ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 94, 2022-02-14 11:07

אפרת רייטן: שלום לכולם, ישיבת ועדת העבודה והרווחה, 14 בפברואר 2022, י"ג באדר א' תשפ"ב, השעה 11:05.

אפרת רייטן: הדיון שנקיים בשעה וחצי הקרובות יהיה בנושא "אי-ביטחון תזונתי בחברה הערבית".

אפרת רייטן: זה דיון יזום שפותח למעשה עוד מספר דיונים שייערכו השבוע, שקשורים לחברה הערבית.

אפרת רייטן: הרעיון של הוועדה שאני עומדת בראשה לקיים את הדיונים האלה השבוע, שנוגעים ספציפית לחברה הערבית, נולדו אחרי היום המיוחד שערכנו כאן בכנסת, שעסק באי-ביטחון תזונתי והמאבק בעוני, ובמסגרתו דנו בהיבטים השונים, איך מדינת ישראל, משרדי הממשלה, העמותות, החברות הפרטיות, הרשויות המקומיות – איך כולם יכולים לשבת סביב השולחן, לדון ולנסות לטפל בסוגיה הקשה והכואבת הזאת, ובהחלט יש לנו כמדינה אחריות.

אפרת רייטן: באותו יום נחשף דוח העוני של "לתת", המצב שם היה עגום.

אפרת רייטן: אחרי כשבועיים דוח העוני הרשמי של המוסד לביטוח לאומי.

אפרת רייטן: שם אומנם המצב היה נראה מעט יותר טוב, וההסברים היו שבתקופת הקורונה דווקא, בגלל המענקים, זה דווקא עזר וסייע לאנשים שלא להיות מתחת לקו העוני, ובכל זאת דבר אחד הטריד אותי, וכשפגשתי את פתחי אבו יונס באיזה מסדרון פה בכנסת, אמרתי לו: אנחנו צריכים לעשות דיון מיוחד על החברה הערבית ועל אי-הביטחון התזונתי בחברה הערבית, כי כשהסתכלתי על הנתונים שהוצגו לנו משני הדוחות, היה נראה לי שאין התייחסות ספציפית או מעמיקה לגבי המצב בחברה הערבית, ויותר מזה, אין סקרים ומחקרים של השנים האחרונות שמטפלים בזה בצורה יותר ספציפית.

אפרת רייטן: ומעבר לכל, המצב שם, אפילו מהגרפים, יש כאן את 2016, שנבדק שיעור המשפחות באי-ביטחון תזונתי, וב-2021.

אפרת רייטן: בסך הכול אפשר לראות שבכלל האוכלוסייה ב-2021 יש ירידה מ-18.2% ל-16.2%.

אפרת רייטן: אתם יכולים לראות את זה גם בפילוח, בסך הכול יהודים לא חרדים וחרדים יש ירידה, ואנחנו שמחים ומברכים באופן חד חד ערכי על השינויים ועל הירידה באי-הביטחון התזונתי בקרב האוכלוסיות האלה.

אפרת רייטן: אבל תשימו לב לעמודות של החברה הערבית, ב-2016 – 43.3%.

אפרת רייטן: כמעט כל ילד או כל אדם שני בחברה הערבית הוא עני, הוא באי-ביטחון תזונתי, והירידה היא בפחות מ-1% מ-2016 עד 2021.

אפרת רייטן: כלומר, אין שום טיפול, שום מענה, שום שינוי בכל מה שקשור לאי-ביטחון במגזר הערבי.

אפרת רייטן: אני מוכרחה לומר שזה חרה לי, הדהים אותי, ולכן אמרנו שנקיים פה היום את הדיון, נשאל את השאלות, נבין האם מדובר כאן בהפקרה, האם ביד מכוונת, מי האחראי, איפה הכספים, איפה הדברים האלה שקיימים בשטח, למה הגענו למצב הזה, למה אין מחקרים, למה לא בודקים, מי לוקח פה את האחריות כדי שתהיה לנו כאן מדינה אחת לכלל החברות, ולא מדינה ולידה עוד מעין מדינה שבה כולם עניים.

אפרת רייטן: הבוקר, אחרי שפנינו כמה פעמים למוסד לביטוח לאומי לקבל נתונים, גילינו בעיתון שהיום יגיעו לכאן הנציגים של המוסד לביטוח לאומי ויציגו לנו את הנתונים האלה, אז אני מניחה שיש נתונים ומאוד חשוב לשמוע, כי אנחנו לא ראינו אותם קודם לכן.

אפרת רייטן: יש הרבה שאלות והרבה מוזמנים שהזמנו, אולי חברי הכנסת ירצו לומר כמה דברים לפני שאנחנו מתחילים.

מופיד מרעי: בוקר טוב, גם זה דיון מבורך בהמשך לדיונים שהיו הבוקר.

מופיד מרעי: כשאתה רואה את השקף שהצגת, גברתי היושבת-ראש, ואתה גם רואה את הנתונים של המחקר שנעשה כאן, אתה שואל את עצמך, האם אנחנו באמת במדינת ישראל בשנת 2022, כשאתה עדיין רואה ילדים שמחכים במזבלה, ממתינים להגעה של משאית האשפה כדי שתשפוך את האשפה, כדי שיוכלו ללקט משם דברי מזון?

מופיד מרעי: אנחנו עדיין רואים את זה, אנחנו עדיין רואים ילדים עניים, אנחנו עדיין רואים ילדים שעומדים בצמתים ומסכנים את החיים שלהם כדי לקבל, פעם זה היה כסף, תרומות, היום מבקשים כל דבר, מבקשים סנדוויצ'ים, מבקשים לחמניות וכן הלאה.

מופיד מרעי: לך תדע מי שנותן מה הוא שם בפנים.

מופיד מרעי: זה מצד אחד.

מופיד מרעי: מצד שני חורה לי שיש כל כך הרבה עודפי אוכל בהרבה מאוד ארגונים, בהרבה מאוד מקומות שבסוף הולך לאשפה.

מופיד מרעי: יש ארגונים, ארגוני צדקה, שאוספים את האוכל ומחלקים.

מופיד מרעי: אם אני מסתכל על הערב רב, אנחנו במדינה מתקדמת, מדינה דמוקרטית.

מופיד מרעי: חברים, אנחנו לא סוריה.

מופיד מרעי: אני מקבל בזמן האחרון הרבה מאוד סרטונים דווקא מהר הדרוזים בסוריה, ששם יש משבר הומניטרי חריף מאוד, וחלק מהאנשים זועקים אפילו ברשתות החברתיות "געוואלד, תעזרו", מצד שני השלטון בטוח לא יקבל סיוע הומניטרי מישראל לכיוון סוריה, ולא משנה לאיזה תושבים.

מופיד מרעי: אנחנו לא שם, אנחנו לא סוריה.

מופיד מרעי: אנחנו מדינה דמוקרטית, מדינת רווחה, מדינה עם מוסד לביטוח לאומי, ואסור לנו בתכלית האיסור שיהיה לנו מצב שילדים עדיין רעבים, במיוחד במגזר הערבי, וזה חורה לי ואסור לנו להגיע לזה.

מופיד מרעי: להציג את העובדות זה בסדר, זה קל.

מופיד מרעי: מה אפשר לעשות?

מופיד מרעי: שוב, מה שנאמר כאן, גוף שמרכז את כל האנשים שיכולים להשפיע, ראשי רשויות, מוסדות רווחה, מנהלי מחלקות רווחה ביישובים, מוסדות ממשלה ואפילו תאגידים, תאגידים כלכליים – יש הרבה תאגידים עירוניים כלכליים – וחברות כלכליות, שופרסל וכל חברה כלכלית אחרת, לשבת לשולחן אחד ולבנות תוכנית אסטרטגית כדי להעלים את התופעה הזאת מהשורש.

מופיד מרעי: תודה רבה.

אפרת רייטן: צר לי שאין הרבה חברי כנסת שהגיעו לכאן, לא מהיהודים ולא מהערבים.

אפרת רייטן: בסוף תראו איזה נוכחות דלה יש בנושא כאוב כזה וקשה.

מופיד מרעי: אני מדבר כחבר כנסת ישראלי שאכפת לו מכל החברה הישראלית, וכחבר כנסת דרוזי, שאכפת לו מהחברה הדרוזית, ואכפת לי מהחברה הערבית, וכולנו בסופו של דבר בני אדם.

מופיד מרעי: אני חסיד השוויון.

מופיד מרעי: אני חסיד שכולנו נחיה שווה בשווה.

מופיד מרעי: כל אחד והדת שלו, אין שום בעיה, שישמור על עצמו, אבל כולנו בני אדם.

מופיד מרעי: מה ההבדל בין אוסאמה לבין מופיד לאחרים?

אפרת רייטן: חד-משמעית.

אפרת רייטן: סמי, אם תרצה להגיב - - -

סמי אבו שחאדה: אני אשמע קודם.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: צריך אגב לומר שבתוך החברה והמגזר המופלה הזה, כמו ששמענו, נמצא אפילו תת-מגזר, שהוא עוד יותר מוכה, שבו אי-הביטחון התזונתי הוא ברוב המקרים חמור, שזה הכפרים הלא מוכרים, שבהם אין למשפחות שלמות בכלל גישה לאוכל בכמות ובאיכות מספקת, ובהם המדינה לא רק אילמת, היא פשוט נעדרת.

אפרת רייטן: אולי גם על זה נשמע בהמשך.

מופיד מרעי: והחמור, גברתי היושבת-ראש, שאנחנו לא יודעים מה קורה שם.

אפרת רייטן: יושבת כאן נציגת הממ"מ, מרכז המידע והמחקר של הכנסת.

אפרת רייטן: בבקשה.

יונת מייזל: שלום לכולם, הגשנו באוגוסט 2021 מסמך בנושא "מערך הביטחון התזונתי בישראלי".

יונת מייזל: הצגנו במסמך הזה נתון לגבי שיעור האי-ביטחון התזונתי בישראל, וזה הנתון של המוסד לביטוח לאומי משנת 2016.

אפרת רייטן: הוא היה העדכני ביותר?

יונת מייזל: כן.

יונת מייזל: נכון למועד הגשת המסמך זה הנתון העדכני ביותר, והנתון הזה אומר ששיעור המשפחות שהיו באי-ביטחון תזונתי בישראל הוא 18%.

יונת מייזל: המסמך שלנו לא עסק באי-ביטחון תזונתי בחברה הערבית, אבל כן יש לנו נתון לגבי שיעור המשפחות המשתתפות במיזם לביטחון תזונתי של משרד הרווחה, והנתון הזה אומר שכ-18% מהמשפחות המשתתפות מתגוררות ביישובים הערביים.

יונת מייזל: במהלך כתיבת המסמך כן הועלה בפנינו שיש מספר קטן של עמותות שמסייעות במזון בחברה הערבית, וגם כי יש קושי לאותן עמותות בחברה הערבית לגשת למבחני התמיכות של משרד הרווחה.

אפרת רייטן: כלומר, בכלל מיצוי הזכויות.

אפרת רייטן: ההנגשה עצמה לקבל את הזכות, לקבל את ההכרה, כבר זה חסם ראשון שצריך לתת עליו את הדעת.

יונת מייזל: החסם, כפי שהועלה בפנינו זה קשיים ביורוקרטיים.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: אנחנו עוברים למוסד לביטוח לאומי.

אפרת רייטן: בבקשה, ד"ר מירי אנדבלד.

סמי אבו שחאדה: גברתי היושבת-ראש, אם אפשר גם להתייחס להגדרה של חוסר ביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: בהחלט.

אפרת רייטן: בואו נשמע.

אפרת רייטן: מנהלת אגף מחקר כלכלי.

מירי אנדבלד: בוקר טוב, לצערי ניסיתי להיכנס, הגעתי לכנסת ואמרו לי שאין לי אישור להיכנס, אז אני מדברת פה מקרן זווית ברחוב.

מירי אנדבלד: אני בדרכי למשרד ואגיד את הדברים.

אפרת רייטן: אני חושבת שחשוב שדווקא תהיי כאן.

אפרת רייטן: אנחנו נארגן לך את הכניסה.

אפרת רייטן: חשוב שתשבי פה.

מירי אנדבלד: אני אחזור ותסדרו את האישור.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: משרד הרווחה, יש לנו בזום?

יוכי אילוז: אני מנהלת מח' העזבונות ואחראית על נושא תמיכות בתחום ביטחון תזונתי.

יוכי אילוז: העברתי נייר לוועדה, אבל אני בקצרה - - -

אפרת רייטן: את אחראית במשרד הרווחה על החברה הערבית?

יוכי אילוז: לאו דווקא.

יוכי אילוז: התחום של ביטחון תזונתי בכלל, לכל המגזרים.

אפרת רייטן: את מכירה את הנתונים הקשים האלה שהראינו בתחילת הדיון.

יוכי אילוז: אני לא מכירה את כולם.

אפרת רייטן: זה של המוסד לביטוח לאומי, וזה גם פורסם מזמן.

יוכי אילוז: הם באמת נתונים מאוד מאוד קשים.

אפרת רייטן: איך את מסבירה שבאוכלוסיות האחרות גם המדדים, השיעורים, הם הרבה יותר קטנים, וגם יש ירידה מאוד יפה וטובה בין 2016 ל-2021, ודווקא בכל החברה הערבית גם השיעורים עצומים – זה קרוב ל-50% - והירידה לא מורגשת בכלל?

יוכי אילוז: לעניות דעתי המענה של משרד הרווחה בקטע של תמיכות והמיזם לביטחון תזונתי מבחינת מענה מתאים כנראה לאוכלוסייה היהודית ולא ללא יהודית, כיוון שכנראה אין להם מספיק עמותות מזון שלוקחות על עצמן את החלוקה ויכלו להיתמך דרכנו.

יוכי אילוז: בנתונים שהעברתי לכם יש עמותה אחת-שתיים בכל פרויקט שנתמכה מתוך 46 מיליון שקלים של התמיכות.

יוכי אילוז: בנושא המיזם לביטחון תזונתי יש לנו חמש רשויות ערביות שיצאו מהמיזם, אינן משתפות פעולה, למרות שיש להן נזקקים ביישוב, והמשרד הקצה להן כספים.

יוכי אילוז: המשרד נערך למיזם בכל רחבי הארץ.

יוכי אילוז: בימים אלה הוא בהליך כתיבה.

יוכי אילוז: רון אולי יוסיף פרטים קצת יותר מקצועיים על ההיקפים ביישובים לפי הבדיקה שלו.

יוכי אילוז: שם אנחנו מנסים לתת מענה כולל לכל המשפחות שזקוקות לסיוע בתחום של אי-ביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: אני מנסה להבין.

אפרת רייטן: כשראיתי את השקף הזה, את הנתון הזה, וזה נתון לא מאתמול, פשוט הוצאתי אותו לקראת הדיון – כשאני רואה את הנתונים האלה, אני אומרת: אני בטוחה שבמשרדים הרלוונטיים עצרו הכול, ביטלו את כל הפגישות של היום ואמרו: לא יכול להיות שכל ילד שני או כל משפחה שנייה יהיו באי-ביטחון תזונתי במדינת ישראל.

