ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 206, 2022-02-14 09:30

גלעד קריב: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

גלעד קריב: אני מתנצל על העיכוב.

גלעד קריב: הוא נגרם בעטיים של מאמצינו גם להידיין עם המשרד המציע על דרכים לקידום הצעת החוק.

גלעד קריב: אתנו חבר הכנסת מקלב, אני מודה לו על הצטרפותו.

גלעד קריב: אתנו כאן ממשרד המשפטים רעות אופק.

גלעד קריב: החברות האחרות נמצאות אתנו בזום.

גלעד קריב: ממשרד האוצר טרם הגיעו.

גלעד קריב: בזום עו"ד תמר יוסף אבל איל טולדו היה אתנו בדיון, אני מעריך שיצטרף.

גלעד קריב: מערך הסייבר הלאומי איתי בן ארצי, החברים אט-אט מגיעים.

גלעד קריב: סגן ראש מטה ישראל דיגיטלית לירון ליבסקינד מליאן הצטרף אלינו.

גלעד קריב: תכף יצטרפו חברים וחברות נוספים.

גלעד קריב: יש אתנו רבים ורבות באמצעות הזום.

גלעד קריב: אני רוצה להסביר היכן אנו נמצאים.

גלעד קריב: אנו ממשיכים במעבר שלנו על סעיפי הצעת החוק.

גלעד קריב: אנו רואים בדיונים הללו הזדמנות להעלות עוד נקודות, עוד מחשבות ותהיות.

גלעד קריב: כפי שאמרתי, יש פה כמה סוגיות מפתח גדולות שבסופו של דבר תצטרכנה להתחבר בשיג ושיח של הוועדה עם המשרד המציע.

גלעד קריב: הדברים תלויים זה בזה במובן שהשאלה, האם המסלול הוא מסלול שמטיל חובה על האזרחים למסור את הפרטים או יש בו אפשרות למסור את הפרטים, מקרין מאוד על אופי יתר ההסדרים בחוק.

גלעד קריב: מטבע הדברים יש קורלציה הפוכה בין הדברים - במקום שבו קיימת חובת מסירה, כל יתר ההסדרים צריכים להיות הסדרים מבוצרים כי מוטלת פה חובה.

גלעד קריב: במקום שהעניין הוא וולונטרי, כשאדם בוחר להצטרף לשירות, הוא לקח על עצמו את היתרונות והחסרונות שקיימים באותו שירות ממשלתי.

גלעד קריב: לכן אני חושב שאנו עובדים פה בשני צירים – אחד הוא ההתקדמות שלנו בסעיפים השונים להקריא, להציף שאלות, בעיות ואתגרים, והציר השני הוא לברר עם הממשלה את הסוגיה של כן חובה או לא חובה.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, אם תבקש להתייחס בפתח הדברים, נמשיך במסמך ההכנה מס' 2 שלנו בקריאות.

גלעד קריב: קבוע גם דיון לשבוע הבא.

גלעד קריב: נראה איך אנו יכולים לקדם בצורה המיטבית את הטיפול בנושא.

גלעד קריב: חבר הנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מבין שיש לך משא ומתן בנושא הזה כנושא עקרוני, לאיזה מסלול אנו הולכים – חובה או וולונטרי.

אורי מקלב: אתה צודק מאוד שזה משליך גם מבחינתנו על האופי של כל הסעיפים.

אורי מקלב: אני ניהלתי בזמנו בוועדת החוקה את החוק הביומטרי של תעודת הזהות הביומטרית.

אורי מקלב: כמה משרדי ממשלה רצו כמה שיותר לחובה ולכוון לכיוון הזה.

אורי מקלב: כמובן היו עוד דברים מרכזיים.

אורי מקלב: היום בדיעבד אתה יכול לראות שגם אם זה לא היה חובה אלא 5 או 10 שנים, כולם כמעט היום הולכים על ביוטמטריים כך שאל להם למשרדי הממשלה לחשוש ממסלול לא חובה.

אורי מקלב: מסלול חובה יש הרבה ריאקציה, אני גם חושב שקשה להעביר לפה את הנושא של חובה.

אורי מקלב: יש הרבה היבטים של השלכות בעניין הזה כפי שדיברו פה בוועדה ודאי בדיונים שהיו פה.

אורי מקלב: לכן אני רוצה לחזק את המהלך הזה.

אורי מקלב: לא צריך לחשוש.

אורי מקלב: ההישגים יכולים להיות לא פחותים גם אם זה קצת יותר איטי.

אורי מקלב: זה יגיע לשם בהרבה פחות תקלות.

אורי מקלב: זה בכותרת.

אורי מקלב: אני פונה אליך עכשיו גם כדבר עקרוני.

אורי מקלב: הרגשתי, וגם אחרים אני חושב, חסר במידע, מה ההיקפים.

אורי מקלב: על מה אנו מדברים.

אורי מקלב: אם רוצים לשלוח ומתי ואילו דברים, מה מתוך ה-133 מיליון מכתבים, 15 מיליון מכתבים רשומים, על מה מדובר?

אורי מקלב: איזה סוגים של משלוח?

אורי מקלב: מה רמת אותו אזרח שלא מקבל, מה המשמעות?

אורי מקלב: אני יודעים שלא דומה הודעה רגילה למשל לדוח שצריך לשלם.

אורי מקלב: מה המשמעות אם לא קיבל את זה במייל?

אורי מקלב: אני מבקש ממך שהוועדה תבקש מסמך מהממ"מ שהוא סקירה, גם מסמך משווה אך גם פרטני יותר גם ברשויות המקומיות וגם במשרדים, במה מדובר.

אורי מקלב: הוא הכין את המסמך המשווה למה שקורה בעולם.

אורי מקלב: אנו מבקשים פירוט יותר, מה שהבנו שהמדינה שולחת 136 מיליון מכתבים רגילים ועוד 15 מיליון מכתבים כפי שאמרתי.

אורי מקלב: מי הגוף השולח?

אורי מקלב: מה סוג המכתב?

אורי מקלב: מספר המכתבים בשנה - משרד זה או אחר?

אורי מקלב: הסנקציות או ההשלכות אם הנמען לא קיבל את דבר הדואר – מה המשמעויות של זה, איך שולחים את זה – בדואר רגיל או רשום?

אורי מקלב: למי מיועד המכתב – אזרח או בחברות?

אורי מקלב: לחברות, למשל רשויות מקומיות ששולחות לחברים - משרד המשפטים, משרד הכלכלה, שם נניח מעבר למייל יכול – אפשר לעשות ההבדלה בין אזרחים - כפי שחשבנו לעשות הבדלה בין צעירים ואזרחים רגילים.

אורי מקלב: גם בקטגוריה של אזרח - כמה מכתבים מיועדים לקטינים וכמה למבוגרים.

אורי מקלב: העוזר שלי עשה טבלה שלמה, לקחנו עיריית ירושלים – מה זה חשבונות ארנונה שיש לה, מה זה סתם הודעות רגילות לתושב.

אורי מקלב: שהרשויות המקומיות ייתנו פירוט.

אורי מקלב: ביטוח לאומי למשל, מה יש לו?

אורי מקלב: דחייה על בקשה לקצבת נכות, אם צריך לערער תוך 60 יום, אם שולחים דואר רשום – מה כמות המכתבים?

אורי מקלב: יש לי עיריית תל-אביב על דוחות חניה, של המשטרה.

אורי מקלב: זימון מבדקים לגיוס.

אורי מקלב: רשימה שלמה של דברים.

אורי מקלב: הייתי מעביר לך את זה.

אורי מקלב: זה ייתן לנו סוג של אינדיקציה במה מדובר.

גלעד קריב: מה ההיקפים.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: לירון, עשיתם עבודה כזו?

גלעד קריב: יש עבודה ממשלתית על היקפי הדואר מהרשויות הממשלתיות?

לירון ליבסקינד מוליאן: יש לנו מספר כולל שקיבלנו, לא בפירוט פר מספר – קשה מאוד לקבל את המספרים האלה ממשרדי הממשלה.

לירון ליבסקינד מוליאן: לא תמיד הממשלה יודעת באמת ברגע נתון כמה דואר היא מוציאה מאיזה סוג ולאן.

לירון ליבסקינד מוליאן: לכן יש לנו המספר הכולל.

גלעד קריב: נבקש.

גלעד קריב: נטפל בעניין הזה.

גלעד קריב: אבקש ממנהל הוועדה לבקש את הדברים האלה מהממ"מ.

גלעד קריב: אם אני זוכר נכון, חבר הכנסת בגין המשיך את הדיון בפעם הקודמת.

אלעזר שטרן: הקראנו את סעיף 3ב.

אלעזר שטרן: שם חלק מהדברים הוועדה דנה ויש דברים שהוועדה עדיין לא דנה.

אלעזר שטרן: נושא הקטינים – הוועדה דנה.

אלעזר שטרן: נושא ברירת המחדל זה נושא שעלה.

אלעזר שטרן: הנושא של עניין דיפרנציאלי גם עלה.

אלעזר שטרן: יש נקודה אחת שעלתה כשחבר הכנסת בגין ניהל את הדיון והממשלה אמרה שתביא מצגת או דוגמה לאיך הדברים עובדים לדיון הזה.

אלעזר שטרן: הנקודה היתה איך מייצרים אפשרות אפקטיבית רצינית לסירוב.

אלעזר שטרן: כלומר כשאותו פקיד, בין אם זה מילולית פנים אל פנים ובין אם זה דיגיטלי, איך אדם יודע שיש לו אפשרות לסרב ומה משמעות הסירוב שלו וכו'?

אלעזר שטרן: הרבה אנשים אומרים להם: אתה חייב, והם לא יודעים, והתשובה של הממשלה בפעם הקודמת היתה שהיא תביא לפה מצגת של איך הדברים הולכים להיראות.

גלעד קריב: בדיון הקודם כשהנחת המוצא היתה שיש פה חובת מסירת רישום, עניין הסירוב היה סביב נושא האופט אאוט.

גלעד קריב: אנחנו כרגע נמצאים ברגע שעוד אין בו הכרעה לגבי עצם חובת מסירת הפרטים למול האופט אאוט.

גלעד קריב: לכולנו ברור שזו סוגיית המפתח.

גלעד קריב: אם רוצים להתייחס, בבקשה, אבל זה ברור – חבל לבנות פה תילי תילים של רעיונות.

לירון ליבסקינד מוליאן: אני מסכים עם עמדת היושב-ראש.

