד מובילים אותנו לדרך אחת.

אפרת רייטן: אני רוצה לשמוע את תומר רזניק, מזכיר האיגוד המקצועי של ההסתדרות החדשה במרחב תל אביב.

תומר רזניק: תודה על הדיון החשוב.

תומר רזניק: שלום, גברתי יושבת-הראש, תודה לכולכם.

תומר רזניק: תודה על הדיון החשוב הזה.

תומר רזניק: אגיד בקצרה, כי הדברים נאמרו אבל חשוב לי להציג את זה.

תומר רזניק: אני מלווה את ההתארגנות הזאת כמעט שנתיים, ואולי "אשם" במידה רבה בהתנכלות למוטי רונן.

תומר רזניק: אנחנו ניסינו לחדש את המאבק הזה, שהיה די תקוע וחידשנו את ההתארגנות.

תומר רזניק: זה כבר לא אמירה שלי, זה אמירה של בית הדין, שבעצם האוניברסיטה פגעה בהתארגנות ולכן גם הורה לפצות את ההסתדרות וגם להשיב את מוטי לעבודה ולעוד חברת ועד להחזיר את שכרה.

תומר רזניק: המציאות שאנחנו רואים היא קשה ביותר.

תומר רזניק: המעסיק, שהוא בסוף מעסיק ציבורי, מכסף ציבורי, מתנהל בצורה שלא מתאימה לאופי שלו, ואני אומר את זה אפילו כבוגר המוסד הזה.

תומר רזניק: אנחנו מקווים מאוד שהאוניברסיטה תשמע את הקולות שעולים כאן בוועדה ותנצל את הזרוע המושטת שלנו, כי בסופו של יום ולמרות שאנחנו בתוך סכסוך עבודה שמגיע לפסים משפטיים, הדבר היחיד שאנחנו רוצים הוא לקיים משא ומתן מהיר, ענייני ויסודי כדי לפתור את הדבר הזה.

תומר רזניק: עוד דחייה ועוד סחבת ולגבי כל דבר להגיע לבתי משפט – על כל פיפס אנחנו מגיעים לבית משפט.

תומר רזניק: המעמדות שד"ר מוטי רונן תיאר כאן זה מהדברים הכי קטנים.

תומר רזניק: זה נוגע גם במי יכול לשלוח מיילינג-ליסט לעובדים, שזה הוועד הקיים.

תומר רזניק: באמת בכל סעיף ובכל פסיק ובכל תו ותג.

תומר רזניק: אני חושב שזה דבר מיותר ומזיק.

תומר רזניק: אני מקווה מאוד שמכאן, בזכות הדיון הזה, בין היתר, בזכות הפסיקות הברורות של בתי הדין, נצא לדרך אחרת.

תומר רזניק: אני ממש קורא לאוניברסיטה – הם הגישו ערעור על פסק הדין – למשוך את הערעור, להיכנס למשא ומתן ענייני.

תומר רזניק: לנו כהסתדרות אין עניין ללכת כל הזמן לאפיקים משפטיים, אלא להיפך, לפתור את הדבר הזה, אבל עוד כוחנות לא תפתור את זה.

תומר רזניק: אם יכולה לצאת מכאן קריאה להפסיק את הכוחנות וההתעמרות והאגרסיביות.

תומר רזניק: בעוונותיי בגלגול קודם עבדתי עם חבר הכנסת גילאון, שהיה מיושבי הוועדה הזאת, והיה לו משפט שאני חושב שהוא נכון כדי לסכם את הדבר הזה.

תומר רזניק: הוא היה אומר: החוק הכי חשוב אי אפשר לחוקק אותו בכנסת, והוא שאנשים יהיו בני אדם.

תומר רזניק: זה המסר שאני חושב שמכאן אנחנו צריכים להוציא: להתנהל בצורה הוגנת, עניינית, אנושית, מכבדת – זה מה שאנחנו מבקשים.

אפרת רייטן: נדמה לי שגם הצדדים לא מעוניינים בסופו של יום לפגוע איש ברעהו, כי בסופו של דבר העובדים עובדים באוניברסיטה ומסייעים לאוניברסיטה וכולם מרוויחים מן ההתקשרות ומן הדיאלוג הזה.

אפרת רייטן: אם זה לא היה ברור עד עכשיו, ברור שאני מצטרפת לקריאה שלך בכל הקשור להתנכלויות.

אפרת רייטן: זה בוודאי – לא התנכלויות ולא התעמרות ולא חס וחלילה לפטר אנשים כשעושים את המשא ומתן הזה.

אפרת רייטן: אנא שבו בתום-לב, שני הצדדים, ותגיעו להסכמים.

תומר רזניק: אני חייב לומר משפט אחרון.

תומר רזניק: המצב כמובן קשה לנו אבל צריך לומר, לא נעים להגיד את זה, אבל בסוף לאוניברסיטה המצב הזה פשוט נוח כי זה זול יותר.

אפרת רייטן: ברור, דיברנו על זה, זה ניצול של סיטואציה.

תומר רזניק: אבל אי אפשר להשלים עם המצב הזה וצריך להגיע לפתרון.

אפרת רייטן: לא נראה לי שאתם משלימים עם הסיטואציה.

תומר רזניק: אנחנו לא משלימים וברור לנו שצריך להגיע פה להסדר ייחודי, אנחנו מבינים את זה.

אפרת רייטן: הנה אתם בכנסת והייתם בבתי המשפט ויש פסיקה על פסיקה.

אפרת רייטן: אני חוזרת על דבריי, בשבוע הבא, כך לפי דבריה של דנה אהרן מן האוניברסיטה, אתם אמורים לערוך פגישה.

אפרת רייטן: אני מקווה שהיא לא תבוטל, כל אחד מסיבותיו שלו, שלמרות האומיקרון עדיין הפגישה הזאת תתקיים במועדה, אם לא פיזית אז בזום.

אפרת רייטן: תדרשו שהישיבה הזאת תתקיים.

אפרת רייטן: תיכנסו למשא ומתן בתום-לב כדי להגיע כאן להבנות, להתקדמות, ותחזרו אלינו בדיווח אחרי הישיבה הזאת ולגבי ההמשך.

אפרת רייטן: יש לכם גם את משרד הכלכלה לרשותכם.

מרדכי רונן: נשמח להזמין את הממונה על יחסי עבודה לפגישה הזאת כדי לראות, אולי להיות באפר כזה, לראות שהכול מנוהל כפי שצריך.

אפרת רייטן: בהחלט.

אפרת רייטן: הנה, אתם יכולים להחליף פה פרטים.

מרדכי רונן: אני מקווה שלאור הישיבה הזאת גם האוניברסיטה תחזיר אותי לתפקיד שהייתי בו, כפי שאומרת הפסיקה, כי כרגע הם לא מוכנים לזה.

לבקה חלבי-חסון: נעשה את המקסימום כדי שנוכל לעזור בתיווך הזה כדי להגיע לתוצאות טובות.

אפרת רייטן: מצוין.

אפרת רייטן: תודה רבה לכולכם.

אפרת רייטן: בהצלחה לכל הצדדים.

אפרת רייטן: הישיבה נעולה.