אפרת רייטן: לא יכול להיות, צריך לעשות כאן איזה שינוי.

אפרת רייטן: בואו נבין את הנתונים ונתחיל לתקן את זה.

אפרת רייטן: אני בטוחה שזה מה שקרה.

אפרת רייטן: נכון?

יוכי אילוז: במשרד שלנו אני בטוחה שזה גם קורה, אנחנו בהליך מואץ בנושא של ביטחון תזונתי לכל הרשויות.

יוכי אילוז: השר הנחה לבצע את הפרויקט לא רק ב-46 יישובים, אלא בכל הרשויות בארץ, כולל הרשויות הלא יהודיות, לתת מענה מידי, לסייע בתחום של מזון.

יוכי אילוז: כנראה התחום של עמותות פחות נותן מענה.

יוכי אילוז: כמובן כל זה זה בבחינת אקמול לחולה, צריך לטפל בבעיה מיסודה בתחום של תעסוקה, של הורדת מחירים וכו' וכו'.

אפרת רייטן: את בהחלט צודקת, אבל אם אני אקח לרגע - - -

יוכי אילוז: הפתרון הוא לא רק במתן החבילה או הכרטיס מזון.

אפרת רייטן: את צודקת, ברור לגמרי, אבל אם אני אקח לרגע את סך כול היהודים, את רואה ירידה מאוד יפה, כלומר, מישהו החליט שהוא הולך לטפל בזה, הרי זה לא קרה מאליו.

אפרת רייטן: מ-13.7% ירד ל-11%, כלומר, ירד באחוזים יפים, אותו דבר בחברה החרדית, שם השינוי אפילו עוד יותר גדול, ואנחנו מברכים על זה, מ-22.6% ירד ל-15.8%, זאת אומרת, כשרוצים לטפל בבעיה אקוטית כזאת של אי-ביטחון תזונתי, יודעים לעשות את זה, ותראי את התוצאות היפות.

אפרת רייטן: אחד הדברים שגרמו לי לתמיהה היה שגם הממ"מ אמר שהנתונים שיש להם הם רק מ-2016, זאת אומרת שאין אפילו נתונים מעודכנים לגבי החברה הערבית.

אפרת רייטן: אם אין נתונים ואין מחקר על החברה הערבית, ברור שגם אין ידיעה.

אפרת רייטן: אם אין ידיעה, אין נתונים, זה לא מעניין אף אחד, אז גם אי-אפשר לתקן.

יוכי אילוז: בקטע של בדיקת נתונים כמובן שאני לא האגף המקצועי שמבצע את הבדיקה הזאת, ופה רון אולי יוכל לתת מידע כללי על כלל הרשויות, הוא אחראי על כל תחום הפעילות של אגפי הרווחה.

יוכי אילוז: כמובן זה צריך להיות עסק משולב עם הביטוח הלאומי ולעשות פעולה מאוד יסודית.

יוכי אילוז: אנחנו גם נערכים בתחום של המועצה לביטחון תזונתי, ובוודאי פרופ' רוני סטריאר, שהתמנה לאחרונה ליושב-ראש המועצה, יהיה לו לומר את דברו בעניין.

יוכי אילוז: עדיין אני חושבת שהמענה של המשרד הוא המענה המקסימלי שאנחנו יכולים לתת על פי ההקצאות שהאוצר נתן.

יוכי אילוז: מה שכן, כשאנחנו ראינו שהתחום של עמותות המזון אינו בדיוק פורח בחברה הלא יהודית, נתנו מענה במבחן תמיכה של עמותות גג, ועמותת לתת הקצתה עשרות אלפי סלים ביישובים לא יהודיים, ונתנה מענה לחלוקה באותם היישובים למשפחות נזקקות, וכמובן לרשויות ששיתפו פעולה.

אפרת רייטן: מתי זה קרה הדברים שעכשיו את מתארת?

יוכי אילוז: משנת 2016 המבחן של עמותות גג החל בצורה מסיבית, כאשר שר הרווחה בשנה הקודמת והשנה הקצה לכל אחד מהתחומים האלה 10 מיליון שקלים.

אפרת רייטן: הבנתי, אבל לצערי לא רואים את הפירות של הדברים שאתם פועלים ועושים בסקרים האלה ובמחקרים.

אפרת רייטן: שום דבר לא זז.

יוכי אילוז: צריך לבדוק את זה.

יוכי אילוז: אני לא יכולה לתת - - - זה דבר שצריך לבדוק.

יוכי אילוז: הייתי רוצה שרון, שזה התחום המקצועי שלו, יציג את הנושא גם של הבדיקה, הממצאים, ומה אנחנו הולכים לעשות בתקופה הקרובה.

אפרת רייטן: נעבור לרון.

אפרת רייטן: תודה רבה לך, יוכי.

אפרת רייטן: בבקשה, רון שביט.

רון שביט: בקור טוב לכולם, אני רוצה בכמה דקות בבקשה לסקור פעולות שנעשו בשנתיים האחרונות, כי בשנתיים האחרונות, מפרוץ משבר הקורונה, המשרד שינה כיוון.

רון שביט: הרי המשרד באופן עקרוני לא סייע במזון, הוא סייע בצרכים, בעזרות, במסגרות וכו', לא היה סיוע ישיר במזון.

רון שביט: עם פרוץ הקורונה הבנו שיש קשישים מבודדים שהיו בסגרים, והסטנו את מפעל ההזנה.

רון שביט: חולקו מאות אלפי סלי מזון לקשישים, כמובן גם במגזר הערבי לכל קשיש שהיה מבודד.

רון שביט: אחר כך הלכנו למהלך של תווי קניה.

רון שביט: אני רוצה להתעכב על הנושא של תווי קנייה, שהרי רוב תווי הקנייה נועדו לרכישת מזון.

רון שביט: בשנתיים האחרונות סייענו ב-30 מיליון שקל בתווי קניה למגזר הערבי, וגם כאשר חולקו כ-9 מיליון בתווי קנייה לחג הפסח, מכך חולקו למגזר הערבי כ-3 מיליון.

רון שביט: למעשה 3 מיליון זה רשויות המגזר הערבי פלוס 30% ברשויות המעורבות.

אפרת רייטן: כשאתה נותן לי את הנתונים של תווי הקנייה האלה ואת העלות שלהם - - -

רון שביט: אני רק רוצה שיהיו הנתונים, שניתנו הרבה יותר תווי קניה למגזר הערבי בהיקף דרמטי.

אפרת רייטן: זה מה שאני רוצה לנסות להבין.

אפרת רייטן: כשאני רואה הבדלים כאלה שזועקים לשמים, ואני לא סטטיסטיקאית, אבל הגרף שהצגנו בבוקר הוא כל כך ברור, שכל אדם סביר יכול להבין, שוב, שבמגזרים האחרים, בחברה היהודית-חרדית, כשנתנו שם את הדעת, היה שם מאמץ, אתה רואה שם שינויים נהדרים, ובחברה הערבית זה לא זז.

אפרת רייטן: אני שומעת על הפעולות האלה שאתם עושים, כמו שעושים תיקון אפליה.

אפרת רייטן: אתה אומר נכון, צריך להשקיע יותר כדי להתחיל להזיז ולתקן את האפליה שזועקת לשמים.

אפרת רייטן: האם תווי הקניה האלה זה מה שיעשה התיקון?

מאזן גנאים: גברתי היושבת-ראש, מה עם הכפרים הבלתי מוכרים בנגב, האם זה כולל אותם?

אפרת רייטן: התחלנו לדבר עליהם.

אפרת רייטן: נדבר עליהם בהמשך, רק עכשיו התחלנו את הדיון.

רון שביט: לפני שאני אתייחס לשאלה, רק תרשי לי את הנתונים המספריים כמו שהם.

רון שביט: אחרי שדיברתי על תווי הקנייה, עשינו מהלך של עזרות דרך הקרן לידידות.

רון שביט: אנחנו מדברים בשנתיים האחרונות על 45 מיליון שקלים של סיוע, מהם סיוע במזון – מחלקות הרווחה קיבלו את הכסף, הן לא היו חייבות לעזור דווקא במזון – מתוך ה-45 מיליון 14 מיליון היה סיוע במזון, כאשר לרשויות הערביות 7.5 מיליון ולרשויות מעורבות עוד 10 מיליון.

רון שביט: בנוסף, היה סיוע דרך מפעל הפיס, 20 מיליון שקל ארצי, כאשר 5 מיליון לרשויות המגזר ועוד 4 מיליון לרשויות מעורבות.

רון שביט: ועכשיו אני מגיע לשאלה שלך.

רון שביט: הנושא של מיזם ביטחון תזונתי, שהיה עד עכשיו במשרד, כמו שיוכי אמרה, ברמה של פיילוט, 46 רשויות, עובר מ-20 מיליון ל-100 מיליון שקלים.

רון שביט: כרגע אנחנו בתהליך לבניית המיזם הזה.

רון שביט: אני רוצה לסבר את אוזניכם שמתוך 100 מיליון נקצה 26 מיליון לרשויות המגזר הערבי ועוד 22 מיליון לרשויות מעורבות.

רון שביט: כלומר, בסך הכול אם אני מכמת את האזרחים הערבים, מתוך ה-100 מיליון זה קרוב ל-33 מיליון שקלים.

רון שביט: חשוב להבין, במענה לשאלה שלך שהפעולה היא לא רק סיוע בחבילות מזון, בפירות, בירקות וכו', אלא שהמיזם הזה כולל את המעטפת היותר חשובה, ולכן אני חושב שהמהלך הזה של ה-100 מיליון הוא מאוד מאוד חשוב, אולי הוא יתחיל לענות על הדברים האסטרטגיים שציינת, וזה הנושא שבמהלך המיזם לא רק יהיה סיוע למשפחות שמאותרות, אלא גם ליווי במיצוי זכויות, השתתפות בתוכניות העצמה, השתתפות בסדנאות לתעסוקה.

רון שביט: הדברים האלה הם הדברים שבסופו של דבר יכולים להרים את האנשים, כשהמטרה בסופו של דבר שהם לא יזדקקו לאותו סיוע במזון, וזה רק על ידי המעטפת הכללית יותר, כי ברגע שמסייעים רק במזון, מהמעטפת הזאת לא נגיע לכלום.

אפרת רייטן: אתה צודק לחלוטין, ואין ספק שזאת הדרך הנכונה והטובה.

אפרת רייטן: אנחנו לא רוצים אנשים שיקבלו קצבאות, אנחנו רוצים אנשים שידאגו לעצמם, שיהיו עצמאים, שימצו את היכולות שלהם.

אפרת רייטן: בוודאי, אין בכלל שאלה.

אפרת רייטן: האם התוכנית שאתה עכשיו מתאר לנו, אנחנו מדברים על משהו חדש, הוא בחיתוליו במשרד הרווחה?

אפרת רייטן: מה היה קודם לכן עד שהגעתם?

אפרת רייטן: האם הייתה איזה התייחסות לחברה הערבית?

רון שביט: כל ההתייחסות, אמרתי קודם, דרך מפעל הפיס, דרך הקרן לידידות, דרך תווי קנייה - -

אפרת רייטן: מתי זה התחיל כשאתה מדבר איתי על הסכומים?

רון שביט: - - מאות אלפי ארוחות מוכנות – כל הדברים האלה נעשו, כרגע אנחנו רוצים לעשות מהלך - - -

אפרת רייטן: מתי?

אפרת רייטן: בשנה האחרונה?

אפרת רייטן: בשלוש השנים האחרונות?

אפרת רייטן: כשמנית עכשיו את הסכומים האלה - - -

רון שביט: כל הסכומים האלה דיברתי על השנתיים האחרונות.

אפרת רייטן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי רוצה להפנות אליך שאלה.

אוסאמה סעדי: בנושא הזה קיימת אפליה בתקציבים, אפליה זועקת לשמים, והעניין אפילו הגיע לבג"ץ, בג"ץ של עדאללה.

אוסאמה סעדי: אני מזכיר לך נתון, שבשנת 2020 מתוך התקציב של מה שנקרא "קמחא דפסחא", שזה חלוקת מזון בחגים, מתוך תקציב של 18 מיליון שקל, גברתי היושבת-ראש, תשמעי כמה הגיע לחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: מישהו יודע מחבריי פה?

אוסאמה סעדי: 18,000 מתוך 18 מיליון.

אוסאמה סעדי: 18,000 הגיעו לעמותות בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: אתה יכול לאשר להכחיש את הנתון הזה?

אוסאמה סעדי: איזה תקציב ב-2021 נותנים לעמותות בחברה הערבית שמתעסקות בנושא הזה של חלוקת מזון לנזקקים?

רון שביט: הנושא של קמחא דפסחא, יוכי אולי יכולה לתת נתונים, אבל אני חייב להגיד לך דבר לגבי מיזם ביטחון תזונתי.

רון שביט: ההקצאות לרשויות הן לפי קריטריונים.

רון שביט: הקריטריונים של נתוני אוכלוסייה הנזקקת שיש בידינו ממחלקות הרווחה, והנתונים האוניברסליים של סוציו-אקונומי, אוכלוסייה, מספר קשישים, מספר ילדים וכו' שקופים לחלוטין.

רון שביט: שימו לב לנתונים, אנחנו הולכים על מהלך של כל הארץ במיזם ביטחון תזונתי, מתוך הנחה שיש גם שכונות ברשויות מקומיות עם סוציו-אקונומי גבוה יותר, אבל עדיין 82% מהמיזם הזה הולך לרשויות 5-1, והרי אתם יודעים ש-80 רשויות מתוך 85 רשויות המגזר הן בסוציו-אקונומי 4-1, ולכן הן יקבלו הרבה יותר מערכן באוכלוסייה במיזם ביטחון תזונתי.

רון שביט: לגבי קמחא דפסחא אני פשוט לא אחראי על זה, אולי יוכי יודעת.

אפרת רייטן: רק שתיים-שלוש שאלות שאני אשמח אם תוכל לענות עליהן.

אפרת רייטן: הראשונה, קודם כול במועצה המבורכת שהוקמה מחדש, האם יש ייצוג לחברה הערבית?

רון שביט: אני לא מכיר את המועצה כרגע.

רון שביט: כרגע נכנסתי כאגף רשויות מקומיות.

אפרת רייטן: מי יודע?

רון שביט: המשנה למנכ"ל, אבי בן זקרי.

עלי סלאלחה: הוא לא צריך לדעת, אם יש שם שונה שם, אז יש, אם אין, אז אין.

אפרת רייטן: אני רואה שראש המועצה נמצא איתנו כאן, תיכף נפנה אליו.

אפרת רייטן: כמה המערך מותאם לחברה הערבית?

אפרת רייטן: כמו שאמרת נכון, יש מעט עמותות, ככה עולה לפחות מהדברים שעולים כאן.

אפרת רייטן: המודל של העמותות מותאם לחברה הערבית?

אפרת רייטן: האם נבחנו גם מודלים אחרים?

רון שביט: יוכי, אולי תעני את.