לירון ליבסקינד מוליאן: רק אתמול אחר הצהריים קיבלתי את המודל אחרי התיקונים, בכל מקרה, שביקשנו שיתבצעו בו.

לירון ליבסקינד מוליאן: אשמח להציג את המודל בפעם הבאה, איך רואים את כל המסכים לאחר מכן, כולל המסרים שמופיעים שם.

גלעד קריב: אין בעיה.

אלעזר שטרן: יש פה סוגיות שונות שכולן קשורות בצורה כזו או אחרת לשאלת היכולת לסרב.

אלעזר שטרן: למשל, יש דברים שגם אם אדם לפי הנוסח הנוכחי מוציא עצמו החוצה עדיין יש דברים שאפשר לשלוח לו בעל כורחו.

אלעזר שטרן: זו נקודה שיש לחשוב עליה, אם זה מוצדק או לא.

אלעזר שטרן: לאפשר לשלוח לאדם הודעה בעל כורחו, בין אם בגין, במיוחד אם הוא קטין - כל מיני דקדוקים אחרים של ניסוחים.

אלעזר שטרן: זה הרבה דברים שקשורים לשאלת הסירוב.

גלעד קריב: אני מציע שאת סוגית הסירוב נדבר בהמשך.

גלעד קריב: היא מאוד תלויה בשאלה אם מוטלת כאן חובה.

גלעד קריב: גם אם נלך למודל וולונטרי של מסירה, עדיין השאלה איך אדם מוציא עצמו מההסדר ומה המשמעות, זאת שאלה.

לירון ליבסקינד מוליאן: נכון, אבל עמדת הממשלה, אין שום כוונה להקשות על תושבים לעשות אופט אאוט אם יבחרו לעשות זאת.

לירון ליבסקינד מוליאן: להבדיל מגופים מסחריים, אנו לא רוצים לגרום להם להישאר בהסדר בעל כורחם.

לירון ליבסקינד מוליאן: לאפשר להם בצורה הכי נקייה ופשוטה.

לירון ליבסקינד מוליאן: זה חלק מהעקרונות שלנו במערך הדיגיטל הלאומי.

גלעד קריב: ברמת החקיקה כרגע, זה 3ב(א2), נכון?

גלעד קריב: יש פה התיבה: בכל עת.

גלעד קריב: וההודעה הזאת לשיטתכם היא דיגיטלית?

לירון ליבסקינד מוליאן: אפשר דיגיטלית, אפשר פיזית מול פקיד.

לירון ליבסקינד מוליאן: אני מניח שזה ייקח כמה שעות עד שכל שכל המערכות תתעדכנה.

לירון ליבסקינד מוליאן: כוונתנו היא לא לתת עוד שלושה שבועות לעדכן את המערכות אלא כמה שיותר קרוב לזמן אמת כפי שהעולם הדיגיטלי מחייב אותנו היום.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אף אחד לא אומר לך שקיבלת את זה.

אורי מקלב: כל משרדי הממשלה - יש המון שלוחות, המון משרדים, המון פקידים שיש להם מדיניות אחרת.

אורי מקלב: הוא חושב שהוא לא צריך להסכים ככה.

אורי מקלב: אדם יכול לחשוב שמסר שמסרב לקבל וחושב שנקלט ואף אחד לא קיבל את זה.

אורי מקלב: אנחנו היום דורשים מחברות מענה אישור מסירה שנקלט.

אורי מקלב: שיש לו אישור שאי-אפשר לחייב אותו על סמך הדברים האלה.

אורי מקלב: אצלי צרוב בזיכרון בוועדת שקד, הצבא שולח פקס.

אורי מקלב: היא מסתכלת: זה כבר יפטור אותו?

אורי מקלב: זה יחייב אותו?

אורי מקלב: אתם יודעים שלשלוח פקס זה כמו לשלוח טיארה באוויר.

אורי מקלב: רוצה – כן מקבל את זה, רוצה – לא מקבל את זה.

אורי מקלב: אני במו עיניי ישבתי מול פקיד כשהייתי בעיריית ירושלים, הוא מדבר איתי, פותח מכתבים של הורים וזורק לפח.

אורי מקלב: זה מה שהוא עשה.

אורי מקלב: בעיניי.

אורי מקלב: לומר בלי שום מנגנון של משהו שאומר: אם ביקשת, זה בסדר, אתה יודע- - -

דולב: כמובן להציג חיווי שאומר: הסרנו אותך.

אורי מקלב: אתה יודע כמה ביטוח לאומי – שלדעתי הוא משרד יעיל – שלחנו, העברנו, אנחנו מחכים, אומרים: לא קיבלנו.

אורי מקלב: גם אצלי.

אורי מקלב: אתה יודע כמה מיילים מגיעים, והדברים עוברים לדואר זבל.

אורי מקלב: מסמכים רשמיים.

אורי מקלב: מיילים.

גלעד קריב: אין ספק שיצטרך להיקבע פה בתקנות ובנהלים כל הפרוצדורה וכו'.

גלעד קריב: כיוון שהסעיף הזה בכל מקרה יהיה, גם ההסדר הוא וולונטרי, יש להבהיר שההודעה יכולה להימסר גם באמצעים דיגיטליים.

גלעד קריב: שאנחנו לא מטילים פה חובה על האדם להגיע ללשכת המרשם כדי לצאת מההסדר.

גלעד קריב: שנית, אני רוצה לשאול גם את הייעוץ המשפטי של המשרד וגם של הוועדה, בעצם כרגע הדברים מנוסחים דרך הסעיף של מה פקיד המרשם חייב להודיע לאדם.

גלעד קריב: הם לא מנוסחים באופן מהותני כעומדים בפני עצמם.

גלעד קריב: כלומר השאלה אם זה מספק אותנו מבחינת בהירות החקיקה והאלגנטיות שלה.

גלעד קריב: הזכות של האדם לצאת מההסדר צריכה להיות מעוגנת בחקיקה לא בסעיף של חובת היידוע אלא מעוגנת בחקיקה כשלעצמה.

גלעד קריב: החוק הזה באמת מורכב, אבל אם כן, סעיף חובת הידוע לא צריך להיות כל כך מפורט.

יערה למברגר: יש לזה השלמה בתיקון העקיף לחוק מרשם האוכלוסין: בעת מסירת ההודעה רשאי התושב, כלומר זה אומר במפורש לא רק מה מודיעים לו אלא גם מה רשאי התושב.

גלעד קריב: אבל זה בעת מסירת ההודעה.

גלעד קריב: זה יותר מהאלגנטיות של החקיקה.

גלעד קריב: החקיקה צריכה לכלול עקרונות יסוד.

גלעד קריב: כפי שקבענו – כרגע מוטלת חובה סטטוטורית למסור את הפרטים.

גלעד קריב: אחד מעקרונות החוק הוא שבכל רגע נתון האזרח יכול לצאת.

גלעד קריב: זה צריך להיקבע כעיקרון.

לירון ליבסקינד מוליאן: בהחלט.

לירון ליבסקינד מוליאן: הממשלה לא מתנגדת.

גלעד קריב: ואז בחובת היידוע של הפקיד תעשו רפרנס לסעיף המהותי שקובע את ההסדר.

גלעד קריב: לגבי הקטינים שדיברנו פעם שעברה, אני מבין שנושא רשיון הנהיגה פחות מעסיק אתכם כרגע.

גלעד קריב: אתם רוצים שנציג עכשיו או נדבר עליו בהמשך?

יערה למברגר: גם בדיון הקודם ציינו שאת העניין הזה אנו מבקשים להוריד מהתוספת כי יש לגביו הסדר ספציפי והוא לא רלוונטי.

יערה למברגר: מה שנשאר בתוספת לגבי קטינים זה רק שירות ביטחון.

גלעד קריב: בסדר.

גלעד קריב: לגבי הסוגיה השנייה של הקטינים, כל נושא חוק נושא שירות ביטחון, אני מבין שיש פה ממילא מערכת היום של כל מיני הסדרים וכו'.

גלעד קריב: זו סוגיה שתציגו לנו.

יערה למברגר: אולי נציג צה"ל יכול להתייחס מהזום?

יערה למברגר: אני יודעת שהם ביקשו להתייחס.

לירון ליבסקינד מוליאן: יהודה ביקש להתייחס לזה בדיון הבא – הם רוצים לנסח את מכתב התשובה שלהם במסודר לוועדה בצורה מנומקת.

גלעד קריב: מקובל עליי.

יהודה רשטיין: שלום אדוני, אני יהודה, נציג הפרקליטות הצבאית.

יהודה רשטיין: נבקש להתייחס בדיון הבא.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: אם אפשר התייחסות שלכם – גם כשהאזרח עושה אופט אאוט יש קבוצת מסרים שממנה אי אפשר להשתחרר.

לירון ליבסקינד מוליאן: נכון.

לירון ליבסקינד מוליאן: הצעת החוק מדברת על שני סוגי מסרים שמהם לא ניתן להשתחרר: סוג מסר אחד - מסר חירום שאנו רואים לנכון, וסוג ההודעה השנייה: אחת לשנה לומר לאזרח: אתה באופט אאוט מדיוור דיגיטלי.

לירון ליבסקינד מוליאן: אם אתה רוצה, מוזמן לעשות אופט אין.

אלעזר שטרן: זו שאלה שהוועדה צריכה לחשוב עליה היטב.

אלעזר שטרן: שני סוגי מסרים שמוצע שאי-אפשר לשלוח לאדם גם אם ביקש לסרב, שניהם מעוררים שאלות.

אלעזר שטרן: השאלה של מסר עדכון זו שאלה כי אדם אמר פוזיטיבית: אני לא מעוניין לקבל מסרים באופן דיגיטלי ועדיין ישמרו את פרטיו וישלחו לו כל שנה כדי ללחוץ עליו שוב ושוב, אולי בכל זאת.

אלעזר שטרן: השאלה אם מוצדק לאדם שאמר בריש גלי: אני לא מעונין לקבל, לנסות שוב ושוב להציק לו.

אלעזר שטרן: נקודה שנייה, מסר אזהרה.

אלעזר שטרן: על פניו נראה כמוצדק אך מעורר שאלות.

אלעזר שטרן: יש פה שני סוגי שאלות: אחד, ניסוחי, האופן שבו – בסעיף הבא – מנוסח אותו מסר אזהרה מנוסח בצורה מאוד רחבה שיכולה לכלול גם דברים מאוד טריוויאליים.

אלעזר שטרן: זה עניין ניסוחי.

אלעזר שטרן: מעבר לזה, יש גם שאלה מהותית.

אלעזר שטרן: קודם כל יש להכיר בזה, וזה בסדר, כי יש חקיקה כזו – יש להכיר בזה שזה חקיקה פטרנליסטית.

אלעזר שטרן: אדם אומר: אני לא מעוניין לקבל מסרים, והמחוקק אומר לו: למרות זאת אכריח אותך לקבל סוג מסוים של מסרים.

אלעזר שטרן: הוועדה צריכה לשקול – לפעמים יש לזה הצדקה - כי יש פה אקט פטרנליסטי וגם מתעוררת השאלה, ככל שמדובר בעניין של הצלה או של חירום, למה מרשם האוכלוסין הוא הגוף הרלוונטי?

אלעזר שטרן: האם פיקוד העורף הוא לא הגוף הרלוונטי?

אלעזר שטרן: אם הכוונה שמדובר על כוחות הצלה, דברים שהם חירומיים- - -

גלעד קריב: השאלה היא שאלת המאגר.

גלעד קריב: זה לא שמרשם האוכלוסין ישלח את ההודעה.

אלעזר שטרן: יש פה ביצה ותרנגולת, כי במודל שקיים בהצעת החוק – כמובן שהוועדה יכול להיות שתשנה אותו וזה חלק מהשאלה שמרחפת באוויר, אבל ככל שהדגם שקיים בהצעת החוק הוא כזה שיש חובת מסירה, ואדם אומר: אני לא מעוניין לקבל מסרים, ואז יש שני סוגי מסרים שהוא יכול לקבל בעל כורחו.

אלעזר שטרן: שני סוגי המסרים הללו הם ההצדקה היחידה לחובת המסירה, כי אם אדם היה יכול להוציא עצמו באופט אאוט מכל סוגי המסרים, גם אין שום הצדקה לחייב אותו למסור מלכתחילה את הפרטים שלו.

אלעזר שטרן: לכן יכול להיות שאולי המקום המתאים למאגר הזה הוא באמת לא מרשם האוכלוסין.

אלעזר שטרן: אולי פיקוד העורף.

אלעזר שטרן: יש לשים לב שעל אף שזה נשמע טריוויאלי – רוצים להגן על אדם וגו', קודם כל, בניסוח הנוכחי זה הרבה יותר רחב מזה.

אלעזר שטרן: בי"ת, יש פה בסוף אקט פטרנליסטי.

אלעזר שטרן: אדם אומר: לא מעוניין לקבל הודעות על צבע אדום.

אלעזר שטרן: בכל זאת מכריחים אותו לקבל.

אלעזר שטרן: הוועדה צריכה לשקול את זה.

אורי מקלב: מה הדוגמה לשעת חירום?

גלעד קריב: אני רוצה לומר משהו בניגוד למסר החשוב לגבי הזכות להימחק.

גלעד קריב: אנו חיים בתוך מציאות מסוימת.

גלעד קריב: היא מציאות של עולם שעובר תהליכי דיגיטציה, בין אם אנו רוצים ובין אם לא.

גלעד קריב: אנו צריכים להיזהר, ודעתי לגבי הוולונטרי או החובה ידועה – אמרתי אותה פה מספיק פעמים, אבל עלינו להיזהר ממציאות שבה הזהירות המאוד גדולה שלנו פה לא בעצם תיצור תהליכים לא מפוקחים ולא מבוקרים של איסוף מידע דיגיטלי על האזרחים.

גלעד קריב: אנו מסתכלים על מה קורה היום עם פיקוד העורף.

גלעד קריב: אנו כבר נמצאים היום במצב שבו פיקוד העורף שולח סמ"סים והודעות למאות אלפי אזרחים בלי שהיה תהליך מסודר של מסירת פרטים.

גלעד קריב: אני לא מטיל דופי בפעולה של גוף כזה או אחר.

גלעד קריב: נקודת המוצא שלי, שהכול נעשה באופן חוקי וכו', אבל יש היום מצב שבו יש מאגרי מידע מאוד גדולים.

גלעד קריב: לפעמים זה מאגרי מידע שנמצאים בידי הרשויות המקומיות ואולי פיקוד העורף ושירותי ההצלה מתממשקים אליהם וכו'.

גלעד קריב: יש להיזהר ממצב שבו אנו נורא מקפידים פה, אבל בעצם אנו יוצרים אינסנטיב לג'ונגל של איסוף נתונים על-ידי המון רשויות שלטוניות.

גלעד קריב: יכול להיות ששכרנו יוצא בהפסדו מהתוצאה הזו.

גלעד קריב: יכול להיות שעדיף לומר: מוקם פה מאגר נתונים לאומי, נעשה את כל מה שצריך – אל"ף, כדי שיהיה וולונטרי, ובי"ת כדי שזה יהיה באבטחת מידע וכו' אבל יש מאגר נתונים ועדיף שיהיה מאגר נתונים אחד, ואז פיקוד העורף, כשצריך לשלוח הודעות חירום, אנו יודעים מאיזה מאגר הוא לוקח את הדברים וכו'.

גלעד קריב: זו סוגיה אחת, איך מאזנים בין ההקפדה פה לג'ונגל במקומות אחרים.

גלעד קריב: לגבי הסיפור הפטרנליסטי, אני מסכים.

גלעד קריב: אני חושב שצריך לשאול: אדם מסר את הנתונים, אז לעד הוא בעניין מסרי אזהרה צריך בהכרח לקבל את זה לאותה כתובת ובאותה דרך?

גלעד קריב: לגבי הסיפור של להזכיר לבן אדם, הסיפור פה קצת לא מידתי.

גלעד קריב: הייתי אומר, וגם בדגם וולונטרי, אני חושב שאפשר לומר שסביר שאדם שעשה אופט אאוט, אתה אומר: עשית אופט אאוט אבל המדינה, המחוקק מאפשר לפנות אליך עוד פעמיים בתזכורת.

גלעד קריב: אבל הזכות להימחק – אני עושה הבחנה בין תיעוד דברים לאחור, כי זה בסדר – התיעוד חייב להישמר, כי אם יש מסירה לכתובת מסוימת, ויש לזה משמעות משפטית, אזרח יאמר: מעולם לא מסרתי את כתובת המייל הזו למדינה.

גלעד קריב: אתה צריך להיות מסוגל לומר: בתאריך זה וזה פלוני אלמוני בלשכת מרשם אוכלוסין ברמת גן מסר לי את הרשומה הזאת.

גלעד קריב: אבל יש זכות להימחק.

גלעד קריב: אם אדם אמר: לא רוצה לקבל מכם מסרים, כמה פעמים אתה יכול להזכיר לו?

גלעד קריב: ככל שנלך יותר למנגנון וולונטרי, אתה יכול להטיל יותר אחריות על כתפי האזרח ואז לומר לו: הצטרפת לשירות – אתה יודע שחלק מתנאי השירות זה שגם אם תעשה אופט אאוט, פעמיים, שלוש יחזרו ויזכירו לך: האם אתה באמת בטוח שאתה רוצה לצאת?

גלעד קריב: כמו כשאנו יוצאים מהאפליקציה שואלים אותך: בטוח רוצה לצאת מהאפליקציה הזו?

גלעד קריב: זו נקודה שנצטרך לברר אותה.

אורי מקלב: מה זה נקרא חירום?

גלעד קריב: היום מאות אלפי אזרחים מקבלים צבע אדום בהודעת סמ"ס.

אלעזר שטרן: אני מציע שנדון בזה בסעיף הבא.

יערה למברגר: אפשר לתת דוגמה שקיבלנו.

יערה למברגר: למשל, בהקשר של שריפה שמתקרבת לישוב מסוים.

יערה למברגר: כמובן זה תלוי במרחק ובמיידיות, אבל דרך אפקטיבית להשיג אנשים, לפנות אליהם במספר הנייד שלהם בהודעה: שריפה מתקרבת לישוב.

יערה למברגר: גם אם אתה בבית, או אם אתה לא בבית, יכול להיות שאתה רוצה להודיע למישהו שנמצא שם, שיוציאו חיה וכדומה.

יערה למברגר: אם זה ממש קרוב עוברים בבתים פיזית, אבל יש סיטואציה שבה אנו חושבים שזה יכול להיות רלוונטי.

אורי מקלב: זה כללי.

אורי מקלב: השאלה אם דבר פרטני.

אורי מקלב: נניח שאתה צריך להגיע בשעת חירום לאדם פרטי.

אורי מקלב: כל זמן שסירב לא תוכלי להסתמך על כך ששלחת לו.

יערה למברגר: אם יש פה מצב חירום, אתה מנסה בכל הדרכים להגיע לאדם.

יערה למברגר: לפחות אני יכולה להגיד על אוכלוסייה גדולה שזו דרך אפקטיבית להגיע אליה.

אורי מקלב: זה אסור ולא יכול למנוע מכם – כשמדובר במשהו פרטני, להגיע לאדם – באופן אחר.

דולב: זה לא תחליפי לשום אמצעי אחר.

דולב: לא זו הכוונה.

אורי מקלב: תמיד קל להשתמש בזמן חירום אבל זה כמעט לא יכול להוסיף לכם משהו.

אורי מקלב: אולי משהו תוספתי.

דולב: זה מוסיף לאזרח.

גלעד קריב: תכף נסתכל על ההגדרה של מצב חירום.

גלעד קריב: שוב - הכול פה זה איזונים נורא-נורא עדינים.

גלעד קריב: דווקא במקום שיש חובת מסירה, אתה אומר לאזרח: המדינה הטילה עליך בחוק למסור לנו פרטים איך נודיע לך על מצבי חירום.

גלעד קריב: בהקשר של וולונטרי או בהקשר של אופט אאוט – בסדר.

גלעד קריב: נצטרך לפצח את הסוגיה.

גלעד קריב: ברור שלא מידתי, שלעד המדינה תזכיר לך באמצעי כשביקשת לצאת.

גלעד קריב: זה לא מידתי.

גלעד קריב: מידתי זה לומר: כדי לוודא שזו לא היתה טעות וכו', אני מרשה לעצמי עוד פעם-פעמים לפנות.

גלעד קריב: לגבי נושא החירום נצטרך לחשוב מה עושים פה.

גלעד קריב: אני לא יודע אם רשות החירום הלאומית נמצאת אתנו בזום או לא, אבל טוב היה להבין מה קורה היום.