אפרת רייטן: תודה, רון.

אפרת רייטן: יוכי, יש לך תשובות לזה או שנעבור הלאה?

יוכי אילוז: - - - מודלים אחרים לחברה הערבית.

אפרת רייטן: לא שמענו.

אפרת רייטן: תחזרי.

יוכי אילוז: הנתונים הקיימים הם עם התקציב הקיים.

יוכי אילוז: עם מבחני התמיכה נתנו מענה באמצעות עמותות גג.

יוכי אילוז: זו המהות של מבחן התמיכה.

אפרת רייטן: לא שמענו את תחילת דברייך.

יוכי אילוז: אני חושבת שיושב-ראש המועצה לביטחון תזונתי, שהתמנה לאחרונה, מן הסתם יציג בדבריו את התוכניות שהוא חושב לבצע.

יוכי אילוז: הוא עדיין עסוק בהיכרות של השטח, בסך הכול הוא התמנה בסוף דצמבר.

יוכי אילוז: אנחנו צריכים לתת לו את האפשרות להציג את זה בדבריו ולומר מה תוכניותיו.

אפרת רייטן: אנחנו כבר פונים אליו.

אפרת רייטן: תודה, יוכי.

אפרת רייטן: רון העביר לך את רשות הדיבור כי הוא חשב שיש לך תשובות, לכן פנינו אלייך.

אפרת רייטן: אני כבר רוצה לשמוע את חברי הכנסת, אחר כך את הנציגים הרבים שיושבים כאן וגם בזום יש לנו הרבה.

אפרת רייטן: נשמע שני חברי כנסת, ואחר כך נעבור הלאה.

אפרת רייטן: ג'ידא, בבקשה.

אפרת רייטן: אני מבקשת שתהיו מדויקים, שתיים-שלוש דקות לכל אחד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, גברתי יושבת-ראש הוועדה, על הדיון החשוב הזה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה להתייחס לנושא דווקא מההיבט של שכר המינימום.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כולנו עברנו על התוכנית הכלכלית המוצעת על ידי הממשלה, ואומנם יש בה אלמנטים חיוביים, אבל מכיוון שיוקר המחיה כמובן עולה, ועל פי התוכנית מדובר על העלאת שכר מינימום של כמעט חצי שקל לשעה, תסכימי איתי שזה פשוט בדיחה, וגם אני הולכת להעלות את הסוגיה של שכר מינימום - -

אוסאמה סעדי: למה לא הצבעתם נגד?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - שתהיה תוספת של 1,000 שקל במשך שלוש שנים, ולא כפי שהוצע עד כה בתוכנית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בנוסף, ממשלת נתניהו דרשה בעבר הקפאה של הצמדת שכר המינימום לממוצע השכר במשק, ושר האוצר דורש היום להמשיך את ההקפאה הזאת עד ל-2026.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני חושבת שצריך לבטל את זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בנוסף, ובזה אני אסיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: גברתי יושבת-ראש הוועדה, את זוכרת את הנושא של האוטומציה כשדיברנו על גילאי הפרישה.

אפרת רייטן: ודאי, של הרפורמה של העלאת גיל הפרישה לנשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: וגם כאן בנושא של מענקי עבודה, וגם כאן בנושאים שקשורים לתוכנית הכלכלית היום, ומתוך המספרים של הלמ"ס, אנחנו מדברים על זה שיש 30% מאלה שזכאים להטבות במיסים שאינם ממצים את המענקים, כי זה בעיקר אוכלוסיות מוחלשות, כולל הציבור הערבי כמובן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו מדברים על כ-100,000 זכאים, כשהאוצר חוסך 600 מיליון שקל על גבם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: על זה אני מגישה הצעת חוק שתיטיב עם האוכלוסיות האלה ותדרוש מנגנון של אוטומציה גם בנושא של הטבות המס הקיימות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה.

אפרת רייטן: תודה רבה, לך.

אפרת רייטן: חבר הכנסת עליי סלאלחה.

עלי סלאלחה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קהל מכובד, למדתי פתגם סיני שאומר: למד אותו לדוג, ואל תיתן לו ארוחת דגים.

עלי סלאלחה: פה טמונה הבעיה.

עלי סלאלחה: אני חושב שהיחס לחברה הלא יהודית במדינת ישראל בזה שמזניחים אותה, זנחו אותה כל כך הרבה זמן, לא נתנו למועצות המקומיות משאבים כמו שצריך, ולכן מועצות מוחלשות זה חסם; הורים עניים זה חסם; אבטלה זה חסם; במנטליות אנחנו לא מבקשים שייתנו לנו מזון, אנחנו לא מתחננים שייתנו לנו מזון, ויכולים לישון בלילה בלי לאכול ולא לבקש את המצרך החיוני, זה חסם; מחלקות הרווחה בלי תקציבים זה חסם; מינוי אנשים ברווחה, שהם לא מקצועיים, זה גם חסם; אני לא מתפלא שחמש מועצות מקומיות יצאו כתוצאה מזה שהם לא יכולים לתת את השירות לאזרחים שלהם.

אפרת רייטן: מה זה אומר שהם לא יכולים לתת את השירות?

עלי סלאלחה: אם אין לו משאבים, מה הוא ייתן למוחלשים?

אפרת רייטן: הוא לא מקבל ממשרד הרווחה?

עלי סלאלחה: אני לא יודע כמה הוא מקבל.

עלי סלאלחה: שמעת את חבר הכנסת אוסאמה שאמר 18,000.

אפרת רייטן: לגבי החלוקה של החגים.

עלי סלאלחה: לחלק תוויות וחבילות, אני לא חושב שזה הפתרון.

עלי סלאלחה: צריך לפתור את הבעיה מהשורש.

עלי סלאלחה: להתייחס לחברה הערבית כמו שצריך, לתת לה לעשות תיקון מחדש.

עלי סלאלחה: העדפה מתקנת בכל התחומים, אם זה הכשרה מקצועית ואם זה תעסוקה, וכמובן תקציבים זה הכי חשוב.

אפרת רייטן: ברור לגמרי.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אני פונה לחבר הכנסת סעדי, ואחר כך למוסד לביטוח לאומי, וחוזרת אחר כך לחברי הכנסת.

אפרת רייטן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, תודה לך על הדיון והמעקב הזה, זה בעקבות הדיונים ויום העוני - -

אפרת רייטן: שעשינו ביחד ביום המיוחד.

אוסאמה סעדי: - - שעשינו ביחד כל חברי הכנסת מכל הסיעות.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך שהמצב הולך ומחמיר.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו צריכים לדבר על אספקת מזון, הגענו למצב של קיבוץ נדבות - -

אפרת רייטן: בית תמחוי.

אוסאמה סעדי: - - ובתי תמחוי כדי לספק ולחלק.

אוסאמה סעדי: בשביל זה יש עמותות, וכל הכבוד לעמותות.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד לעמותות בחברה היהודית, אבל גם אצלנו, במיוחד בחברה הערבית, שעושות עבודה מצוינת בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אני שואל איפה המדינה?

אוסאמה סעדי: איפה הממשלה?

אוסאמה סעדי: נתתי את הנתון הזה כי זה זעק לשמים והגיע עד לבג"ץ, 18,000 מתוך 18 מיליון לעמותות בחברה הערבית שמחלקות מזון.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה.

אוסאמה סעדי: אהבתי את הפתגם של חברי עלי סלאלחה, שאנחנו לא רוצים דגים, שייתנו לנו את הכלים, ואנחנו החברה הערבית, יש לנו יכולות ואפשר להסתדר.

אוסאמה סעדי: שאלתי את חברתי, ג'ידה רינאוי זועבי, ולא כניגוח, יש תוכנית כלכלית, אתמול היא הוצגה, כשלמעשה היא בושה וחרפה מהבחינה של שכר המינימום.

אוסאמה סעדי: מעלים את זה ב-50 שקל, אני לא יודע לכמה שנים, כאשר יש פה הסכמה רחבה מכל הסיעות, לפחות להגדיל את זה ל-40 שקל.

אוסאמה סעדי: גם ככה 40 שקל זה מינימום.

אוסאמה סעדי: מה זה 40 שקל?

אוסאמה סעדי: זה 6,000 שקל - - -

אפרת רייטן: זה להעלות את זה ליותר מ-7,000 שקל בחודש במקום 5,300.

אפרת רייטן: זה עלייה של 2,000 שקל.

אוסאמה סעדי: במקום שיבואו וידפקו על השולחן ויגידו: זו התוכנית וככה צריך לעשות, אז נמנעים.

אוסאמה סעדי: זה לא זה.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על איך אנחנו נתמודד עם העניין של ביטחון תזונתי, צריך להוריד את יוקר המחיה.

אוסאמה סעדי: ואנחנו פה עדים להעלאות מחירים כמעט בכל התחומים.

אוסאמה סעדי: אני קראתי את התוכנית הממשלתית.

אוסאמה סעדי: אני אומר לחבריי פה, סמי, מאזן ואימאן, אין אפילו חלק אחד שמתייחס לחברה הערבית, אין.

אוסאמה סעדי: שלוש נקודות זיכוי למי שמשתכר בשכר מינימום, מה זה נותן לו?

אוסאמה סעדי: מה זה עוזר לו?

אוסאמה סעדי: אי-העלאת שכר מינימום, הרי רוב החברה הערבית משתכרים שכר מינימום ופחות, 50% מתחת לקו העוני, אז על מה מדברים?

אוסאמה סעדי: תגידו לי דבר אחד בתוכנית הכלכלית.

אוסאמה סעדי: לא לעסקים, לא לאנשים פרטיים, לא לאזרחים נזקקים, לא לאזרחים ותיקים.

אוסאמה סעדי: מה יש?

אוסאמה סעדי: נאדה.

אוסאמה סעדי: שום דבר.

אוסאמה סעדי: אין שום דבר בתוכנית הכלכלית לחברה הערבית.

אפרת רייטן: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

אפרת רייטן: המוסד לביטוח לאומי.

מירי אנדבלד: אני מנהלת אגף מחקר כלכלי במינהל המחקר של המוסד לביטוח לאומי.

מירי אנדבלד: בין היתר אני אחראית יחד עם הצוות שלי על כתיבת דוח העוני הרשמי, ואנחנו עושים מפעם לפעם סקרים של ביטחון תזונתי, סקרים שמקיפים במדגם מקרי את כל המשפחות בארץ.

מירי אנדבלד: נכון, נאמר קודם, הסקר האחרון היה בשנת 2021, ממש עכשיו.

מירי אנדבלד: נתונים שלו, ממצאים עיקריים הוצגו בתיבה שהתפרסמה בדוח העוני, ואכן הנתונים מראים שבאוכלוסייה הערבית רמת האי-ביטחון התזונתי, כמו בסקרים הקודמים אגב שנעשו – נעשה סקר ב-2016, ב-2011 וב-2012 – בכל המקרים רמת האי-ביטחון התזונתי של ערבים היא גבוהה מאוד.

אפרת רייטן: את רוצה להגדיר לנו?

אפרת רייטן: כי נשאלה כאן השאלה מהו אי-ביטחון תזונתי לפי ההגדרה שלכם.

מירי אנדבלד: תיכף אני אענה גם על זה, רשמתי לי את זה.

מירי אנדבלד: רשמתי כמה נקודות שעלו, כי שמעתי אתכם בדרך.

מירי אנדבלד: רמת האי-ביטחון התזונתי היא בין 40% ל-50%, זו רמה מאוד גבוהה.

מירי אנדבלד: אנחנו מכירים את זה גם ממדי העוני בקרב ערבים, אנחנו יודעים שגם ממדי העוני בקרב הערבים הם הרבה יותר גבוהים מאשר באוכלוסייה היהודית.

מירי אנדבלד: בנושא של הביטחון התזונתי אנחנו רואים עוד משהו.

מירי אנדבלד: יש אי-ביטחון תזונתי חמור ואי-ביטחון תזונתי מתון.

מירי אנדבלד: כשאנחנו מסתכלים על האוכלוסייה הערבית, רמת האי-ביטחון התזונתי החמור שלה היא חצי מאותם 42%, דהיינו, יש לנו חמישית מהאוכלוסייה הערבית שמעידה על עצמה, ותיכף אני אסביר את זה, שהיא חיה באי-ביטחון תזונתי חמור.

אפרת רייטן: בכמה זה במספרים מוחלטים?

מירי אנדבלד: זה אחד לחמישה.

אפרת רייטן: אחד לחמישה בחברה הערבית.

מירי אנדבלד: אחד לחמישה בחברה הערבית חי באי-ביטחון תזונתי חמור.

מירי אנדבלד: איך אנחנו מודדים את זה?

מירי אנדבלד: אנחנו מודדים את זה לפי סקר ביטחון תזונתי של משרד החקלאות האמריקאי, שהוא תוקף בכתבים שונים.

סמי אבו שחאדה: זה כמעט 350,000 איש.

מירי אנדבלד: הסקר הוא של 18 שאלות, כשהמשיב משיב לכל אחת מהשאלות, למשל האם דילגת על ארוחות, האם בשנה האחרונה לא היה לך כסף לקנות אוכל.

מירי אנדבלד: כמובן המטרה היא לאתר את מי שאין לו ביטחון תזונתי, לא בגלל שהוא עושה דיאטה, אלא בגלל מחסור כלכלי.

מירי אנדבלד: הסקר הזה, כפי שאמרתי, תוקף גם באמריקה, גם בארצות אחרות, ואנחנו משתמשים בו.

מירי אנדבלד: זה הסקר שאנחנו משתמשים בו בארבע השנים האלה שבהן עשינו סקרי ביטחון תזונתי, ואנחנו מגלים לגבי רוב האוכלוסייה, למרות שהעוני נמדד בצורה אובייקטיבית ולא סובייקטיבית – לא שואלים את האנשים, האם אתה עני, אלא מסתכלים על ההכנסות שלהם – ודאי לגבי ערבים, אנחנו רואים מתאם גבוה, אנחנו רואים באוכלוסייה הערבית שגם רמת העוני האובייקטיבית היא גבוהה וגם רמת האי-ביטחון התזונתי, כפי שהם מעידים על עצמם סובייקטיבית היא גבוהה.

מירי אנדבלד: ומכאן ניתן להסיק על רמת התוקף והמהימנות של הממצאים האלה.

אפרת רייטן: תגיעי איתי להגדרה, כי זה חשוב לנו כדי שנוכל להבין את המשך דברייך.

אפרת רייטן: אי-ביטחון תזונתי חמור ואי-ביטחון תזונתי - - -

מירי אנדבלד: במשך 18 השאלות שעונים עליהן יש ניקוד קבוע – יש נספח בפרסום שלנו, גם ב-2016, גם ב-2011, 2012, ויצא גם כשיהיו ממצאים שלמים של הסקר הנוכחי – יש נספח שבכל שאלה מקבלים ניקוד ואוספים את הנקודות.

מירי אנדבלד: מעל לסף מסוים זה נחשב אי-ביטחון תזונתי חמור, מתחת לסף מסוים - - -

אפרת רייטן: תני לנו דוגמה, שננסה להתחבר לדברייך.