יערה למברגר: עשינו שיח בעניין עם המשרד לביטחון פנים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, השאלה שעומדת בפנינו – אם זה לא יועיל, לא יזיק, מסר לשעת חירום, אבל זו הסיבה שאני מבקש להשאיר את כתובת המייל שלו, אפילו שביקש כדי שתהיה לי בשעת חירום את האפשרות, ומה שאתה אומר – נניח שאתה שם שלוש פעמים ניסיון.

אורי מקלב: אפילו שאומר לא שלוש פעמים אני רוצה להשאיר אותו לשעת חירום.

יערה למברגר: לפעמים הגעת אדם לאזור מסוים, כמו מקום של מפגע או אסון, יכול לגרום מפגע לאחרים.

יערה למברגר: יש פה אינטרסים לאומיים גם.

יערה למברגר: מגיע עם האוטו, נתקע שם, יש אירוע.

אורי מקלב: נכון שזה חשוב, השאלה מה עומד לנגד.

אורי מקלב: אם אדם לא אמר שהוא רוצה, ואתה אומר:

אורי מקלב: אני רוצה לשלוח לאנשים הודעה על שעת חירום במה שיש לי היום- - -

גלעד קריב: היום המאגר לא מוסדר.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: מנגד, זה להשאיר את הרשימה של כתובת המייל על אף שלא רוצה כדי שאוכל להגיע אליו בזמן חירום.

לירון ליבסקינד מוליאן: כתובת מייל או מספר טלפון נייד.

גלעד קריב: דווקא בעניין חירום מספר הטלפון הוא יותר דרמטי.

גלעד קריב: הצטרפה אלינו חברתנו אורלי אלמגור לוטן.

אורלי אלמגור לוטן: אני ראש צוות בממ"מ.

אורלי אלמגור לוטן: אין לי מה לתרום כרגע לדיון, רק הבנתי שחבר הכנסת מקלב ואחר כך היושב-ראש ביקשו שנכתוב מסמך נתונים.

אורלי אלמגור לוטן: אז כפי שהסברתי ליועץ של חבר הכנסת מקלב לפני שבוע – אלה נתונים שלמיטב הבנתנו לא קיימים היום בצורה מתוכללת.

אורלי אלמגור לוטן: יש פה עוד גופים ציבוריים שכל אחד מהם שולח בתורו אני לא יודעת אפילו כמה סוגים של מכתבים ולכן לעשות משהו כזה, אני ככנסת הייתי מצפה שהממשלה תעשה את זה, מיפוי כזה.

אורלי אלמגור לוטן: לפחות מבחינתנו כמרכז מחקר הוא לא ריאלי.

אורלי אלמגור לוטן: מה שאני כן מבינה מבדיקה ראשונית, שההערכות שהוצגו לוועדה נדמה לי בנובמבר או בדצמבר של 130 מיליון מכתבים, אני מודה שלא מאוד ברור לי על מה הם התבססו.

אורלי אלמגור לוטן: במקרה הזה אני מציעה לוועדה להחזיר את זה לממשלה ולא אלינו.

גלעד קריב: קיבלתי את רשימת הנקודות של חבר הכנסת מקלב וצוותו.

גלעד קריב: נדבר אתכם ונחשוב.

גלעד קריב: יכול להיות שנצטרך כמה משרדי משלה או רשויות שלטון כדי לפלח ולהבין.

אורי מקלב: דיברנו שהממשלה תעשה את זה.

אורלי אלמגור לוטן: כמרכז מחקר בכנסת לעשות משהו כזה, יש פה פרויקט - יש 257 רשויות מקומיות אז אפשר רק לדמיין- - -

גלעד קריב: יש סיכוי שתקבלו את המידע יותר מהר מהרשויות באסטוניה כמה הן שולחות מכתבים.

אורלי אלמגור לוטן: די בטוח...

אורי מקלב: לא הטלנו את זה עליכם.

אורי מקלב: ציינו שנבקש מהממשלה.

אורי מקלב: הממשלה אמרה שיש לה נתונים כלליים.

אורי מקלב: אין לה נתונים מפורטים.

אורי מקלב: יש לה מספרים והגיעה ל-136 מיליון מכתבים.

אלעזר שטרן: יש כמה הערות שבעיקרן נוסח, שלא אכנס אליהן בהרחבה, רק אציין אותן – העובדה שכתוב פה בכל עת, צריך לתאם את זה עם הנוסח שבחוק מרשם האוכלוסין ששם משתמע שזה רק בעת מסירת ההודעה.

אלעזר שטרן: נקודה שנייה, איזה הודעות ניתן לשלוח לבגיר שסירב, ככל שזה יישאר - יש חוסר התאמה בסעיפים.

אלעזר שטרן: גם לגבי שליחת הודעה לקטין, כתוב שההודעה נשלחת.

אלעזר שטרן: לא כתוב שנשלח למען דיגיטלי - כמה הערות ניסוחיות.

אלעזר שטרן: אבל יש שתי הערות יותר משמעותיות.

אלעזר שטרן: אחת, לגבי מה שפקיד הרישום הודיע.

אלעזר שטרן: אחד הדברים שהוא נדרש להודיע לפי פסקה (3) - שקיימת אפשרות שתחול חזקת מסירה לפי כל דין.

אלעזר שטרן: אני חושב שעדיף לנסח את זה אחרת.

אלעזר שטרן: רוב האנשים שאינם משפטנים, לא מכירים את המונח חזקת מסירה.

אלעזר שטרן: להודיע לאדם: דע לך שעשויה לחול פה חזקת מסירה, זה עלול לתעתע בנמען משני כיוונים: אל"ף, האפשרות שתחול – בחלק לא מבוטל מהמקרים היא תחול - זה לא רק אפשרות.

אלעזר שטרן: שתיים, הרבה אנשים לא יודעים מה זה חזקת מסירה.

אלעזר שטרן: יש לנסח את זה כך שהמסר יהיה יותר מונגש לנמענים שזה לא רק אפשרות שתחול אלא הודעה לך שאם אתה מקבל מסרים – אפשר לנסח את זה בצורה פחות משפטית ויותר מונגשת.

לירון ליבסקינד מוליאן: במטה ישראל דיגיטלית קידמנו את אפיון השפה הממשלתית הדיגיטלית ושם יש התייחסות ברורה לכך שאנו צריכים להנגיש את הדברים לתושבים בשפה שאותה הם מבינים ולא בשפה משפטית.

לירון ליבסקינד מוליאן: כמובן שגם פה נתייחס לפי הדבר.

אלעזר שטרן: רצוי שזה גם יהיה כתוב בחוק.

אלעזר שטרן: בהרבה הקשרים כתוב שצריך שיהיה כתוב בלשון ברורה ולא מטעה, גם פה רצוי שיהיה כתוב כך.

אלעזר שטרן: לגבי סעיף קטן (ג), הוא מדבר על מצב שבו קטין מסר את המען שלו, וכשהגיע לגיל 18, שולחים לו הודעה מחודשת, שזה בסדר גמור.

אלעזר שטרן: אני חושב שכדאי לחדד, ששליחת ההודעה לקטין היא רק לגבי קטין שמסר את הדברים.

אלעזר שטרן: כלומר קטין שסירב, ככל שקטינים יהיו במתווה הזה, לפי החלטת הוועדה, ככל שהוא שהודיע: אני לא רוצה להיות במתווה הזה ולקבל מסרים ציבוריים, לא ברור למה צריך לפנות אליו שוב בגיל 18 ולשאול אותו שוב.

אלעזר שטרן: זה לא סימטרי.

אלעזר שטרן: אם קטין כן מסר את הדברים והגיע לגיל 18, יש משמעות שונה כי מסר את זה לצורך שני פרטים מסוימים ועכשיו בגיל 18 זה מתרחב לכלל סוגי המסרים אז צריך לשאול אותו שוב.

אלעזר שטרן: אבל אם מראש הקטין אמר: אני לא מעוניין לקבל, וגם בגיל 16 אמר שלא מעוניין, למה לפנות אליו שוב בגיל 18?

גלעד קריב: אני מבין את הנקודה.

גלעד קריב: אם התפיסה היא שקטין זה קטין ובגיר זה בגיר, לגיטימי שברגע שמשתנה הסטטוס המשפטי אפילו סביב העניין של הוראת אפוטרופוס.

גלעד קריב: הורה אומר לילדו: אני לא מוכן בגיל 16 שתקבל הודעות.

גלעד קריב: אתה מסרב.

גלעד קריב: בגיל 18 האדם עומד ברשות עצמו.

גלעד קריב: אם היה מגיע לפקיד המרשם, היה קורה אבל לא הגיע לפקיד המרשם.

גלעד קריב: סביר להניח שלא יגיע לפקיד המרשם עד שישנה את הכתובת שלו כי הוא סטודנט, עד שיתחתן, עד שיהיה לו ילד, או דרכון.

אורי מקלב: מצד שני, מה הזמן שאפשר לפנות אליו?

אורי מקלב: נניח, אם הביע הסכמה – צריך לפנות אליו שוב בגיל 18, אבל באי-הסכמה, מתי הפעם הראשונה שאפשר לפנות לאזרח, לשאול אם מוכן לתת את הכתובת?

אלעזר שטרן: ככל שקטין נמצא בהסדר, שזו שאלה.

אורי מקלב: אבל אז הוא סירב.

אלעזר שטרן: נקודה נוספת אחרונה לגבי קטין – יש לשים לב שחוץ מאדם שסירב, שיש שני סוגי מסרים שאפשר לשלוח לו בעל כורחו, גם לגבי קטין יש סוג מסר אחד שאפשר לשלוח לו בעל כורחו, זה אם השתנתה התוספת הרביעית.

אלעזר שטרן: כיום התוספת הרביעית כוללת את שני הפרטים שהממשלה ביקשה להוריד אחד מהם, הגיוס ורשיון הנהיגה.

אלעזר שטרן: מה שכתוב היום בהצעת החוק, זה לא החירום; כתוב שאם תשתנה התוספת הרביעית ואפשר יהיה לשלוח לקטין שסירב לקבל הודעה, דע לך, התוספת הרביעית השתנתה.

אלעזר שטרן: נוסף פריט מידע כזה או אחר.

אלעזר שטרן: האם אתה רוצה לקבל מסרים לגבי הפריט הזה כן או לא?

אלעזר שטרן: גם פה הנקודה של שליחה הודעה בעל כורחו - עולה.

גלעד קריב: תכף נעבור לסעיף הבא, שהוא מבחינתי סעיף מאוד מהותי.

גלעד קריב: לפני זה הערות של שניים.

גלעד קריב: ראשית רועי פרידמן, הממונה על היישומים הביומטריים במשרד ראש הממשלה.

גלעד קריב: לאחר מכן הגב' נעמה מטרסו, מנכ"ליות פרטיות ישראל, מבקשת להעיר לגבי שעת חירום.

גלעד קריב: בבקשה.

גלעד קריב: מר פרידמן.

רועי פרידמן: בוקר טוב.

רועי פרידמן: אומר בזהירות רבה – זה לא תחום העיסוק המקצועי שלי – אבל אני כן מכיר, בארצות הברית יש הודעות פוש שנשלחות, כשילד מדווח כחטוף, והמנגנון שם במקרה הזה הוא של אופט אאוט.

רועי פרידמן: בהקשר לדיון שהיה קודם על אופט אין ואופט אאוט במקרי חירום - אפשר להסתכל על זה כמשהו ללמוד ממנו.

גלעד קריב: באותו תא שטח, מאיפה יש לגורמי החירום את מספר הטלפון?

גלעד קריב: זה לא שבארצות הברית יש חובת מסירה של הפרטים שלך.

רועי פרידמן: כאמור זה לא תחום המקצועיות המיידי שלי, אבל בהחלט שווה בדיקה.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: נעמה מטרסו, בבקשה.

נעמה מטרסו: תודה רבה.

נעמה מטרסו: אתייחס בקצרה למה שרועי פרידמן ציין.

נעמה מטרסו: הרבה פעמים התייחסות לתאי שטח מגיעה ממערכות GPF, מערכות של עדכון סלולרי דרך חברות התקשורת.

נעמה מטרסו: זה הפתרון לנושא הזה.

נעמה מטרסו: אני לא אומרת אם זה נכון או לא.

נעמה מטרסו: לגבי מצב חירום, אנו לא רוצים לעצב את החקיקה או את הטכנולוגיה רק לפי שעת חירום, כי אז נייצר מנגנון מוטה ומוטעה.

נעמה מטרסו: במצב חירום מסכן חיים צריך כן להתייחס רק לטלפון נייד.

נעמה מטרסו: לא לכתובת דואר אלקטרוני שהיא מן הסתם פחות רלוונטית בהקשר זה.

נעמה מטרסו: כן לאפשר למדינה לשלוח סמ"סים כשיש מצב מסכן חיים.

נעמה מטרסו: אני לא חושבת שצריך לצנזר שנוגע לדיבור דיגיטלי הכללי לגבי אופט אאוט לצורך העניין.

נעמה מטרסו: ראינו בעולם מקרים שבהם היו מקרי חירום מסוכנים שבהם הרשויות לא הצליחו להגיע לאזרחים.

נעמה מטרסו: אנו לא רוצים שיקרה מצב כזה פה של צונאי, רעידת אדמה, שריפות שבהן אי-אפשר להגיע ולהתריע בפני אזרחים על מצב החירום.

נעמה מטרסו: אני אומרת את זה מהפוזיציה הזכות לפרטיות.

נעמה מטרסו: דווקא בהקשר זה אני חושבת שחשוב להטמיע מנגנון חירומי ייעודי לנושא טלפונים ניידים ולא לקשור את זה למרשם או לכתובות דואר אלקטרוני.

גלעד קריב: לשיטת

גלעד קריב: כם צריך שיהיה עוד מרשם של טלפונים ניידים לשעת חירום?

נעמה מטרסו: גם כתבנו לוועדה - אנו לא בעד לקשור את הדיוור הדיגיטלי למרשם האוכלוסין.

נעמה מטרסו: אנו חושבים שצריך לייצר פלטפורמת דיוור שבה אזרחים יכולים להצטרף באופן וולונטרי ולקבל את המסרים כאוות נפשם.

נעמה מטרסו: הנושא של טלפונים ניידים, אנו מאמינים שצריך להיות מרשם נפרד שצריך להיות בתוך המרשם למצבי חירום בלבד ולא לצורך מצבים אחרים.

גלעד קריב: בבקשה.

לירון ליבסקינד מוליאן: אחד הדברים שאנו מנסים לעשות בתהליך החקיקה הזה, זה למזער את כמות המרשמים השונים ולא לגרום לפיזור המידע.

לירון ליבסקינד מוליאן: לכן מבחינתנו אחד חופף לשני ודווקא מהמקום הזה אנו לא רואים סיבה לפצל את שני המרשמים, עוד יותר.

גלעד קריב: אבל פה עלה רעיון מעניין.

גלעד קריב: אם המרשם של הדיוור האלקטרוני מבוסס על העניין הוולונטרי- - -

לירון ליבסקינד מוליאן: הגוף הנכון לנהל את המרשם הזה, אם הכנסת תבחר ללכת למודל וולונטרי, הוא עדיין רשות האוכלוסין.

לירון ליבסקינד מוליאן: לנהל עוד מרשם, בנוסף לרשות האוכלוסין או גוף אחר שינהל את המרשם הזה, אנו חושבים שזה פחות נכון.

לירון ליבסקינד מוליאן: נכון לרכז את המידע במרשם רשות האוכלוסין, גם מבחינת האבטחה שלו וגם מבחינת זה שיש מקום אחד שבו האזרחים נרשמים.

לירון ליבסקינד מוליאן: גם לא לשגע את הציבור במספר מרשמים שונים.

לירון ליבסקינד מוליאן: כמובן כל מה שאני אומר כרגע הוא לגבי אזרחים.

לירון ליבסקינד מוליאן: לגבי עסקים אנו מדברים לגבי רשות התאגידים.

גלעד קריב: ברור.

גלעד קריב: אנו ניגשים לסעיף 3ג, דיוור דיגיטלי בידי גוף ציבורי.

גלעד קריב: זה מבחינתי הסעיף המרכזי.

גלעד קריב: עולות פה לא מעט שאלות.

גלעד קריב: ניגש להצגת

גלעד קריב: כם את הסעיף.

גלעד קריב: זה בעמ' 8 במסמך ההכנה מס' 2.

גלעד קריב: עו"ד למברגר.

יערה למברגר: (א) גוף ציבורי רשאי, במסגרת הפעלת סמכות לפי דין או במילוי תפקיד ציבורי, לשלוח מסר אלקטרוני לאדם, רק אם מתקיימים כל אלה: (1) מתקיימים לגבי המסר או שליחתו כל אלה: (א) מתקיים לגבי המסר אחד מאלה: (1) המסר נשלח לפי חיקוק או הוראת מינהל; (2) המסר כולל מידע המותאם באופן ייעודי לנמען; (3) המסר כולל מידע המותאם לנמען ונועד להודיע לו על עניין שעשוי להשפיע עליו באופן משמעותי; (4) המסר מזהיר את הנמען בעניין שעלול לסכן את שלומו או ביטחונו של אדם או מנחה אותו בעניין כאמור; (5) המסר הוא מסוג המסרים שהנמען נתן לגוף הציבורי את הסכמתו לשליחתם למענו הדיגיטלי.

יערה למברגר: אני מציעה שאעצור פה.

יערה למברגר: זה סעיף חשוב שמדבר על תנאים שנוגעים לאופי המסר ושליחתו.

יערה למברגר: הוא בחירה מאחד מאלה.

יערה למברגר: יש חמש חלופות שצריכות להתקיים כדי שאפשר יהיה לשלוח את המסר.

יערה למברגר: לא כל המסרים יוכלו להישלח לפי הצעת החוק.

יערה למברגר: עוד מעט נגיד מה כן וזה אחד מהחמישה, וזה גם מגדיר שכל השאר לא יכולים מבחינת להיכנס לגדר מבחינת אופי המסר.

יערה למברגר: חמש האופציות: המסר נשלח לפי חיקוק - זה חקיקה ראשית או חקיקת משנה או הוראת מיהל, או זה מסר שמותאם באופן ייעודי לנמען.

יערה למברגר: האופציה הרביעית מדברת על המסר המזהיר.

גלעד קריב: יש 2 ו-3.

יערה למברגר: כן.

יערה למברגר: זה המסר המותאם באופן ייעודי בווריאציות שונות.

יערה למברגר: מרחיב עוד מעט.

יערה למברגר: אני סוקרת בהתחלה ממעוף הציבור.

יערה למברגר: האופציה הרביעית זה החירום שהזכרנו פה.

יערה למברגר: פה זה ההגדרה שלה, המסר המזהיר, והאופציה החמישית זה סוג מסרים שהנמען נתן הסכמה פרטנית – זה מתבסס על הסכנה, שיישלח למענו הדיגיטלי.

יערה למברגר: זה אחת מחמש החלופות.

לירון ליבסקינד מוליאן: 1 זה מסר שנשלח לפי חוק.

לירון ליבסקינד מוליאן: המסר השני – מסר שכולל מידע שמותאם באופן ייעודי אליי.

לירון ליבסקינד מוליאן: הכוונה למשל לדוח תנועה – הוא מותאם אישית אליי.

גלעד קריב: זה לא מסר שנשלח לפי חיקוק או הוראת מינהל?

לירון ליבסקינד מוליאן: יש דברים שכן.

לירון ליבסקינד מוליאן: קיבלתי מהרשות המקומית שבה אני גר - יש לי מסר שמותאם אליי שבתוכו יש קבלה או הודעה על תשלום, שהוא לאו דווקא על פי חוק.

לירון ליבסקינד מוליאן: אני מקבל אותו באופן אישי אליי.

גלעד קריב: משהו מטריד אותי ב-2 ו-3.

גלעד קריב: אם אני מצטרף לשירות של עיריית גבעתיים ומבקש: תשלחו לי הודעות על תרבות – עשיתי את זה.

גלעד קריב: פה אני מצטרף למערכת של הודעות ממשלתית.

גלעד קריב: מחר רוצים לשלוח לי הודעה על מופעי תרבות באיזשהו מקום.

לירון ליבסקינד מוליאן: לא ניתן יהיה.

יערה למברגר: הכיוון הוא שירותי.

יערה למברגר: למשל, רשיון הנהיגה שלך עומד לפקוע.

יערה למברגר: אין חובה לפי חיקוק להודיע שרשיון הנהיגה - יש תוקף לרשיון הנהיגה, חובתו של אדם לא לנהוג כשאין בידו רשיון נהיגה בתוקף, אבל אנחנו רוצים כמינהלת שירותים לאדם להזכיר לו – הרשיון שלך עומד לפקוע, או משהו אחר מגיע לסיומו.