מירי אנדבלד: אם רואים שהמשפחה ענתה על סדרת שאלות שלא הייתה לה אפשרות - - -

אפרת רייטן: מה יש שם למשל?

אפרת רייטן: שאלה.

אפרת רייטן: תני לי דוגמה.

מירי אנדבלד: למשל הילדים הלכו לישון בלי אוכל כי לא היה כסף.

מירי אנדבלד: האם ויתרתם על אוכל כי לא היה לכם כסף לאכול.

מירי אנדבלד: האם דילגתם על ארוחות.

מירי אנדבלד: אני לא זוכרת בדיוק את כל השאלות.

מירי אנדבלד: הכול כתוב.

מירי אנדבלד: מעל לסף ניקוד מסוים זה נחשב אי-ביטחון תזונתי חמור.

אפרת רייטן: כמי שעובדת ומכירה את הנתונים האלה לאורך השנים, ואת אומרת שהיו סקרים כבר ב-2011, 2012, 2016, 2021, איזה מגמה אנחנו רואים?

מירי אנדבלד: המגמה שאנחנו רואים בשנים האחרונות היא ירידה קלה בעוני של המשפחות - -

אפרת רייטן: כמעט לא מורגשת לפי מה שפרסמתם.

מירי אנדבלד: - - לכן גם ירידה קלה – קלה, אני מדגישה – ברמת האי-ביטחון התזונתי.

מירי אנדבלד: ראינו שאצל האוכלוסייה החרדית הרמה של הירידה הייתה דווקא גבוהה.

מירי אנדבלד: אני רוצה להזכיר שמדובר בשנת משבר, משבר קורונה, בחברה החרדית יש סולידריות הרבה יותר גבוהה, יש ארגונים תומכים ומסייעים ברמה הרבה יותר גבוהה.

מירי אנדבלד: גם על זה דרך אגב שאלנו בשאלונים הקודמים, עד כמה נעזרתם בארגונים ובאנשים כדי להתגבר על האי-ביטחון התזונתי שלכם, וראינו שבאוכלוסייה החרדית רמת הסולידריות הרבה יותר גבוהה, ולכן גם זה, לא רק המחסור הכלכלי, משפיע על האי-ביטחון התזונתי.

מירי אנדבלד: אנחנו רואים שיש ירידה קלה בעוני, אנחנו רואים שיש השתדלות מצד הממשלה לעשות כל מיני - - -

אפרת רייטן: איפה את רואה את ההשתדלות?

מירי אנדבלד: למשל אנחנו רואים שבשנים האחרונות הייתה התגייסות גדולה להגדיל את הקצבה להשלמת הכנסה של קשישים.

מירי אנדבלד: המיזם לביטחון תזונתי, אני חושבת שהוא גם הורחב בשנים האחרונות.

מירי אנדבלד: דרך אגב, בכובע השני שלי עבדתי גם על הנושא של הקריטריונים.

מירי אנדבלד: ראיתי ששאלת קודם את יוכי.

סמי אבו שחאדה: גברתי, הקורלציה בין קשישים לביטחון תזונתי בחברה הערבית היא גבוהה מאוד?

מירי אנדבלד: לא הסתכלתי בחברה הערבית.

מירי אנדבלד: אני יכולה לומר שקשישים באופן כללי סובלים פחות מאי-ביטחון תזונתי מאשר משפחות עם ילדים.

מירי אנדבלד: ואפשר להבין את זה, התיאבון של ילדים, הצרכים שלהם הם אחרים.

מירי אנדבלד: יושבת פה רונית אנדוולט, והיא יכולה להגיד.

סמי אבו שחאדה: גברתי, דווקא בגלל מה שאמרת עכשיו, שמשפחות עם ילדים נזקקות יותר, החברה הערבית היא חברה הרבה יותר צעירה, כך שהמצב במשפחות הצעירות האלה הרבה יותר קשה.

סמי אבו שחאדה: וזה שהעלו את קצבת הזקנה, שזה חשוב, אני בעד.

סמי אבו שחאדה: אני בעד להעלות את זה - - -

אפרת רייטן: בינתיים עוד לא העלו את קצבת הזקנה לצערנו, אבל העלו את השלמת ההכנסה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לגמרי בעד, וזה חשוב.

סמי אבו שחאדה: זה בכלל לא פותר לנו את הבעיה.

סמי אבו שחאדה: אני לא אומר את זה כדי לתקוף.

סמי אבו שחאדה: אני חושב מה הצעדים הנכונים כדי לראות מספרים הרבה פחות מזעזעים.

סמי אבו שחאדה: אני חושב על זה, מי שענה כן על השאלות שאמרת, אני חושב על המצוקה האנושית, הנפשית, החברתית.

סמי אבו שחאדה: הוא נתן לילדים שלו לישון בלי אוכל כי אין לו.

סמי אבו שחאדה: אני חושב על הפתרון.

סמי אבו שחאדה: בחברה הערבית, גברתי, יש כמות גדולה מאוד של ארגוני צדקה.

סמי אבו שחאדה: יכול להיות שהם לא הכי מקצועיים בעולם, יכול להיות שהם לא עונים ספציפית על הקריטריונים של משרדי הממשלה, אבל יש כמות רצינית מאוד של ארגוני צדקה, שקשורים למסגדים ולכנסיות, ואלה פעילים חברתיים.

סמי אבו שחאדה: לא מעט ארגונים כאלה.

סמי אבו שחאדה: הארגונים האלה יכולים, אם מישהו מארגן אותם, אם מישהו נותן להם את הכלים כיצד לעבוד אל מול משרדי הממשלה – הם יכולים לעזור לנו בסוגיה הזאת בצורה דרמטית.

סמי אבו שחאדה: בתקופת זמן מאוד קצרה אנחנו יכולים לעשות המון בנושא, לפחות של ביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: חבר הכנסת אבו שחאדה, שמענו קודם את הנציגים של משרד הרווחה שאומרים שיש באופן יחסי מעט.

אפרת רייטן: כלומר, אם זו התפיסה, והיא שונה ומנוגדת לדברים שאתה אומר עכשיו – אתה אומר להפך, אתה אומר שיש דווקא הרבה – פה אנחנו מדברים על פער שצריך לגשר עליו.

סמי אבו שחאדה: נכון.

סמי אבו שחאדה: אני אומר שיכול להיות שהארגונים האלה – אני התנדבתי בחלק לא קטן באזור שלי, ואני מכיר, ובאזור שלי זה עוד פחות מפותח מאזור המשולש והגליל, ויש גם בנגב – יכול להיות שהם לא מקצועיים או שהם עובדים בצורה שונה מהקריטריונים.

סמי אבו שחאדה: צריך לעזור להם כדי שהם ידעו לעבוד אל מול הביטוח הלאומי, משרד הרווחה, משרדי הממשלה השונים, כי יש, יש כמות לא מעטה של אנשים שנותנים את החיים שלהם בעבודה של צדקה.

אפרת רייטן: בהחלט.

אפרת רייטן: אני פונה לעוד נציג של המועצה הלאומית לביטחון תזונתי, יושב-ראש המועצה, ואחר כך אני אחזור אליך, חבר הכנסת מאזן גנאים ואחר כך חברת הכנסת יאסין.

רוני סטריאר: קודם כול, אני מאוד שמח להיות כאן בדיון הזה, כי הוא דיון חיוני לפי דעתי וטוב שיזמתם את הדיון הזה.

רוני סטריאר: אני בסך הכול חודשיים מאז שקיבלתי מינוי מהשר מאיר כהן להקים מחדש את המועצה הלאומית לביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: אנחנו מאחלים לך בהצלחה רבה ומכל הלב.

אפרת רייטן: אני זוכרת שהשר מאיר כהן הגיע לכנסת והכריז שהוא מקים את המועצה.

אפרת רייטן: הוא קיבל כאן גיבוי מקיר לקיר, ואנחנו מאחלים לך רק הצלחה.

רוני סטריאר: תודה רבה.

רוני סטריאר: אנחנו נעבוד ביחד.

רוני סטריאר: אני מאוד מאוד מקווה שנוכל לעבוד עם ועדת הרווחה ביחד ולקדם נושאים משותפים.

רוני סטריאר: אני רוצה להזכיר לנוכחים שהמועצה הזאת קמה מכוח חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי, שתפקידה לייעץ לשר הרווחה וגם לשרים הנוגעים בדבר, בריאות וחינוך, בנושא של מדיניות לאומית, בנושא של ביטחון תזונתי.

רוני סטריאר: וזה אני חושב הדבר שחסר פה, אין פה מדיניות לאומית, יש פה טלאי על טלאי.

רוני סטריאר: זה לא פלא שהחברה הערבית נפלה בין הכיסאות.

רוני סטריאר: מה זאת אומרת עמותות?

רוני סטריאר: אני מאוד מעריך את העבודה של העמותות, אבל התפקיד של המדינה זה לא להסתמך על עמותות ועל קיומן או אי-קיומן של עמותות צדקה.

רוני סטריאר: מדינת ישראל של שנת 2021 לא יכולה להרשות לעצמה - - -

מאזן גנאים: 2022.

אפרת רייטן: במיוחד לא יכולה ב-2022.

רוני סטריאר: הדבר הזה הוא תולדה של מדיניות של ממשלות רבות שפירקו את מדינת הרווחה לגזרים.

רוני סטריאר: זה התפרקות של האוניברסליות.

רוני סטריאר: אין לנו מושג מי מקבל וממי מקבל.

רוני סטריאר: הנושא הזה שמצד אחד יש מיזם לביטחון תזונתי, מצד שני יש עמותות, ומצד שלישי יש מפעל הזנה.

אפרת רייטן: אין יד מכוונת, מתכללת, מדיניות, איזה תוכנית ארוכת טווח איך עושים, איך נלחמים, יעדים.

אפרת רייטן: בפעם הבאה אנחנו מזמינים אותך להגיע פיזית.

אפרת רייטן: די עם הזומים האלה.

רוני סטריאר: נודע לי במקרה אתמול שיש דיון כזה, ופיניתי את הזמן.

רוני סטריאר: אני מקווה מאוד שאני אקבל הזמנות באופן מסודר.

אפרת רייטן: בהחלט.

רוני סטריאר: אני חושב ששר הרווחה מאיר כהן, ברגע שהוא פנה אליי למלא את התפקיד, אני ידוע כמי שמקדם נושאים של מדיניות חברתית ברוח של מדינת רווחה.

רוני סטריאר: אנחנו רוצים להכניס את כל הנושא הזה לטווח של מדיניות כוללת שמתייחסת לשאלות של שכר מינימום, לשאלות של קצבאות, לנושא של ביטחון תזונתי פרופר, נושא של עוני.

רוני סטריאר: כל הדברים האלה, זה לא פלא שהחברה הערבית רעבה.

רוני סטריאר: זה פשוט עולה בקנה אחד עם ממדי העוני.

רוני סטריאר: מה ההפתעה הגדולה פה?

אפרת רייטן: אתה יכול לספר לנו על עוד חברי מועצה?

אפרת רייטן: נשאלה כאן השאלה האם יש חבר מועצה מהחברה הערבית.

רוני סטריאר: כבוד יושבת-ראש הוועדה, אני מאוד רוצה שנקדם חקיקה חדשה.

רוני סטריאר: החקיקה שמסדירה את המועצה הזאת מיושנת.

רוני סטריאר: כל משרד שולח את הנציגים שלו.

רוני סטריאר: זה לא פלא שרוב המשרדים שלחו נציגים יהודים.

רוני סטריאר: התעקשתי שתהיה נציגה ערבייה, ובאמת אחת מהנציגות של משרד הרווחה היא נציגה ערבייה, וגם התעקשתי שבמועצה להשכלה גבוהה ישלחו נציגה מהחברה הערבית.

רוני סטריאר: אני מאוד מתעקש, ואני אשמח שהסגן שלי יהיה גם מהחברה הערבית, כי החברה הערבית צריכה ייצוג.

רוני סטריאר: לא יכול להיות ש-50% מהמשפחות שם במצב כזה, זה לא דבר שמתקבל על הדעת.

אפרת רייטן: מה התוכניות שלכם כרגע כיושב-ראש המועצה?

רוני סטריאר: אנחנו עכשיו מקימים את המועצה, מקימים ועדה מדעית ומקימים ועדה של כל הארגונים, כי אנחנו צריכים לשמוע את הקולות של הארגונים.

רוני סטריאר: התפקיד שלנו, אני רוצה לעשות את זה ואני אשמח לשותפות של הוועדה, זה להציע לדיוני התקציב הקרובים מתווה לאומי למדיניות חברתית כוללת בנושא של ביטחון תזונתי, שאיננה מנותקת, שצריכה לכלול תקציב, צריכה לכלול הסדר חדש, אמנה בחלוקת העבודה בין המדינה לבין העמותות.

רוני סטריאר: התפקיד של הרגולציה פה והפיקוח הוא נורא חשוב, אנחנו לא יודעים מה העמותות עושות, יש כל כך הרבה הסדרים.

רוני סטריאר: אתמול הלכתי לאחד מהיישובים הערביים עם הסטודנטים שלי, ושאלתי אותם, איך אתם מתפקדים בתחום הזה?

רוני סטריאר: אמרו לי: הכרטיסים שהגיעו אלינו, כרטיסי המיזם, ראש המועצה ספסר איתם.

רוני סטריאר: הוא עכשיו במשפט על הנושא הזה.

רוני סטריאר: העמותות – לא ברור מי נותן למי ואיך, אם זה קשרי משפחה, לא קשרי משפחה.

אפרת רייטן: בקיצור, אתה אומר שיש הרבה בלגן, יש הרבה אי-ודאות, צריך להתחיל לעשות סדר.

רוני סטריאר: בואו לא נופתע.

רוני סטריאר: אני אשמח שנציע מתווה - - -

סמי אבו שחאדה: כבודו, רק תרשה לי הערה אחת בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אני מסכים איתך לגמרי לגבי הגישה ברמה העקרונית, אני לגמרי איתך בראש של מדינת רווחה, אבל אנחנו יודעים כיצד מדינה מתקדמת, כמה איטיים הצעדים שלה.

סמי אבו שחאדה: לכן אני חושב פה, לפחות בשלב הראשון, בשנים הראשונות של העבודה הזאת, מאוד חשוב לעזור לעמותות לשרוד, לקבל את התפקיד שלהן ולמלא אותו בצורה הרבה יותר טובה ומקצועית, עד שהמדינה תוכל לכסות בנושאים כל כך רגישים על התפקידים של העמותות.

סמי אבו שחאדה: לפחות בשלב המעבר - -

אפרת רייטן: צריך עזרה ראשונה עד שמסדירים את הכול.

סמי אבו שחאדה: - - מאוד חשוב שייקחו את התפקיד שלהם ויהפכו להיות יותר מקצועיים.

אפרת רייטן: תודה רבה לך, רוני, יושב-ראש המועצה.

רוני סטריאר: אולי משפט אחרון.