יערה למברגר: הדרכון.

אלעזר שטרן: תכף אתייחס לעניין של החיקוק או הוראת מינהל.

אלעזר שטרן: אבל לאור מה ששאלת, אדוני היושב-ראש, יש פה פער בין הכוונה לאופן הניסוח, כי אופן הניסוח הוא כזה שמאפשר מסירה מאוד רחבה.

אלעזר שטרן: אתן לכם דוגמאות פשוטות איך אפשר לקרוא את זה, וזו קריאה פשוטה.

אלעזר שטרן: למשל: המסר כולל מידע מותאם באופן ייעודי לנמען.

אלעזר שטרן: אז בדוגמה של יושב-ראש הוועדה, אם אני אזרח ותיק, ורוצים להודיע לי על קיומם של אירועים לאזרחים ותיקים, זה מותאם באופן ייעודי לנמען.

אלעזר שטרן: אותו דבר ב-3.

אלעזר שטרן: למשל, נניח שעיריית ירושלים רוצה לצאת, למשוך אליה צעירים, ואומרת: יש לי בשכונה מסוימת הגרלה של מחיר למשתכן.

אלעזר שטרן: על פניו היא יכולה לפנות לכל הצעירים במדינת ישראל מגיל 20 עד גיל 35 ולומר: זה מותאם לך אישית, כי אתה צעיר.

אלעזר שטרן: זה יכול להשפיע עליך באופן מאוד משמעותי כי יכול להיות שתזכה בהגרלה ותגיע לירושלים.

אלעזר שטרן: שוב – ברור שהתכוונתם לדברים מסוימים, אבל הניסוחים הם מאוד נרחבים ומאפשרים שליחה של דברים מאוד נרחבים.

גלעד קריב: מחר משרד הבריאות חושב שחשוב לומר לציבור בני 20 עד 30: לא טוב לעשן.

גלעד קריב: הוא יכול לשלוח לי מייל?

גלעד קריב: לפי הניסוח, כן.

לירון ליבסקינד מוליאן: לא.

לירון ליבסקינד מוליאן: זו לא הכוונה.

לירון ליבסקינד מוליאן: הדוגמה הטובה שיערה נתנה לגבי 2 – דרכון בר תוקף, רשיון נהיגה בר תוקף.

גלעד קריב: לא יודע אם יש פה נציג משרד המשפטים.

גלעד קריב: האם כשאנו רוצים שרשות שלטונית תשלח לך הודעה שדרכונך פג תוקף, אתה לא רוצה שתהיה לזה הסמכה בחוק, שמותר להם לעשות את זה?

גלעד קריב: גם שירות לאזרח – אני מאוד בעד טיוב השירות לאזרח.

גלעד קריב: אבל גם שירותים לאזרח שניתנים על-ידי רשות שלטונית צריכים להינתן במסגרת נהלים והנחיות כי זה לא רק: עשיתי לך טובה.

גלעד קריב: לך עשיתי, ולא עשיתי לאחר.

גלעד קריב: עשיתי אותה השנה ושנה הבאה החלטתי לא לעשות את זה.

גלעד קריב: לא כך עובדת התפיסה שלנו.

גלעד קריב: זה לא שהחוק אומר: רשות הרישוי מנפיקה את הרשיונות.

גלעד קריב: כל מה שהיא רוצה בהקשר של הנפקת הרשיונות זה סמכות שיורית?

גלעד קריב: אם התפיסה שלנו היא שאזרח מקבל חודש לפני שרשיונו פג - הודעה, אני לא אומר שזו חקיקה ראשית.

גלעד קריב: אולי זה אפילו לא תקנות אבל זה חוזר מנכ"ל?

גלעד קריב: זה הנחיות מינהל של רשות הרישוי?

גלעד קריב: אז זה סעיף (1).

גלעד קריב: אני יודע שלא התכוונתם לזה אבל כרגע הניסוח בסעיפים קטנים (2) ו-(3) אומר: כל עוד זה בטריטוריית התפקידים של הגוף השלטוני, הגוף השלטוני יכול להחליט – מחר יחליטו אנשים שמשרד הבריאות על ראש שמחתנו.

גלעד קריב: אתם רוצים לומר לי עכשיו שעכשיו כל המסרים שהמדינה מפיצה בתקשורת הציבורית בנושא הקורונה - שהם חשובים, אני בעדם, אבל עכשיו אפשר שאנשים יתחילו מכוח 2 ו-3 ו-4 שהכול יגיע אליי לתיבת המייל?

גלעד קריב: אם אתם גם בעידן שאתם לא רוצים דיפרנציאציה גבוהה, ניחא הייתם אומרים, אדם יכול לומר: אני לא רוצה שתשלחו לי הודעות על פעולות תרבות וכו' אלא רק הודעות מכוח החוק.

גלעד קריב: אז הורדתי את כל הספאם.

גלעד קריב: אבל על פניו זה מנוסח כרגע – אני מבין שלא התכוונתם לזה, אבל אני לא מבין מה זה 2 ו-3.

לירון ליבסקינד מוליאן: כיוון שלא התכוונו לזה, כמובן נטייב את הנוסח.

אלעזר שטרן: רק אחזק את מה שהיושב-ראש אמר – מה שמצטרף לזה זה עוד שני ניסוחים: אחד, שברישא של סעיף קטן (א) מדובר לא רק במסגרת הפעלת סמכות לפי דין אלא גם במילוי תפקיד ציבורי.

אלעזר שטרן: זה מונח מאוד רחב שיכול לכלול הרבה מאוד היבטים.

אלעזר שטרן: וגם המסר נשלח לפי חיקוק הוראת מינהל - מעורר שאלה – השאלה אם זה לא תנאי, זה תנאי בסיסי.

אלעזר שטרן: זה לא סוג של מסר.

אלעזר שטרן: זה תנאי בסיסי לעצם שליחת המסר, לזה שהגוף יכול לשלוח מסר.

אלעזר שטרן: שיש לו הסמכה לעשות את זה לפי חיקוק או הוראת מינהל.

גלעד קריב: אתם צריכים לפתור את זה.

אורי מקלב: למה צריך להביא דוגמאות גם בחמשת הסעיפים הלאה למה שעתיד להיות?

אורי מקלב: תביאו דוגמאות מחיי היום-יום, מה נכנס, ממה ששולחים היום.

אורי מקלב: שלוש, ארבע דוגמאות, מה שנכנס לסעיף 1, מה שנכנס לסעיף 2.

אורי מקלב: או הכול סעיפים עתידיים שצריך לדמיין בראש?

יערה למברגר: חלק משיפור השירות זה להרחיב.

גלעד קריב: מה הצעת החוק אומרת?

גלעד קריב: כיוון שאין בה דיפרנציאציה, אתם אומרים לאזרח: אתה בתמורה לזה שנקל עליך, כי חלק גדול מהאזרחים רוצים דיגיטציה.

גלעד קריב: אני לא מדבר על הקבוצה שאין לה אוריינות וכו'.

גלעד קריב: לרבים מאתנו מאוד נוח במקום לקבל את הדואר הרשום, ואם לא היית בבית - ללכת לסניף הדואר להוציא אותו וכו', זה מוצא חן בעינינו לקבל את זה באזור האישי.

גלעד קריב: את אומרת שכדי שאקבל את השירות הזה מהמדינה, אני צריך להסכים לזה שאין ספור גופים ממשלתיים, כשהם רוצים עכשיו להעביר לי מידע על כל מיני יוזמות יפות וחשובות – מחר רשות הטבע והגנים פותחת גן לאומי חדש.

גלעד קריב: למה לא להודיע לכל האנשים שגרים ברדיוס של 100 ק"מ לגן הלאומי, פתחנו גן לאומי?

גלעד קריב: אם היית נותנת לי דיפרנציאציה, יכולתי בקליק לומר: כל הודעה שהיא לא הודעה מכוח חוק או הוראת תשלום או תכתובת רשמית של המדינה, את זה אני רוצה – הרי הלפ"מ מוציא הרבה מאוד פרסומות.

גלעד קריב: מה אנחנו אומרים – שכל פרסומת שהיום הלפ"מ קונה מערוצי הרדיו והטלוויזיה, המשרדים יוכלו לשלוח לי כי זה משפיע עליי?

דולב: לא כך פירשנו את הנוסח שכתבנו, ואפשר לבצע בו התאמות.

גלעד קריב: אני רוצה שנחדד ונהיה בהבנה.

גלעד קריב: אני מבין ושלא לזה התכוונתם.

גלעד קריב: השאלה אם יש לנו מחלוקת – ופה אני אומר גם לנציגת משרד המשפטים ונציגת הלשכה המשפטית של המשרד המציע – האם אתם מבינים אחרת את הניסוח של (2) ו-(3)?

גלעד קריב: לא את הכוונה.

יערה למברגר: ראשית, אני אישית מסכימה שאפשר לטייב ולצמצם את הניסוח של (2) ו-(3).

יערה למברגר: הבנתי את הדוגמה שהיועץ המשפטי של הוועדה הציג.

יערה למברגר: אני חושבת שיש מקום לשיפור בסעיפים הללו.

יערה למברגר: הנקודה השנייה, אני לא חושבת שהכול נכנס להוראת מינהל, ואם בסוף נחייב שהכול ייכנס להוראת מינהל, אנו מצמצמים ופוגעים בשירות הציבור.

יערה למברגר: זה לא גורע מחובות שוויון, ממשפט מינהלי, מהתנהגות וסבירות, לא גורע מהתנהלות הרשות הציבורית שלא יכולה יום אחד לפלוני לשלוח ולאלמוני לא.

יערה למברגר: זה לא אומר שזה נותן הכשר להתנהגות איפה ואיפה, אבל יש התנהלויות שירותיות שאני כתושבת מאוד שמחה עליהם, מהרשות המקומית שלי, ממשרדי הממשלה שעושים שזה לא מוסדר באופן ספציפי בהוראת מינהל או בחוק, וזה הולך לקראתנו.

גלעד קריב: תכף נשמע את השלטון המקומי, אבל אז השאלה היא איך אני מעביר את קו הגבול?

גלעד קריב: האם בהקשר של החוק הזה, כשאני נתתי את המייל שלי לעיריית גבעתיים, מקובל עלי שאני מקבל ממנה הודעות- - -

יערה למברגר: תנו לנו את האתגר.

אורי מקלב: כיוון שאנו לא מדברים על דוגמאות מהיום, לא מבין למה- - -

דולב: נתנו דוגמאות.

לירון ליבסקינד מוליאן: סעיף (2) – הודעה על חידוש דרכון.

אורי מקלב: בעיניי, בהגדרה שאתם תגדירו, ההגדרה שהיועץ המשפטי יגדיר - ההודעות האישיות שיש להן משמעות, כמו דוח כזה או אחר, אלה דברים, ביטוח לאומי למי שהגיש בקשה, דברים שצריך תוך 30 יום.

אורי מקלב: דברים שיש לזה משמעויות מהותיות ודאי עליך או קנסות או הפסדים שאתה יכול להפסיד.

אורי מקלב: זה דבר אחד.

אורי מקלב: דבר שני, יש דברים שיש חקיקה כללית.

אורי מקלב: נניח חוקי עזר חדשים שנכנסים לעיר, שחוקקו.

אורי מקלב: כמו שאסור להכניס לגנים כלים חד-פעמיים.

אורי מקלב: מסר כזה, יש מסרים שאני חושב שאינם ברורים, שהרשות מוצאת לנכון שצריך לתת הסבר.

אורי מקלב: זה סוג של מידע.

אורי מקלב: זה לא הסברה.

אורי מקלב: זה מידע נחוץ.

אורי מקלב: למשל, הפסקת מים שעלולה להיות באזור שלך שזה יותר אישי.

אורי מקלב: אולי עבודות בכביש שעשוי להיות לזה משמעות לך, או ביקור באזור שלך או מרתון, שביום זה וזה, שהעירייה או רשות מקומית מפרסמת.

אורי מקלב: גם לממשלה יש פרסומים.

אורי מקלב: ויש דברים שהם יותר הסברה.

אורי מקלב: יש תרבות ויש פסטיבל ויש חגיגות.

אורי מקלב: יש עוד דברים.

גלעד קריב: הדוגמאות שלך הן חשובות, חבר הכנסת מקלב.

גלעד קריב: אני מאוד מתחבר למה שאתה מציף פה, למשל סביב הסוגיה הזו של עבודות בכביש.

גלעד קריב: אני רוצה להבין אתכם.

גלעד קריב: עיריית גבעתיים – סליחה שאני כל הזמן חוזר לעירי - עושה היום עבודות תשתית בשכונת מגוריי.

גלעד קריב: נאמר שהרשויות המקומיות בעסק הזה, כפי שכתוב פה.

גלעד קריב: האם אתם רואים את ההסדר הזה כחל על המצב הזה שמחר העירייה אומרת:

גלעד קריב: אני רוצה לשלוח סמ"ס לכל מי שנמצא במאגר ברחובות האלה והאלה, בהצלבה עם הכתובת שלהם במרשם האוכלוסין ושולחת להם לטלפון הנייד דרך החוק הזה – אני רוצה להבדיל.

גלעד קריב: אני מקבל הודעות סמ"ס מעיריית גבעתיים, כך בחרתי כתושב גבעתיים.

גלעד קריב: האם אתם רואים את הכלי של החוק הזה ככלי שמיועד לדברים האלה?

גלעד קריב: חברת החשמל היא חברה מממשלתית.

יערה למברגר: החוק לא חל.

גלעד קריב: אבל הרשויות המקומיות כן.

יערה למברגר: כן, תאגיד המים.

גלעד קריב: אני חושב שהחלוקה שעשה חבר הכנסת מקלב היא חשובה ונכונה.

גלעד קריב: יש דברים שהם הארד קור פעולה שמוסדרת בחוק, מכוח חוק, הנחיות מינהל.

גלעד קריב: זה סוג אחד.

גלעד קריב: המדינה נתנה לך קנס.

גלעד קריב: כתוב בחוק שהוא צריך להגיע אליך כדי שתהיה חייב לשלם אותו.

גלעד קריב: זה אחד.

גלעד קריב: הצד השני – המדינה עושה הרבה מאוד דברים למען האזרח – תרבות וספורט ופנאי ובריאות הציבור, מכוח הסמכות השיורית שלה, אתה לא צריך כדי להפיק מודעה נגד השתזפות יתר בשמש, לא צריך הוראה.

גלעד קריב: באמצע נמצאות הפעולות השוטפות כפי שהזכיר חבר הכנסת מקלב על עבודות תשתית כאלה ואחרות.

גלעד קריב: מחר הרכבת משביתה את הקו בין ירושלים לתל אביב לחשמול המסילה.

גלעד קריב: היום המשרד משלם כסף דרך לפ"מ, שם כמה פרסומים ברדיו, שם מודעה.

גלעד קריב: האם אלה הדברים שהחוק הזה בא להסדיר?

לירון ליבסקינד מוליאן: מבחינתנו חשמול קו הרכבת בין ירושלים לתל אביב, לשלוח הודעות לכלל תושבי תל אביב וירושלים זה לא חלק מתוך החוק, לא לכך נועדה תכלית הסעיפים האלה, אבל אם הרחוב שאתה גר בו ספציפית נחסם לתנועה היום, זה עניין שעלול להשפיע לך ומאפשר לרשות המקומית להודיע.

גלעד קריב: אבל אם אני נוסע כל יום בקו של תל אביב ירושלים, זה גם משפיע עליי.

גלעד קריב: יישב מרכז ישראל דיגיטלית ויאמר למשרד אחד: מותר לך ולעירייה- -

לירון ליבסקינד מוליאן: נטייב את הסעיף הזה כדי להבדיל בין שני המקרים.

יערה למברגר: אפשר לבקש שתמר מהלשכה המשפטית של משרד האוצר תשלים את העניין?

גלעד קריב: הפלטפורמה היא טובה, כי אנשים ירצו להשתמש בה.

גלעד קריב: לטענתי גם אם זה יהיה וולונטרי תוך כמה שנים רוב אזרחי ישראל ירצו את זה.

גלעד קריב: איך אנו לא יוצרים פה את חוק הספאם הממשלתי?

גלעד קריב: יש חוק הספאם שאתה לא יכול לשלוח כל היום.

גלעד קריב: איך אנו לא יוצרים פה מצב שאתם מבלי להתכוון 200 רשויות שלטוניות אומרות – זה תווך מצוין לדבר עם האזרח.

גלעד קריב: אם הייתם מאפשרים דיפרנציאציה, לא פר סוג כן קנס לא, אבל אומר כמה קטגוריות – אני מעונין לקבל רק הודעות שיש חובה למשרדים לשלוח.

גלעד קריב: מעוניין לקבל מידע על ענייני תחבורה ותרבות.

גלעד קריב: ניחא.

גלעד קריב: אבל אתם לא מציעים את זה.

אורי מקלב: השאלה אם אתה רוצה לאפשר בחוק לאפשר את זה.

אורי מקלב: אני חושב שזה נכון.

אורי מקלב: מי שמעוניין, זה יכול להיות כלי מידע טוב.

אורי מקלב: השאלה שהוא צריך להסכים ולבקש את זה ויכול גם אחרי זה לבקש להסיר את זה.

אורי מקלב: סתם, ענייני דיומא - מחר יהיה חוק של חובת חיסון לאנשים מגיל 20 עד גיל 60.

אורי מקלב: אני מבין שזה נכנס לסעיף 1.

אורי מקלב: העירייה אומרת: יהיה כך וכך מקומות שאפשר יהיה שם להתחסן.

אורי מקלב: זה השלב הבא, וזה משתלב בחוק.

אורי מקלב: הוא אומר לך: יש לך חובה.

אורי מקלב: משרד הבריאות שולח באזורים האלה: אני נותן לך את האפשרות.

אורי מקלב: יש מקומות, אנחנו עושים ניידות, עושים ככה ואחרת.

אורי מקלב: אין סוף לדברים שאפשר להגיע אליהם.

גלעד קריב: נחזור פעם אחר פעם לאמירה שאני אומר מתחילת הדרך – לפעמים יותר זה פחות.

גלעד קריב: תמיד יחזור לנקודה של כן חובה או לא חובה.

גלעד קריב: כשדברים לא חובה, אתה אומר לאזרח: זה ההסדר.

גלעד קריב: אתה רוצה את ההסדר הזה אז מקבל את כל החבילה.

גלעד קריב: עו"ד נציגת משרד האוצר.

תמר יוסף: הכוונה שלנו בסעיף הזה היתה לעצור את האפשרות שהחוק הזה יהפוך להיות חוק הספאם.

תמר יוסף: המטר שלנו בחמשת הנושאים של הסעיפים האלה, לחשוב איך אנו מייצרים רשימת מסרים שמצד אחד, אנו מניחים שהאזרחים ירצו לקבל אותם, ומאפשרים גם רמה של שירותיות מסוימת של הרשויות הציבוריות, אבל כמובן בלי שאנו הופכים את תיבות הדואר האלקטרוני לתיבות ספאם שרשויות מקומיות או אחרות יוכלו לשלוח כל שעולה על רוחם.

תמר יוסף: הסעיפים הבעייתים הם 2 ו-3.

תמר יוסף: אנו מסכימים שיכול להיות שהנוסח עלול להיות מפורש בצורה רחבה מדי.

תמר יוסף: לכן אנו פתוחים לשמוע הצעות אחרות לניסוח, מצד אחד.

תמר יוסף: מצד שני, מאוד חשוב לדעתנו להסדיר את זה עכשיו כי אנו עלולים להיות במצב שאם נישאר רק עם סעיף אחד שמדבר על המסר נשלח לפי הוראת חיקוק או מינהל, אנו נמצאים במצב שהודעות שירותיות רבות לא יוכלו להישלח.

גלעד קריב: או שמסדירים את המסירה שלהם בהוראות מינהל.

תמר יוסף: אני חושבת שאנו יכולים לפתור את זה דרך גילוי דעת שמסביר מה הכוונה היתה בסעיפים 2 ו-3 שלאורם הרשויות הציבוריות יוכלו לפרש את הסעיף למשל, או לחשוב על נוסח מדויק ונכון יותר שמקובל יהיה על הוועדה.

תמר יוסף: אני גם מזכירה שיש סעיף 5 - המסר הוא מסוג המסרים שהנמען נתן לגוף הציבורי את הסכמתו לשליחתם למענו הדיגיטלי - שהוא גם מההגדרה שלו אפשר כן להסיק על מה אנו לא מדברים בסעיפים 2 ו-3, שמדברים על התאמה באופן ייעודי או על השפעה מיוחדת על הנמען.