אפרת רייטן: משפט אחרון, ורק רציתי לומר לך שאנחנו מאוד מזמינים אותך לכאן, לוועדה, שנוכל חברי הוועדה לשתף אתכם פעולה, לקדם דברים.

אפרת רייטן: דיברת עכשיו על שנת התקציב הקרובה והדיונים שמתחילים, אנחנו פרטנרים לגמרי.

אפרת רייטן: אם אתם עושים את זה דרך משרד הרווחה ודרך השר, זה מצוין, אבל מבחינת הוועדה זה לגמרי בראש סדר העדיפויות שלנו.

רוני סטריאר: אני מעמיד בפנייך אתגר, להקים ועדה משותפת עם ועדת הבריאות וועדת החינוך רק על הנושא הספציפי של ביטחון תזונתי בחברה הערבית, להקים תת-ועדה עכשיו שתגיש את הממצאים.

רוני סטריאר: אני מוכן לרכז את זה בשמחה.

אפרת רייטן: מצוין.

אפרת רייטן: אנחנו נפנה מכאן במכתב אחרי הדיון לחברת הכנסת סילמן וחברת הכנסת השכל.

אפרת רייטן: נוציא מכתב מטעם הוועדה ונציע להם את ההצעה הזאת, ואפשר יהיה להתקדם.

אפרת רייטן: תודה רבה לך שוב.

אפרת רייטן: חבר הכנסת מאזן גנאים.

מאזן גנאים: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להזכיר לך ש-53.3% מהחברה הערבית מתחת לקו העוני.

מאזן גנאים: שני שלישים מהם ילדים, רק 30% מקרב האנשים יוצאים לשוק העבודה, 70% יושבות בבית, 14% מקרב הגברים מובטל.

מאזן גנאים: הרשויות בחברה הערבית כולן נמצאות באשכול מ-1 עד 3 חוץ משתיים או שלוש רשויות.

מאזן גנאים: זאת אומרת, אם רשות, יש לה תוכנית הבראה וחשב מלווה, אפילו אין לה מחסן לאספקת אוכל במידה ומישהו זקוק לאוכל הזה.

מאזן גנאים: זה רק מראה שלא צריכים לסמוך על הרשויות של החברה הערבית, כי אין להן, פשוט אין להן.

מאזן גנאים: רובן היום בתוכניות הבראה וחשבים מלווים.

מאזן גנאים: ואם אנחנו מדברים על החברה הערבית בכלל, בואו נדבר על אנשי באר שבע, זאת אומרת, על הכפרים הבלתי מוכרים בפזורות, בשבטים, שאין להם מה לאכול, אין להם מרכזי קנייה, כלום.

מאזן גנאים: כמעט ואין להם - - -

אפרת רייטן: מה הם עושים?

מאזן גנאים: מסכנים, אני אומר לך.

מאזן גנאים: הם סומכים על מה שהם מגדלים.

מאזן גנאים: כשאנחנו מדברים היום על אלימות ופשיעה, מה את רוצה ששני שלישים - - -

סמי אבו שחאדה: עוני זו סיבה מרכזית.

מאזן גנאים: שני שלישים מהילדים הערבים מתחת לקו העוני.

מאזן גנאים: איך אנחנו היום מטפלים בתופעת האלימות והפשיעה בחברה הערבית?

מאזן גנאים: מפה נובעת הבעיה של החברה הערבית.

מאזן גנאים: לא נולדנו פושעים.

מאזן גנאים: אנחנו נגד אלימות, נגד פשיעה, אבל פשוט מאוד ילד רעב, שנמצא ברחוב, אין לו מסגרת, הוא חסר מעש, בסופו של דבר מוצא את עצמו עם כנופיות הפשע שמציעות לו כסף קל, ולצערי עם כל הכאב הוא מצטרף אליהן.

מאזן גנאים: לכן השאלה, מה תפקידה של הממשלה.

מאזן גנאים: אם לא יהיה פה שילוב בין כל המשרדים, גם בריאות, גם רווחה, גם אוצר, בסופו של דבר נשב בעוד שנה ונקבל את אותה התוצאה.

מאזן גנאים: תודה לך.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: אני יודעת שיש עוד ועדות, אני ממש מבקשת שכן תישארו, זה חשוב לי מאוד.

מאזן גנאים: אנחנו נשארים.

אפרת רייטן: יש פה עוד נתונים שתיכף נשמע, וחשוב לי שתהיו מעורבים, כי בואו, בסוף צריך לעשות את הדברים האלה.

אפרת רייטן: בסוף המשימה הזאת, אם לא עושים אותה ביחד הרבה אנשים, אז אי-אפשר להזיז את האבן הזאת ולדחוף אותה במעלה ההר, ולכן החשיבות שלכם רבה מאוד בהמשך התהליך.

אפרת רייטן: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אימאן ח'טיב יאסין: צוהריים טובים לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להתחיל את הדברים שלי בזה שהמנכ"ל של הוועדה שהוקמה, אני רוצה לברך אותו על עצם העובדה, שהוא מכיר בבעיה, והוא מכיר בצורך והוא גם מכיר ומבין את הדרך שצריך לפתור את הבעיה.

אימאן ח'טיב יאסין: עצם העובדה שהוא מדבר על שיתוף האנשים הנוגעים בדבר, זה כבר אומר משהו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה לחזור לנתונים ולמספרים.

אימאן ח'טיב יאסין: הנתונים מאוד כואבים.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מכירים משפחות וילדים שישנים בלי אוכל.

אפרת רייטן: את אומרת: זה לא מספרים בשבילי, אני מכירה.

אימאן ח'טיב יאסין: בדיוק.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מכירה אנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מכירה ילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: ובשנתיים האחרונות, בקורונה, המצב הלך והחריף, אפילו מה שנקרא "מנה חמה" לילדי בתי הספר, וזה לא מנה חמה, גם שם צריך להסתכל ולעשות את מה שצריך לעשות, גם הדבר המינימלי הזה לא התקיים.

אימאן ח'טיב יאסין: כשהתוכנית חזרה לפעול, אנחנו חייבים לזכור, כבודה, שהתוכנית לא מופעלת בכל בתי הספר, ואז גם את הדבר הזה הילדים לא מקבלים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה להביא מראות מצמררים על ילדות שביקשו אוכל שנשאר, ועל אימא שאומרת לבת הקטנה שלה: את אכלת בבית ספר, ומה שהיא הביאה, תשאירי את זה לאחים שלך.

אימאן ח'טיב יאסין: ברמה הזאת אנחנו נמצאים ונמצאות.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה עד מתי נמשיך לדבר את הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: בסוגיה של התווים הוא הזכיר משהו, אבל אני רוצה להגיד שכל התוכנית של התווים הייתה על הפנים, כי, א', היא לא הגיעה ליעד שלה, ב', לא לאנשים שצריכים לקבל אותה, ג', גם לא התאמצו – אלה שזכו בתפעול התוכנית לא התאמצו לחפש את האנשים שמגיע להם.

אימאן ח'טיב יאסין: חברי מאזן דיבר על האוכלוסייה בנגב, ביישובים הבלתי מוכרים, שאף אחד לא רוצה לא להכיר ולא לראות לצערי הרב.

אימאן ח'טיב יאסין: היום, עכשיו, לפני שעה, הגיעה אליי בקשה מיישוב בלתי מוכר, שיש בו חנות בכניסה, במקום שומם, חנות.

אימאן ח'טיב יאסין: מה זה חנות?

אימאן ח'טיב יאסין: צריף כזה קטן שיש בו מצרכים מאוד מאוד בסיסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: את שומעת כבודה?

עאידה תומא סלימאן: זה קרה בהרבה מקומות.

אימאן ח'טיב יאסין: היא שאלה איך הם חיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מדברת על משהו טרי טרי.

אימאן ח'טיב יאסין: שולחים לה צו הריסה.

אימאן ח'טיב יאסין: חנות שיש בה כמה דברים בסיסיים, לאנשים שאין להם אפשרות לצאת מהיישוב לקנות, שלילדים תהיה אפשרות לקנות משהו קטן.

אימאן ח'טיב יאסין: רוצים להרוס כי זה מסכן את ביטחון המדינה, כי על זה מדינת ישראל יכולה ליפול, בגלל חנות, בגלל ילד קטן.

אימאן ח'טיב יאסין: אי-אפשר להמשיך את מה שקורה.

אימאן ח'טיב יאסין: אי-אפשר לדבר כל הזמן את אותה השיחה.

אימאן ח'טיב יאסין: כואב לי הלב שאני חוזרת על הדברים, אבל צריך לעשות מעשה, צריך להגיע למקום שלא יישארו ילדים עניים.

אימאן ח'טיב יאסין: אגב, עמותות שעושות עבודה נפלאה, ואני יכולה להביא דוגמה מעמותה שאני עובדת בה ורואה את הדברים מבפנים, "סיוע 48", מאות אלפי סלי מזון הם חילקו בכל המקומות, לכל מי שצריך, אבל זה לא יכול להיות, זו האחריות של המדינה, זו האחריות של משרד הרווחה, זו האחריות לחוקק חוקים, לתת קצבאות שיאפשרו חיים מכובדים לאנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: צר לי מאוד על התוכנית הכלכלית של העזרה.

אימאן ח'טיב יאסין: מגוחך להסתכל ולהגיד שמשפחות שיש להן ילדים מגילאי 6 עד 12 שיקבלו X מסוים, ןמה עם ילדים יותר קטנים?

אפרת רייטן: אנחנו חייבים להתקדם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חייבת להשמיע את הזעקה הזאת כי אי-אפשר, מה עם מבוגרים?

אימאן ח'טיב יאסין: מה עם סטודנטים?

אפרת רייטן: את צודקת, אבל יש עוד עשרה נציגים שלא הגענו אליהם.

אפרת רייטן: אני פונה אלייך, חברת הכנסת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה שנגיע לכולם, אבל אני רוצה שיצאו מכאן גם החלטות ולא רק המלצות.

אפרת רייטן: את צודקת.

אפרת רייטן: קודם כול, אנחנו הרשות המחוקקת, פחות הרשות עם ההחלטות, אבל קודם כול החשיבות של זה שכולם ישמעו, בגלל שיש לנו כאן את יושב-ראש המועצה שעכשיו דיברנו איתו, בגלל שמשרד הרווחה כאן, בגלל שהביטוח הלאומי כאן והרבה מאוד עמותות, ואני רוצה להציף את כל הדברים, ולכן אני מבקשת שנסיים את הדברים.

אפרת רייטן: תודה רבה לך, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אפרת רייטן: תודה רבה שהגעת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, כבוד היושבת-ראש, האמת רציתי להגיע מההתחלה, אבל היה לי דיון בוועדה שבראשותי, ואני שמחה שנענית לבקשתי לקיים - - -

אפרת רייטן: זה היה במקביל.

אפרת רייטן: הבנתי שפנית אלינו.

אפרת רייטן: בדיוק סיפרתי שעשינו כאן את היום המיוחד של המאבק בעוני, אז יצאנו ופגשתי את יונס, ואמרנו שנעשה את היום הזה.

אפרת רייטן: שמעתי שגם פניתם במכתב רשמית.

עאידה תומא סלימאן: כנראה מהתרגשות באותו יום – אם את זוכרת, אחרי הנאום שלך, פניתי אלייך ודיברנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא חשוב, חשוב שהדיון התקיים, זה העיקר.

עאידה תומא סלימאן: וגם חשוב שהנושא יקבל את תשומת הלב המתאימה.

עאידה תומא סלימאן: האמת, כולנו מכירים את מצב העוני באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים ש-60% מהילדים העניים הם ילדים ערבים, וכולנו יודעים שהעוני באוכלוסייה הערבית הוא הרבה יותר עמוק.

עאידה תומא סלימאן: גם אלה שחיים מתחת לקו העוני, באוכלוסייה הערבית העוני יותר עמוק מאשר העוני באוכלוסייה היהודית.

עאידה תומא סלימאן: ויש הרבה מחקרים שהראו שסיוע שניתן באותה מידה לכלל המשפחות הצליח להרים שיעור יותר גבוה של משפחות יהודיות מעל לקו העוני, כאשר זה לא קרה באוכלוסייה הערבית.

אפרת רייטן: ממש העלינו את זה בתחילת הדברים, גם הראינו כאן נתון שמסביר את מה שאת אומרת.

אפרת רייטן: אלה הנתונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאחת הבעיות, שאנחנו, כחברה הערבית, צריכים להתחיל להתגבר עליה, זה הרגשת הבושה מהעוני.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כנראה הדוקטרינה ששנים שלטה במדינה הזאת, שהאשימה את הקורבן במקרה הזה ודיברה על מתבטלים ולא רוצים לעבוד ודברים כאלה, נתנה להרבה אנשים להרגיש בושה כאשר הם נמצאים בעוני, וגם קושי לבקש סיוע – לא שהוא קיים בהרחבה – והמדינה מתעלמת מזה ומנצלת את העובדה שמתביישים לדבר על עוני.

עאידה תומא סלימאן: ככה אני רואה את זה.

עאידה תומא סלימאן: המדינה מנצלת את העובדה שמתביישים לדבר על עוני ומתביישים לדבר על חוסר ביטחון תזונתי.

עאידה תומא סלימאן: ומי שרוצה ללמד אותנו על ידי העלאת מיסים לא לשתות קולה ופאנטה, שיסתכל גם על הנזק הבריאותי שנעשה לילדים האלה, כאשר אין להם תזונה נכונה ותזונה בריאה, ואין להם תזונה, נקודה, בהרבה מהבתים האלה.

עאידה תומא סלימאן: זאת האחריות שצריך לקחת.

עאידה תומא סלימאן: ביטחון תזונתי אפשר לפתור דרך הרבה תוכניות, זה לא עניין של פילנתרופיה, והגיע הזמן להפסיק עם זה שאנשים ייקחו על עצמם את מה שהמדינה לא לקחה על עצמה.

עאידה תומא סלימאן: המדינה מייצרת את העוני דרך מדיניות כלכלית מאוד דורסנית.

עאידה תומא סלימאן: המדינה צריכה לתקן את המעוות שהיא עשתה.

אפרת רייטן: מילים כדורבנות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אכנס לתוכניות, והרבה מהדברים שאמרה חברת הכנסת אימאן, כל הנושא של התלושים ואיך שחילקו את התלושים האלה, ועם איזה חנויות עשו את הדילים כדי שאנשים לא ידעו אפילו על קיום האופציה הזאת, אבל אני חושבת שהגיע הזמן לתוכנית מקצועית, תוכנית מאוד ברורה, משלבת כוחות של כל הגורמים.

עאידה תומא סלימאן: לא ייתכן שהמדינה כולה מדברת על עוני, על עליית מחירים, ואין תוספת תקציבית למאבק בעוני.

עאידה תומא סלימאן: דיברתי עם משרד הרווחה, הבנתי שאין להם שום תוספת תקציבית כדי לטפל בנושא העוני באופן מיוחד, וזורקים את זה תחת הכותרת של "סל גמיש", שכל לשכת רווחה אולי תבחר חלק מהתוכניות ואולי לא.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן לתוכנית, גם למאבק בעוני ובתוכה גם הנושא של הביטחון התזונתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לכבוד היושבת-ראש, שתחייב אותם שיגיעו אלייך, וידווחו על התוכנית הזאת בצורה הכי ברורה.

אפרת רייטן: גם, אבל קודם לכן, אני לא בטוחה שכבר היית כאן כשדיברנו עם יושב-ראש המועצה לביטחון לאומי, עכשיו הוקמה מחדש אחרי כמה שנים שהיא בכלל לא פעלה.

אפרת רייטן: הוא בדיוק דיבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא פעלה, והשאלה מה הסמכויות שלה.

אפרת רייטן: היא מועצה מייעצת על פי חוק, אנחנו יודעים, עם זאת, הוא דווקא זרק לנו עכשיו את הכפפה ואמר לנו: בואו תעשו, צריך לעדכן פה את החקיקה.

אפרת רייטן: אני התרשמתי לטובה מההיכרות הקצרה שהייתה לנו כאן היום.

אפרת רייטן: יושב-ראש המועצה בא, לא רק עם כוונות טובות, אלא עם ניסיון ועם תוכניות, שזה הדבר החשוב.

אפרת רייטן: בהחלט הזמנתי אותו להיות חלק פעיל מהדיונים שלנו, כדי שנוכל לקדם - - -

עאידה תומא סלימאן: את יכולה לסמוך עליי אם יש צורך בשותפות.

אפרת רייטן: חד-משמעית.

אפרת רייטן: אני יודעת תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אפרת רייטן: עכשיו נעבור - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כל הזמן מזכירים את הילדים במעגל העוני וחוסר הביטחון התזונתי, אבל כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, אני חייבת להגיד שגם ציבור הנשים נפגע בצורה מאוד קשה, במיוחד בשנתיים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר רוב מי שמטפל בילדים העניין האלה זה נשים, אימהות חד-הוריות.

אפרת רייטן: את צודקת בהחלט.

אימאן ח'טיב יאסין: שמעדיפות לתת לילדים שלהן ולא לעצמן.

אפרת רייטן: אני רוצה לפנות לסיכוי, עמותה לקידום שוויון אזרחי, רכזת תכנון מדיניות שוויונית.

סמאח אלחטיב איוב: אכן, אנחנו ארגון ערבי-יהודי משותף, אנחנו פועלים בתחום בשנתיים האחרונות.

סמאח אלחטיב איוב: אני מברכת אותך ואת עאידה ואת כל מי שנמצא פה מסביב לשולחן על קיום דיון כזה מאוד חשוב.

סמאח אלחטיב איוב: מה שחשוב לנו לציין שבאוגוסט האחרון פרסמנו מחקר חדש יחד עם ארגון מזון שיושבים לידינו, שבדיוק עסק והיה חלוצי מבחינת מיפוי החסמים והמלצות מדיניות ברמת מקרו ומיקרו, למה יש אי-ביטחון תזונתי בחברה הערבית ומדוע יש ייצוג יתר לחברה הערבית בשתי רמות.

סמאח אלחטיב איוב: אני אצמצם את הדברים שלי כדי לאפשר לקולגות.

סמאח אלחטיב איוב: מצאנו ברמת מקרו שיש שם שלושה חסמים.

סמאח אלחטיב איוב: חסם ראשון, כמו שכולם יודעים, היעדר תשתית ידע וניהול מובנה.

סמאח אלחטיב איוב: הזכירה פה חברתנו מאגף המחקר מביטוח לאומי שאכן היו כמה סקרים ספורדיים.

סמאח אלחטיב איוב: אין שיטה ואין דפוס עבודה מובנה, גם השיטות המתודולוגיות המחקריות היו שונות בין הסקרים השונים, וגם סוגיית הנגב של כפרים מוכרים ובלתי מוכרים לא קיבלה שם ביטוי, וזה מאוד חשוב.

סמאח אלחטיב איוב: כשאין מידע אי-אפשר לתכנן מדיניות, וזה כאילו מעגל קסמים שמזין את עצמו.

אפרת רייטן: מה עשיתם עם האינפורמציה שהצלחתם לאסוף?

סמאח אלחטיב איוב: זהו.

סמאח אלחטיב איוב: זה אחד החסמים שעמדו לנגד עינינו בתחום המחקר, וחסר לנו היום לשמוע את הנציגות של משרד החינוך, וזה בכל נושא סוגיית ההזנה של בתי הספר.

סמאח אלחטיב איוב: כשהציע עכשיו יושב-ראש המועצה הארצית לביטחון תזונתי לקדם ועדה בין ועדות שונות של הכנסת, מאוד חשוב לא רק בריאות, גם חינוך, גם רווחה, גם קידום מעמד האישה והרבה אנשים מסביב לשולחן.

סמאח אלחטיב איוב: צריך להסתכל על הנושא הזה לא רק במשקפיים של רווחה, אלא באופן הוליסטי.

סמאח אלחטיב איוב: מדברים על אישה ערבייה חלוצה שמקדמת את עצמה באקדמיה, בואו נסתכל על נשים ערביות ביישובים ערביים מכפרים בלתי מוכרים, וזה הפך להיות יותר הכלל מהחריג.

סמאח אלחטיב איוב: אני אגיד עוד משהו, וזה לא סקר, נתונים שקיבלנו, כשפעלנו ב"סיכוי-אופוק" מחדר המצב הערבי בקורונה, הרבה משפחות נורמטיביות, שנכנסות ומוגדרות בקטגוריות הקלסיות של אי-ביטחון תזונתי, הן לא מקבלות את המענה.

סמאח אלחטיב איוב: זה חסם ראשון, דיברנו על תשתית ידע, כן צריך לקדם את זה.

סמאח אלחטיב איוב: מי צריך לקחת את הנושא הזה?

סמאח אלחטיב איוב: זה אישיו בפני המועצה הארצית לביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: האם פניתם אליהם?

סמאח אלחטיב איוב: פנינו, ואני אציין פה, במעמד הזה, קיבלנו לפני כמה ימים מינוי ל"סיכוי-אופוק" להיות חברים בוועדה המדעית, וזה החסם השני שאני צריכה לדבר עליו.

סמאח אלחטיב איוב: מאוד חשוב להבטיח ייצוג הולם של החברה הערבית במנגנוני קבלת ההחלטות.

אפרת רייטן: ראית שהעלינו את הנקודה הזאת.

סמאח אלחטיב איוב: מה שחסר לי פה זה ייצוג הולם כפול.

סמאח אלחטיב איוב: מה זה אומר?

סמאח אלחטיב איוב: זה בשתי שכבות.

סמאח אלחטיב איוב: ייצוג הולם בקרב משרדי הממשלה, אבל לא רק.

סמאח אלחטיב איוב: צריך ייצוג הולם של החברה הערבית החוץ-ממשלתית, של הוועד הארצי של ראשי הרשויות, של המועצה לכפרים בלתי מוכרים, של פורום מנהלי מחלקות רווחה, ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.

סמאח אלחטיב איוב: האנשים האלה נמצאים בשדה ויכולים לחבר.

סמאח אלחטיב איוב: מדיניות אי-אפשר לתכנן מגבוה, גם צריך לרדת למטה.

סמאח אלחטיב איוב: ונושא אחרון, נושא ההסברה וההנגשה.

סמאח אלחטיב איוב: זה נושא מאוד חשוב, צריך לעטוף אותו.

סמאח אלחטיב איוב: נושא ההזנה בבתי הספר זה החלק השני של המחקר שלנו בנושא תת-מיצוי זכויות סוציאליות.

סמאח אלחטיב איוב: שם יש לנו המלצות מאוד מאוד רחבות.

סמאח אלחטיב איוב: העברנו את המחקר לקראת הדיון, פשוט אנחנו מציעים לקיים גם דיון מעמיק אצלך בנושא הזה.

סמאח אלחטיב איוב: יש שם ייצוג יתר לילדים, במקום שני ילדים, יש ילד אחד ערבי שסובל מאי-ביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: זה מול משרד החינוך.

סמאח אלחטיב איוב: אבל הם לא מקבלים תקציב.

סמאח אלחטיב איוב: רק שליש מהתקציב מגיע לערבים, למרות שיש לנו ייצוג יתר ברמת ילדים.

סמאח אלחטיב איוב: לגבי מיצוי הזכויות, אנחנו גם עובדים מול משרד הרווחה במטה של מחוז דרום, וההמלצה שלנו שם היא לקדם מרכז מיצוי זכויות כלליות, לא רק קצבאות ביטוח לאומי, סיוע בשכר דירה וכד'.

אפרת רייטן: תודה.

סמאח אלחטיב איוב: קודם כול, תודה רבה לך.

סמאח אלחטיב איוב: תבורכי.

אפרת רייטן: תודה גם לך.

סמאח אלחטיב איוב: שיהיה בהצלחה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: היושבת-ראש, רק משפט אחד ברשותך, לגבי הנתון שהיא דיברה על הדוח כאילו חמישית מהילדים בתת-תזונה חמור, באי-ביטחון תזונתי חמור.

אימאן ח'טיב יאסין: זה יותר מזה בהרבה, כי לא מגיעים לאותם ילדים ומשפחות, אין להם פשוט אפשרות להגיב על המחקר הזה.

אפרת רייטן: את אומרת שיכול להיות שהנתונים עוד אפילו חמורים יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: הם יותר חמורים.

אפרת רייטן: יכול מאוד להיות.

אפרת רייטן: אני מבקשת לעבור לפתחי אבו יונס בזום, מנהל הרווחה בעיריית סח'נין.

פתחי אבו יונס: שלום רב לכולם.

פתחי אבו יונס: גברתי יושבת-ראש הוועדה, קודם כול, אני רוצה להביע הערכה עמוקה על דבקותך במטרה והניסיון להעלות את הנושא החשוב הזה לסדר-היום.

פתחי אבו יונס: אני לא רוצה לחזור על הרבה מספרים ונתונים ממה שהוזכר, אני אסתפק ואני אגיד שכאשר יש מציאות שבה מעל ל-50% ילדים עניים ביישוב, המציאות בבתי הספר היא שאין מהלך שהוא סדיר, כי ילדים רעבים לא יכולים ללמוד.

פתחי אבו יונס: אנחנו מדברים על מערכת בריאות שלא עובדת נכון, כי כאשר יש עוני, אנשים צורכים מזון שהוא לא בריא, ואז הם חולים יותר, הם שמנים יותר, ואז מערכת הבריאות מוציאה כסף, המדינה מוציאה כסף שהיא יכולה לחסוך מעצמה.

פתחי אבו יונס: אנחנו מדברים על מערכת רווחה שלא תמיד פועלת לפי היעדים שלה, כי אם את עובדת סוציאלית והגיעה אלייך אימא שיש לה תינוק שהיא רוצה לשים במעון יום – הוא לא צריך מעון יום, הוא צריך אוכל – והיא מסבירה שהילד רעב, אבל אם הוא יהיה מסודר במעון עד גיל שלוש, הוא לפחות יזכה בארוחה.

פתחי אבו יונס: אם את עובדת סוציאלית, מה היית עושה?

פתחי אבו יונס: אם היית מסדרת אותו במעון, המדינה תשלם 3,000 שקל בחודש עבור אותה ארוחה, אז עוד פעם אנחנו מבזבזים כסף.

אפרת רייטן: חד-משמעית.

אפרת רייטן: אתה אומר: אל תסתכלו על זה רק דרך הנתון של ההוצאה של המדינה באי-ביטחון התזונתי, תסתכלו על זה רחב, תראו את ההשלכות, תראו שהמדינה תחסוך כסף אם היא תפעל נכון, היא תציל פה ממש נפשות, ואת החוסן של המדינה, כי יהיה לה כסף "מיותר" בשביל לקחת ולהשקיע במקומות אחרים, אם אני מבינה נכון את הדברים שאתה אומר.

פתחי אבו יונס: קלעת בול.

פתחי אבו יונס: זה שיש עניים, וזה שאין כסף למנוע את העוני, גורם לנו אובדן של מיליארדים, מיליארדי שקלים, כאשר הטיפול בבעיה יעלה לנו פחות.

אימאן ח'טיב יאסין: זה בדיוק אותו העיקרון שכאשר לא משקיעים בגיל רך, אז משלמים הון תועפות יותר כשגדלים.

אפרת רייטן: מילה לסיכום.

פתחי אבו יונס: חייבים להציב תוכנית כללית להזנת ילדים בבתי ספר.

פתחי אבו יונס: בתי תמחוי – לאפשר לאותן משפחות עניות לקבל את האוכל וללכת לישון כמו בני אדם.

פתחי אבו יונס: אי-אפשר לטפל בבעיית העוני בלי לטפל בבעיית שיווק.

פתחי אבו יונס: חייבים להציב תוכניות.

פתחי אבו יונס: הוזכר פה שאחת הבעיות זה שהחברה הערבית לא מקבלת את העוני, עניים לא מוכנים לקבל את הסיוע, כי הם לא רוצים להכיר בזה שהם עניים, וזה טבעי.

אפרת רייטן: אני גם אסכם את זה בסוף, אבל אני מזמינה אותך שוב, כמו בפעם הקודמת, גם במושב הבא, להמשיך לדבר על זה, להמשיך להציף את העניינים, נזמין אותך גם לכאן, לכנסת, כדי שנוכל לקחת את הדברים אולי צעד אחד קדימה גם עם יושב-ראש המועצה שיגיע לכאן בפעם הבאה.

אפרת רייטן: תודה רבה שעלית לדיון החשוב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי להזכיר לכולנו שכל המועצות המקומיות הערביות או כל היישובים הערביים, נמצאים במדרגות מתחת ל-4 במדד הסוציו-אקונומי.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שגם המענים הפנימיים לא כל כך קיימים.

אפרת רייטן: ארגון לתת.

אפרת רייטן: יושבת כאן אולגה, מנהלת מחקר ושינוי מדיניות.

אפרת רייטן: שתי דקות, בבקשה.

אולגה ברברמן: תודה על הזמן החשוב הזה.

אולגה ברברמן: ארגון לתת הוא באמת ארגון גג ובנק מזון לכ-200 עמותות שותפות, כאשר הן פזורות בפריסה כלל ארצית, 125 יישובים.

אולגה ברברמן: מעל 16% מהעמותות שלנו הן מהמגזר הלא יהודי.

אולגה ברברמן: כמו שצוין פה, יש בעיה במגזר הלא יהודי, שאין ניהול תקין לעמותות, ואז הרבה פעמים אנחנו נאלצים לעבוד עם הרווחה, והם לא יכולים ליהנות מעוד שלל דברים שאנחנו יכולים לתת להם, כמו הצלת מזון, כי אין להם את כל המערך הלוגיסטי.

אולגה ברברמן: במקרה הזה אנחנו עובדים עם הרווחה, סלי מזון, סלי מזון שבשנה האחרונה עשינו עבודה מאוד קשה להתאים אותם לאוכלוסייה הערבית, ממש לרצונות ולצרכים שלהם, זה להחליף אורז רגיל באורז עגול שהם מעדיפים, להוריד מזונות כמו קוסקוס ולהחליף בשעועית, וכל הזמן מנסים לעשות סקר ולהבין מה ההעדפות שלהם.

אולגה ברברמן: יש ניצול, והזכירו את זה לא פעם, של התמיכות.

אולגה ברברמן: האוכלוסייה הערבית, בין עמותה לשתיים מקבלות תמיכות, וזה נע באחוזים בודדים, שזה יוצא פחות מחצי אחוז.

אפרת רייטן: למה?

רונית אנדוולט: הם לא יודעים לבקש את זה.

רונית אנדוולט: זאת הבעיה.

אולגה ברברמן: הם לא יודעים לבקש, הם לא מתאימים, אבל בסופו של יום פחות מחצי אחוז מהם מקבלים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא תמיד לא יודעים.

עאידה תומא סלימאן: כדי שידעו צריך שמישהו ינגיש את המידע.

סמאח אלחטיב איוב: יש פה אחריותיות של הממשלה, שהיא צריכה גם להנגיש מידע עובדתי.

סמאח אלחטיב איוב: הייתי קצרה בדברים שלי כדי לאפשר לקולגות לדבר, אבל החלק השני של המחקר שלנו בדיוק מדבר על זה.

אפרת רייטן: על הנגשה.

סמאח אלחטיב איוב: לא.

סמאח אלחטיב איוב: יותר מהנגשה שפתית.

סמאח אלחטיב איוב: אם יש חסמים מבחינת תוכן וקריטריונים, ואז להאשים את הקורבן עוד פעם.

אפרת רייטן: בבקשה, בואי נסיים.

אולגה ברברמן: כן נגעו פה במיזם, אבל המיזם נותן מענה רק לכ-3,000 איש באוכלוסייה הערבית, כי כל המיזם עצמו כולל 10,000 איש, כשאנחנו מדברים, לפי הנתונים של 2016, של ביטוח לאומי, ש-26%, זה מה שיש לי, מהמשפחות הערביות נמצאות באי-ביטחון תזונתי חמור.

אולגה ברברמן: אי-ביטחון תזונתי חמור זה אומר שהם מוותרים על כמות מזון, לא רק על מגוון.

אולגה ברברמן: אשכרה על כמות ומדלגים על ארוחות, ופה אנחנו מבינים שזה בערך כ-100,000 משפחות, כשהמיזם נותן מענה ל-3,000 מהן.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: עמותת פתחון לב.

אפרת רייטן: אלי כהן המנכ"ל, בזום.

אפרת רייטן: שתי דקות, בבקשה.

אלי כהן: שלום.

אלי כהן: כמה דברים מהירים, האחד הוא, לגבי כרטיסים.

אלי כהן: בפועל יש שני סוגים של כרטיסים, כרטיס שמחולק במסגרת המיזם לביטחון תזונתי, דרך משרד הרווחה, וכרטיסים שחולקו במסגרת הפרויקט של משרד הפנים, במסגרת הפרויקט של תקופת הקורונה.

אלי כהן: אני מדגיש את זה כי הפרויקט של הכרטיסים של משרד הפנים נתן מענה מצוין לאוכלוסיות ערביות בכמה רמות.

אלי כהן: ראשית, 130,000 בתי אב שקיבלו סכומים ממוצעים של מעל 2,400 שקלים למשפחה.

אלי כהן: אנחנו הפעלנו את התוכנית הזאת עבור המשרד, כך שאני נותן נתונים מדויקים, ולא רק זה, הכסף בוצע והשתמשו בו בחנויות שנמצאות בתוך היישובים, זאת אומרת, זה הרים גם את העסקים במגזר הזה.

אלי כהן: פתחון לב בשנה הקרובה הולכת לפתוח ב-22 יישובים ערביים מרכזים של התוכנית ההוליסטית שלנו, שכוללת גם מרכז לחלוקת מזון, גם מרכז של מיצוי זכויות, גם תוכנית שמציבה לתעסוקה את אותן משפחות, ובמרכז הפעילות תוכנית חינוכית שמלווה את הילדים במשך חמש שנים מהתיכון עד סיומה או במקום עבודה או בלימודים גבוהים.

אלי כהן: זה חלק מהפתרון, אבל אני מרגיש שבדיון סבבנו סביב הבעיה.

אלי כהן: הבעיה המרכזית ביכולת להתמודד עם סוגיית אי-הביטחון התזונתי מבחינתי במגזר הערבי היא העובדה שהשנה בפעם הראשונה המדינה שמה 100 מיליון שקלים בנושא של ביטחון תזונתי.

אלי כהן: בשנה הזאת במקביל עמותות המזון ישימו בין 1.8 מיליארד ל-2 מיליארד שקלים אל מול ה-100 מיליון שקלים של הממשלה.

אלי כהן: זאת אומרת, לבוא ולהגיד שהממשלה תיקח אחריות, זו קריאה שנראית כרגע פחות ריאלית.

אלי כהן: זאת אומרת, הפתרון כרגע, בוודאי לטווח הבינוני-קצר נמצא אצל העמותות, אלא שבמגזר הערבי הנושא של תרומות, הן מהמגזר היהודי שפחות מכוון את התרומות שלו למגזר הערבי, וגם בעיה במגזר הערבי עצמו, מונעת את היכולת להגיע לעשייה משמעותית, ולכן צריך לעשות התאמה של התקציבים שכן ניתנים על ידי המדינה, כדי שיפעלו במגזר הערבי, תוך שהם מבינים ששם יותר קשה לגייס תקציבים לארגוני החברה האזרחית.

אלי כהן: והפתרון הזה צריך להיות בליבת העשייה מעבר לכל הדברים הנכונים שדיברו פה מסביב.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אלי כהן: בסוף שאלת הכסף צריכה להיות מכוונת לשם.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: ארגון מזון, ד"ר ישי מנוחין.

ישי מנוחין: שלום.

ישי מנוחין: אני אדבר בקיצור.

ישי מנוחין: יש לנו חוסר מוחלט של מידע.

ישי מנוחין: שני הגופים הממשלתיים או שקשורים לממשלה וצריכים לספק מידע, לא מספקים מידע.

ישי מנוחין: המחקר האחרון של הכנסות והוצאות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פורסם ב-2018.

ישי מנוחין: אי-אפשר לעבוד ב-2022 לפי הנתונים האלה.

ישי מנוחין: גם הנתונים של הביטוח הלאומי – ומירי נמצאת פה – הם נתונים חלקיים לגמרי, והם עומדים בסתירה לדוח העוני שלהם, כי לפי דוח העוני שלהם העוני עלה מ-2019 ל-2020 ומ-2020 ל-2021.

מירי אנדבלד: זה לא נכון.

מירי אנדבלד: נתחיל מזה.

אפרת רייטן: לפי הדוח שלהם העוני ירד, אם קראתי נכון.

אפרת רייטן: גם בחברה הערבית, אבל בשיעור - - -

מירי אנדבלד: העוני ירד בין 2019 ל-2020.

מירי אנדבלד: כדאי קודם להסתכל על העובדות.

ישי מנוחין: אני קורא: "תחולת העוני של נפשות וילדים עלתה מ-21.6% ו-29.2% ב-2019, ל-21% ו-28.7% ב-2020 בהתאמה".

מירי אנדבלד: אני לא יודעת מאיפה אתה קורא, לפי דוח העוני שפורסם, תחולת העוני של משפחות בין 2019 ל-2020 ירדה.

מירי אנדבלד: מצד שני פרסמנו שם כל מיני אינדיקטורים אחרים, למשל לפי עוני סובייקטיבי, אי-ביטחון תזונתי וכו'.

ישי מנוחין: אני יכול רק לצטט מהדוח - - -

מירי אנדבלד: לצערי הרב הדוח לא הוצג בוועדה.

מירי אנדבלד: אם אתם רוצים, נציג אותו.

עאידה תומא סלימאן: תני לו ותעני אחר כך.

ישי מנוחין: בכל אופן הציטוט הוא שב-2021 ממדי העוני היו גבוהים מאלה של 2019.

מירי אנדבלד: ב-2021 זה לפי תחזית.

מירי אנדבלד: אני מבקשת.

מירי אנדבלד: זו תחזית, יש לה הגבלות.

מירי אנדבלד: פרסמנו דוח עוני עם נתונים מלאים רק לשנת 2020.

אפרת רייטן: אני רק מבקשת לאפשר לו לסיים את הדברים.

ישי מנוחין: מדובר רבות על המיזם.

ישי מנוחין: המיזם טיפל עד כה ב-10,800, הוא מתוכנן אולי ל-28,000, ולפי הנתונים שמירי פרסמה יש 148,000 איש שעומדים בקריטריונים של המיזם, זאת אומרת, אם כל התוכניות יהיו 120,000 יישארו לא במיזם, כי אין למיזם מימון.

ישי מנוחין: הדבר השלישי, כולם מדברים על המיעוט של העמותות במגזר הערבי, רק עמותה אחת קיבלה, "אמאנינא" מנצרת, והיא קיבלה 4,000 שקל בשנים שלפני זה, למרות שהם ביקשו הרבה יותר.

אפרת רייטן: אני חושבת שיש לי נציג שלהם כאן היום.

ישי מנוחין: אם משרד הרווחה אומר שהם לא עומדים בקריטריונים.

ישי מנוחין: הינה ארגון שעמד בקריטריונים ובכל זאת הוא קיבל רק 4,000 שקל.

אפרת רייטן: אולי נפנה אליו ונבין למה.

אפרת רייטן: תודה רבה לך על הדברים האלה.

אפרת רייטן: בזום אחמד מוהנא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנתון שנתן ד"ר מנוחין הוא מזעזע.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו עם כל התוכניות המתוכננות מגיעים למשהו כמו 20% מהמשפחות שנופלות תחת הקריטריונים של חוסר ביטחון תזונתי - - -

אפרת רייטן: אולי מישהו מהרווחה יוכל לתת לנו על זה איזה משפט.

עאידה תומא סלימאן: זה מזעזע.

אפרת רייטן: נשמע מילה מעמותת "אמאנינא".

אפרת רייטן: מה זה "אמאנינא"?

אימאן ח'טיב יאסין: התקוות שלנו.

אחמד מוהנא: "אמאנינא" זה משאלותינו.

אפרת רייטן: שמעת את הדברים שכרגע אמר ישי.

אחמד מוהנא: אכן.

אחמד מוהנא: "אמאנינא" בעברית זה משאלותינו.

אחמד מוהנא: זה הפרויקט הראשון שהתחיל בהגשמת משאלות של ילדים חולים.

אחמד מוהנא: קודם כול, אני רוצה לברך את יושבת-ראש הוועדה על היוזמה וההובלה של הדיון לצד חברי וחברות הכנסת שנמצאים בוועדה.

אחמד מוהנא: אני שומע, לא רואה את כולם, אבל שמעתי גם את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שמעתי את חברת הכנסת אימאן ח'טיב.

עאידה תומא סלימאן: זהו, רק שתינו.

אפרת רייטן: נשארו רק חברות הכנסת.

אחמד מוהנא: אם שתיכן שם, אני רגוע.

אפרת רייטן: יש לך ממש דקה וחצי, כי אנחנו צריכים לעבור לעוד כמה נציגים.

אחמד מוהנא: בהתחלתו של גל הקורונה הראשון, בתקופת המשבר, הובלנו את כל נושא הביטחון התזונתי בחברה הערבית.

אחמד מוהנא: עמדתי בראש הצוות בחדר המצב שהוקם בנושא הביטחון התזונתי.

אחמד מוהנא: לאחר מכן בחודשים האחרונים חזרנו לשגרה, חלוקת סלי מזון ל-800 משפחות נזקקות בחברה הערבית, ומה שגילינו שהשגרה היא אכן מצב חירום שהיה בתקופת הקורונה.

אחמד מוהנא: פניות לעזרה שאנחנו מוצפים בהן מספרות את הסיפור ומגלות את האמת הקשה.

אפרת רייטן: שמה?

אחמד מוהנא: שהצרכים הבסיסיים של משפחות רבות בחברה הערבית לא מסופקים, ואין באפשרותנו לתת מענה על הצורך הקיים, בשל חוסר המשאבים התקציביים.

אפרת רייטן: תסביר את אותו נתון שקודם דיבר עליו ישי.

אפרת רייטן: סכום מוזר של 4,000 שקל.

אחמד מוהנא: אני ניהלתי את הארגון הזה שאנחנו מדברים עליו, שמאותם 18 מיליון שקל קיבלנו רק 4,000.

אחמד מוהנא: יש עוד שני ארגונים נוספים שקיבלו ביחד 4,000.

אפרת רייטן: למה זה?

אפרת רייטן: מה זה הסכום הזה?

אחמד מוהנא: ככל שזה לא תלוי בי, אני לא בטוח שתכללנו סיפור של ביטחון תזונתי של מעל 2 מיליון שקלים – ככל שזה תלוי בי, אני היום לא המנכ"ל, אני בוועד המנהל, אולי לא הייתי משקיע עצומות ניהוליות בהגשה נוספת כדי לקבל סכום כזה.

אפרת רייטן: אתה יכול להסביר את החסם הזה?

אפרת רייטן: למה קיבלתם רק 4,000 שקל?

אפרת רייטן: שומעים אותנו אנשים עכשיו במשרד הרווחה, בוא ננסה להבין.

אחמד מוהנא: יש לזה כמה סיבות לדעתי.

אחמד מוהנא: אני חושב שהמדיניות הקיימת בממשלה, במשרד הרווחה, עד כמה שמנסים לסייע ולתמוך, המדיניות עדיין מחזקת את החזקים ומחלישה את החלשים.

אחמד מוהנא: הזכיר את זה קודם חבר הכנסת אוסאמה סעדי בנושא הקמחא דפסחא.

אחמד מוהנא: הקמחא דפסחא מחלקים קודם ליהודים, לא לערבים.

אחמד מוהנא: אין שום ארגון ערבי, גם "אמאנינא", שמנהלת תקציב של 2 מיליון שקל לביטחון תזונתי, לא יכול להתחרות.

אחמד מוהנא: בעיד אל-פיטר, באל-אדחא והרמדאן, ראש השנה הנוצרית והחגים הדרוזיים, אני לא יכול להתחרות בפסח ולא בראש השנה.

אחמד מוהנא: בסופו של יום התקציב הוא עוגה שמתחלקת, אין שום ארגון ערבי שמחלק קמחא דפסחא בחגים שהם לא יהודיים, שיכול להתחרות על העוגה הזאת.

אחמד מוהנא: זאת מדיניות שצריך לשנות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה, מה צריך לשנות.

עאידה תומא סלימאן: האם יש קריטריונים פנימיים שמגדירים כמה כסף תוכלו לקחת?

עאידה תומא סלימאן: איך קובעים מה הסכום שאתם מקבלים?

אפרת רייטן: בואו נתקן.

אחמד מוהנא: סמאח תתקן אותי אם אני טועה, עד שנת 1998 הקול קורא הזה היה מיועד - - -, כך שארגונים ערביים לא ניגשו אליו.

אחמד מוהנא: אני מסכים עם הטענות שהיו קודם של חוסר הנגשה, חוסר מקצועיות, אבל מאוד בחלקיות.

אחמד מוהנא: אני מאוד מסכים עם הגישה של סמאח, שלא צריך להאשים את הקורבן.

אחמד מוהנא: נקודת הזינוק שלי היא לא שווה.

אחמד מוהנא: אני התחלתי להגיש רק בשנת 2016.

אימאן ח'טיב יאסין: עובדה, הגשת וקיבלת רק 4,000 שקלים.

סמאח אלחטיב איוב: חוץ מזה, למה להיטפל לעניין אם הגיש או לא הגיש?

סמאח אלחטיב איוב: משרד החינוך מספק ארוחות לפי חוק לכל תלמידי המדינה, כן או לא?

סמאח אלחטיב איוב: שם זה נתון שקיבלנו, שהצלחנו לקבל.

סמאח אלחטיב איוב: חלוקת סלי מזון מתחילה לפי לוח השנה העברי, אחרי חגי תשרי.

סמאח אלחטיב איוב: הילדים שלי לומדים בחיפה, הם למדו חודש וחצי בלי סלי מזון.

סמאח אלחטיב איוב: אם נעשה אנלוגיה רעיונית לנושא של סלי מזון וחברה אזרחית, צריך פה רעידת אדמה פנים מערכתית.

אפרת רייטן: מה צריך להיות?

אפרת רייטן: בואי תגידי.

סמאח אלחטיב איוב: הציפייה שלי לסיכום הדיון – דרוש מעקב פרלמנטרי מובנה שלך יחד עם כל החברות בוועדות אחרות, עם המועצה הארצית לביטחון תזונתי, לבנות תוכנית עבודה עם מעקב חצי-שנתי, מנגנון בקרה ומותאם מטרות ויעדים, שילוב החברה האזרחית, גופים יציגים וערבים.

אפרת רייטן: חד-משמעית.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: ותודה רבה לך.

אחמד מוהנא: גברתי היושבת-ראש, אני אשמח משפט סיכום, התעקשתי להביא את הקול של השטח, אני מייצג את השטח.

אחמד מוהנא: בעיניי מזעזע שאישה בת 27 מכפר ערבי בגליל – נכנסנו - - - של העמותה מהימים האחרונים – אימא חד-הורית לשלושה ילדים קטנים, שפונה אלינו ומרגישה את הפגיעה בערך העצמי שלה כאישה שהיא לא יכולה לספק תרופה לילדה החולה שלה ולא מצליחה לספק צרכים בסיסיים לילדיה האחרים.

אחמד מוהנא: זה סיפור אחד משלל סיפורים שאנחנו מקבלים לטלפונים, לרשתות החברתיות שלנו, מאות נשים חד-הוריות.

אפרת רייטן: בסוף אתם מקבלים את כל הטלפונים ואת כל הפניות הקשות האלה, ואתם צריכים לא פעם להשיב את פניהן ריקם ולא לעזור להם.

אחמד מוהנא: יש ציפיות גם מיושבת-ראש הוועדה והמאמץ שאת מובילה, גם מפרופ' רוני, שהתמנה לאחרונה, ויש לו באמת - - -

אפרת רייטן: אני רוצה להזמין אתכם בפעם הבאה לפגישה פיזית ולא בזום, נעשה את זה במושב הבא, נזמין גם את יושב-ראש המועצה, נזמין גם נציגים בכירים ממשרד הרווחה, תוכלו להציף, תוכלו להראות להם ולהיפגש פנים אל פנים מול האנשים מהשטח, וביחד לבנות את הדברים ולפתוח חסמים, אם זה הנגשה, אם זה השפה, אם זה התרבות – כל כך הרבה דברים שצריכים להיות מותאמים.

אפרת רייטן: פרופ' רונית אנדוולט.

רונית אנדוולט: אני רק אגיד כמה דברים.

רונית אנדוולט: קודם כול, ביטחון תזונתי זה גם בעיה בריאותית, ואסור לשכוח את זה.

רונית אנדוולט: יש כאן בעיה כלכלית, בעיה חברתית, אבל בעיקר גם בעיה בריאותית, שללא מזון, וללא מזון בריא, אנשים חולים ומתים, אי-אפשר לחיות ללא מזון, והמזון גם צריך להיות מזון בריא.

עאידה תומא סלימאן: ויש השלכות חברתיות.

רונית אנדוולט: אין ספק.

אפרת רייטן: אפילו דיברנו קודם על פשיעה.

אפרת רייטן: הכול קשור להכול.

רונית אנדוולט: אין ספק שהכול מחובר.

רונית אנדוולט: אחד הדברים שרציתי לומר שבזמן הקורונה ניסינו לעשות עבודה מתכללת של כל משרדי הממשלה, כולל רח"ל, כולל משרד הבריאות, כולל משרד החינוך, כולל משרד המשפטים, שדאג לחלק מהאוכלוסיות, כולל משרד הרווחה, ובאמת הפרויקט הראשון היה להעביר מנות חמות מבתי הספר לקשישים, והוא כלל כמובן גם את האוכלוסייה הערבית, ואחר כך ירדו מזה, כי ראו שזה לא מותאם תרבותית וזה לא נכון, ועברו לחבילות מזון.

רונית אנדוולט: אני חושבת שאחד הדברים שהכי חסר, וזה עלה כאן על ידי הרבה מאוד גופים, זה מחקר on going, קבוע, שמאתר את האנשים שיש להם חוסר ביטחון תזונתי, ומסייע - - -

אפרת רייטן: מי?

אפרת רייטן: המוסד לביטוח לאומי?

רונית אנדוולט: לא יודעת.

אפרת רייטן: תשתפו פעולה.

אפרת רייטן: אתן יושבות אחת ליד השנייה.

רונית אנדוולט: אני חושבת שזה צריך להיות ברמת הרשות המקומית.

רונית אנדוולט: המוסד לביטוח לאומי עושה את הסקרים העתיים, אבל אנחנו צריכים משהו קבוע, שראש רשות מקומית ידע בדיוק מי האנשים אצלו - - -

אפרת רייטן: את יודעת שזה לא יקרה, במיוחד שמדברים על רשויות שהן לא חזקות.

רונית אנדוולט: זה לא קשור לחוזק של הרשות.

אפרת רייטן: הם לא ישקיעו בזה משאבים.

רונית אנדוולט: לכל אחד יש טלפון.

רונית אנדוולט: גם כשהרשות חלשה, אפשר להעביר סקרים בטלפון, זה מה שאנחנו עושים היום.

רונית אנדוולט: עשינו דרך אגב בקורונה סקר לגבי הורים לילדים שלא מגיעים לבית הספר בגלל - - -

אפרת רייטן: זה אחרת.

אפרת רייטן: אנחנו רוצים להתאים.

אפרת רייטן: הינה יושבות כאן שתי חברות כנסת מכובדות, ההצעה של משרד הבריאות זה משהו שיכול לתפוס, שרשויות יעשו?

רונית אנדוולט: אני רוצה שנייה רק להתייחס.

אפרת רייטן: ראית את הפרצוף שלהן?

עאידה תומא סלימאן: רשויות מקומיות לא מצליחות לשלם את ה-25% שכופים עליהן מהמשרדים כדי לקיים תוכניות.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו יתחילו להישען על סקר טלפוני?

אפרת רייטן: אין מצב.

אפרת רייטן: צריך להבין.

רונית אנדוולט: זה לא עולה כסף לשלוח הודעה.

אפרת רייטן: לא.

אפרת רייטן: זה עניין אחר.

רונית אנדוולט: חיכיתי פה שעה וחצי, תנו לי להשלים עוד שלושה משפטים בבקשה, מבטיחה לא להעיק עליכם.

אפרת רייטן: בבקשה.

רונית אנדוולט: אחד הדברים הבסיסיים, וזה עלה כאן כמה פעמים, זה הנושא של הנגשת המידע לאזרח האחרון, שכל אחד ידע מה הזכויות שלו, שילדים יוכלו לקבל את ההזנה שלהם בבתי הספר.

רונית אנדוולט: יש ילדים שזכאים לקבל את ההזנה בבתי הספר, וההורים שלהם לא יודעים שהם יכולים לבקש את זה ולקבל את זה כמעט ללא תשלום ברשות המקומית.

רונית אנדוולט: זאת אומרת, יש כאן מעורבות גם של הרשויות המקומיות, אבל גם של הנגשת המידע הזה לכל אחד ואחד, גם כדי לקבל את הזכויות שלו.

רונית אנדוולט: דבר נוסף, הניסיון שלנו בשלושת הגלים הראשונים של הקורונה היה שהייתה לנו אפשרות לספק מזון, אבל לא היה לנו מידע למי לתת את זה ואיך להגיש את זה לשטח.

רונית אנדוולט: היו אלינו הרבה פניות גם מכפרים ערביים - - -

אפרת רייטן: אני יודעת שגם היה תקציב ייעודי לזה והוא לא נוצל.

רונית אנדוולט: היה תקציב.

רונית אנדוולט: מרביתו נוצל, אבל גם לא ידעו להגיע לאנשים האחרונים בשרשרת, כי חלק מהאנשים עובדים בשחור, ולא יודעים עליהם כשהם לא עובדים תקופות ארוכות, ולכן הם לא מקבלים את הזכויות שלהם מביטוח לאומי, אותו דבר לגבי היכולת להגיע לאחרון הילדים שזקוקים להזנה.

רונית אנדוולט: אני חושבת שרישום אמיתי של כל האזרחים, וגם קשר עם מחלקות הרווחה - - -

אפרת רייטן: פה אנחנו נוגעים בבעיית חוסר אמון גדולה ולהעברת המידע הזה ושיתוף פעולה של אזרחים עם הרשויות.

רונית אנדוולט: יש גם אנשים שמתביישים להגיד שאין להם מה לאכול.

אפרת רייטן: לאלה צריך להגיע.

אפרת רייטן: אין ספק.

רונית אנדוולט: בדיוק.

רונית אנדוולט: וצריך להוריד את הבושה מזה שאין לי כסף או אין לי יכולת לרכוש מזון, ולקבל את הדברים האלה שמגיע לכל אחד ואחד במדינת ישראל.

רונית אנדוולט: וחלק מזה שאנשים לא מקבלים את מה שמגיע להם, כי הם לא יודעים לבקש את זה ולהגיע לצינורות המקובלים שיכולים לתת להם עזרה.

רונית אנדוולט: מה שעוד צריך לזכור, שהרבה פעמים אנחנו רואים השמנה מאוד קשה באוכלוסייה הערבית לצד חוסר ביטחון תזונתי מאוד קשה.

רונית אנדוולט: הנושא של חינוך תזונתי בבתי הספר, הנושא של תזונאיות במשרדי הרווחה ברשויות המקומיות, יכול לסייע מאוד להנגיש את המידע לאוכלוסייה, ושבמקום לקנות שתייה מתוקה, יקנו גם מזון בריא.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה משפט שאומר שאת חושבת שאנשים שמנים כי הם לא מודעים לזה שמה שהם אוכלים משמין.

עאידה תומא סלימאן: האנשים אוכלים את זה כי אין להם משהו אחר לאכול.

עאידה תומא סלימאן: וזה הכי - - -

סמאח אלחטיב איוב: אלימות מבנית.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: זה הכי זול שאפשר לקנות, ואין להם ברירה, והם אוכלים את זה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר חושבים שזה חוסר מודעות של מה זה תזונה בריאותית, זה לא חוסר מודעות, זה חוסר אופציות.

עאידה תומא סלימאן: זה מציאות כלכלית.

אימאן ח'טיב יאסין: מי לא יודע שפירות זה דבר בריא?

אימאן ח'טיב יאסין: מי לא יודע שירקות זה דבר בריא?

אפרת רייטן: נראה לי שכולנו יודעים שאוכל בריא עולה הרבה יותר מאוכל שהוא פסט פוד.

יצחק פינדרוס: תרדו פה למזנון, לקנות מאפה עולה 7 שקלים, לקנות סלט – 21 שקלים.

אפרת רייטן: בבקשה.

רונית אנדוולט: אתם אחראים על המחירים, לא?

אפרת רייטן: אם אני רגע אתרגם את מה שהם אמרו, להביא את התזונאית לבית הספר וחינוך לתזונה נכונה זה פריבילגיה בכלל שלא קיימת, כי אנחנו נמצאים באזור של ההישרדות בכלל, אנשים רוצים לאכול בשביל לשרוד.

רונית אנדוולט: אני רוצה לתקן עיוות מחשבתי מסוים שקיים.

רונית אנדוולט: יש הרבה מזונות בריאים, כמו קטניות ודגנים מלאים, שהמחירים שלהם מאוד זולים.

אימאן ח'טיב יאסין: כמה זולים?

אימאן ח'טיב יאסין: כמה?

רונית אנדוולט: שנייה.

רונית אנדוולט: לא הכול מאוד יקר.

רונית אנדוולט: ושתייה מתוקה היום מאוד יקרה.

רונית אנדוולט: הנושא של איך עושים ביטחון תזונתי במחיר סביר הוא קיים.

אפרת רייטן: הלוואי.

אפרת רייטן: אני מצטרפת לדברים האלה אם גם בזה אפשר לעזור.

ישי מנוחין: במחקר של מרכז טאוב יצא שבין 20% ל-30% מאזרחי ישראל, אין להם מספיק כסף לקנות מזון בריא.

אפרת רייטן: ברור.

אפרת רייטן: חברים, אני חייבת לסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: גם בגלל שהשתייה התייקרה, יש ירידה של 30% בקנייה של השתייה המתוקה, שנבין, ואנשים לא יכולים לקנות.

אפרת רייטן: אני רוצה להגיד תודה.

אפרת רייטן: אני יודעת שיש עוד כמה נציגים שהגיעו, וכבר גלשנו ב-20 דקות לדיון הבא שהיה צריך להתחיל בשעה 12:30, אבל כאמור נעשה דיון נוסף גם במושב הבא.

אפרת רייטן: קבלו את התנצלותי, אנשים שהגיעו ולא הספקתי להגיע אליכם.

אפרת רייטן: תירשמו פה בפעם הבאה, אני מבטיחה שאתם תהיו הראשונים לדבר.

אפרת רייטן: אני רוצה להודות מאוד.

אפרת רייטן: אני שוב חוזרת על שיתוף הפעולה הזה אתכן, חברות הכנסת היקרות, בואו ביחד - - -

אימאן ח'טיב יאסין: נעביר גם לחינוך.

אפרת רייטן: לגמרי.

אפרת רייטן: נעשה ועדה משותפת, כמו שהציע יושב-ראש המועצה לאי-ביטחון תזונתי.

אפרת רייטן: הוא נראה כמו אדם שבא לעבוד, וחשוב מאוד לגייס אותו.

אפרת רייטן: יש כאן תוכנית, יש אנשים שבסופו של דבר גם נמדדים בתוצאות שלהם, אז ביחד אנחנו יכולים לעזור להם גם להגיע לתוצאות טובות.

אפרת רייטן: תודה רבה לכולכם.