תמר יוסף: לעומת זאת, אם אנו מדברים על הודעות שהן כמו הדוגמאות שנתתם - אירועי תרבות או עצירה של קו ירושלים תל אביב, דברים מאוד כלליים, הדרך לאפשר לאזרח לקבל הודעות על הדברים האלה זה רק אם נתן הסכמה ספציפית – זו לא דוגמה טובה, כי חברה ממשלתית היא לא תחת החוק הזה, אבל- -

גלעד קריב: אבל משרד התחבורה הוא כן תחת החוק הזה.

גלעד קריב: תשתיות המסילות במדינת ישראל לא שייכות לרכבת ישראל.

גלעד קריב: הם על קרקע המדינה.

גלעד קריב: מי שמפרסם את הידיעות על סגירת קווים זה משרד התחבורה.

גלעד קריב: זה בדיוק זה.

תמר יוסף: כיוון שמדובר על מסר כללי שאין יכולת למשרד התחבורה לתחום את הנמענים, במצב כזה אדם יצטרך למסור את הסכמתו למשרד התחבורה לפי סעיף 5 כדי לקבל על כך מסר.

תמר יוסף: יש פה איזושהי דיפרנציאציה בתוך הסעיפים.

גלעד קריב: איך סעיף 5 מתכתב עם המנגנון שקיים בחוק?

גלעד קריב: יש לי גם שאלה על 4.

גלעד קריב: זה לא מתכתב עם המנגנון של החוק.

גלעד קריב: הדאטא של האדם נמצאת במרשם האוכלוסין.

גלעד קריב: אין שום אופט אין לסוגים מסוימים של מסרים.

גלעד קריב: האדם יכול לומר כמה שהוא רוצה למשרד התחבורה שהוא דווקא נורא מתעניין במגדל הרכבת.

לירון ליבסקינד מוליאן: לא.

לירון ליבסקינד מוליאן: התושב יכול למסור את מספר תעודת הזהות שלו – למשל, הדוגמה שנתן חבר הכנסת מקלב.

לירון ליבסקינד מוליאן: נתתי את מספר תעודת הזהות שלי לרשות המקומית שבה אני גר.

לירון ליבסקינד מוליאן: אתה אומר: מעכשיו אתה יכול לשלוח למספר תעודת הזהות הזאת על כל מופעי הבידור שיש לכם לילדים כי מאוד מעניין אותי לקבל אותם.

לירון ליבסקינד מוליאן: כל פעם שהם ירצו לדוור, הם יוכלו לפנות למספר תעודת הזהות הזאת למרשם האוכלוסין ולשלוח את המסר בנושא שעליו ביקשתי לקבל.

גלעד קריב: ומי בדיוק בודק במרשם האוכלוסין שבאמת האזרח ביקש את זה מהרשות המקומית?

יערה למברגר: יש אחריות על הגוף הציבורי.

יערה למברגר: רשות האוכלוסין- -

גלעד קריב: אז חזרנו לעידן שרשות האוכלוסין היא בנק שברגע שכל רשות שלטונית במדינת ישראל תבקש ממנה א קובץ הנתונים של האזרחים, את המיילים שלהם, האחריות היא על הגוף השלטוני?

גלעד קריב: אני לא מבין.

גלעד קריב: כל פעם אתה מגלה עוד נדבכים בהצעת החוק.

גלעד קריב: כל רשות שלטונית – תיתן לה את תעודת הזהות שלה ושם תאמר לרכבת: אתם יכולים לשלוח לי, אז הרכבת תשלח את תעודת הזהות הזאת?

יערה למברגר: אני חושבת שבעיקר יכולה להיות מול הרשות המקומית אינטראקציה שבה יש הסכמה לדיוור פרטני.

יערה למברגר: חשוב להגיד – זו אמירה כללית, אם לא חידדנו אותה – הגוף הציבורי בסופו של דבר הוא מבצע את הדיוור.

יערה למברגר: אני חוזרת למשפט הראשון של 3ג:

יערה למברגר: גוף ציבורי רשאי לשלוח מסר רק בהתקיים כל אלה, כלומר מי שמדוור ומי שהאחריות עליו, עושה את זה באמצעות מערכת ממשלתית, אבל מי שמדוור והאחריות עליו לכל התנאים שאקריא גם בהמשך הוא לגוף הציבורי.

יערה למברגר: אנו לא מסירים אחריות מהגוף הציבורי מהעמידה פה בכל התנאים.

רעות אופק: אם אפשר להוסיף התייחסות לגבי השאלה שהעלה אדוני קודם לכן לגבי עיגון הכללים בהוראות מינהל.

רעות אופק: אני רוצה לקחת אותנו יותר ברמת המקרו.

רעות אופק: כשאנחנו כתבנו את החקיקה, המטרה שלנו היתה לאפשר שירותים יותר טובים גם בעולם הדיגיטלי.

רעות אופק: לשם כך יצרנו שקילות בין תנאים שמתקיימים בעולם הפיזי לתנאים שמתקיימים בעולם הדיגיטלי.

רעות אופק: כיוונו לדעתכם במובן הזה, כפי שגם תמר ציינה, והגבלנו את סוגי המסרים שניתן לדוור באופן דיגיטלי בדיוק מתוך ההבנה והחשש שהעלית בעניין ספאם.

רעות אופק: רצינו שההודעות יהיו מדויקות ומותאמות.

רעות אופק: לשם כך נכללו התנאים שראיתם.

רעות אופק: ניתן לדייק ולחדד אותם.

רעות אופק: נקודה שחשוב לי להבהיר – בעולם הרשות המינהלית, גופים ציבוריים מתנהלים, ולא הכול מעוגן בחיקוקים.

רעות אופק: לשם שמירה על גמישות ושיפור השירות והצעה של עוד שירותים והתאמה אישית שמתבצעת – וזו גם מטרה שהממשלה שה לעצמה, לשפר את השירותים, לשם כל הדברים האלה ושיפור השירות לציבור, אנו חושבים שיש חשיבות רבה להשאיר את זה רחב גם- - -

גלעד קריב: אני לא מבין איך 2 ו-3 הוא מסננת.

יערה למברגר: אנו מקבלים את ההערה בנקודה הזאת.

יערה למברגר: הסברנו מה כן התכוונו ואנו מקבלים את ההערה לגבי הצורך בחידוד הנוסח.

יערה למברגר: לגבי (4), זה המסר המזהיר.

יערה למברגר: אנו מתייחסים פה לשלומו וביטחונו של האדם.

יערה למברגר: זה רף יחסית גבוה כפי שידוע לנו.

יערה למברגר: בעקבות שיח מקדים שהיה לנו עם הייעוץ המשפטי של הוועדה, הוצגה בפנינו קריאה שיכולה להיות מרחיבה לגבי מה יוכל להיכנס למסר הזה וגם לעניין (4) אנו נבקש להביא לוועדה אולי הצעה לנוסח מעודכן מהודק יותר.

יערה למברגר: את הכוונה והדוגמאות הצגנו פה בדיון.

אלעזר שטרן: לגבי (4), אציין את הדברים שמעוררים פה את הקושי.

אלעזר שטרן: אל"ף, אני מזכיר שזה אחת ההודעות שאפשר לשלוח בעל כורחו שדל אדם.

אלעזר שטרן: אז ודאי שצריך להיות מנוסח בצורה מאוד מצומצמת ומהודקת.

אלעזר שטרן: לכן כשקוראים את זה, יש פה ניסוח שלא בכוונה אבל מאוד מרחיב.

אלעזר שטרן: מצד אחד מדובר שזה מזהיר את הנמען בעניין שעלול לסכן שלומו או ביטחונו של אדם.

אלעזר שטרן: כלומר זה אפילו לא חייב לסכן את שלומו או ביטחונו של הנמען.

אלעזר שטרן: בקריאה פשוטה.

אלעזר שטרן: אדם אחר זה יכול להיות גם בעיר אחרת.

אלעזר שטרן: זה לא קשור אליי.

אלעזר שטרן: בניסוח הנוכחי זה נכנס.

אלעזר שטרן: לא חייב להיות קשור אליי.

אלעזר שטרן: הכוונה היא שזה יהיה אדם שקשור אליי כי יש קשר גם מבחינת הנמען וגם מבחינת מקום מגוריו.

אלעזר שטרן: הניסוח הזה הוא מאוד רחב, ובקריאה המאפשרת שלו יכול להגיע לתוצאות לא הגיוניות ולא סבירות, שכל פעם שיש סכנה למישהו במדינה, אפשר לשלוח לי.

אלעזר שטרן: ברור שזה צריך להיות קשור אליי גם אם זה לא אני עצמי אבל צריך להיות קשור לאנשים שבמעגל שלי, לשכנים שלי, או אני מסכן מישהו אחר.

אלעזר שטרן: צריך להית קשור אליי.

אלעזר שטרן: לא יכול להיות כל אדם עלי אדמות.

אלעזר שטרן: שתיים, צריך להיות קשור לאזור שבו אני נמצא.

אלעזר שטרן: אם אני גר באילת, לא ייתכן שישלחו לי משהו שקשור לקריית שמונה.

אלעזר שטרן: זה גם עניין שקשור לאדם, גם למקום שבו נמצא וגם בניסוח הנוכחי זה כל כך רחב – לא רק עלול לסכן את שלומו וביטחונו של אדם; גם מנחה אותו בעניין כאמור.

אלעזר שטרן: כלומר אני נתתי דוגמאות די פשוטות שבעיניי נכנסות בקריאה די פשוטה לסעיף הזה כמו אם יש תיקונים בכביש, מנחים אותי בעניין משהו שעלול לסכן את שלומי, כי אם אני נכנס למקום שיש בו תיקונים בכביש, זה עלול להיות בעייתי בשבילי.

אלעזר שטרן: אם רוצים אותי לעודד אותי להתחסן לקורונה מנחים אותי בעניין שלומי ובריאותי.

אלעזר שטרן: הניסוח הנוכחי מאוד רחב.

אלעזר שטרן: לגבי 2 ו-3 מעבר לחוסר הבהירות והרוחב שלהם, הייתי מציע לאחד אותם לפסקה אחת.

אלעזר שטרן: כי יש משהו בכפילות הזאת.

אלעזר שטרן: בפסקה (2) זה באופן ייעודי ובפסקה (3) זה לא חייב להיות באופן ייעודי.

אלעזר שטרן: בפסקה (3) זה עלול להשפיע באופן משמעותי שמשתמש בפסקה (2).

יערה למברגר: אני מסכימה.

יערה למברגר: לכן אני מציעה שתחכו לראות מה נציע.

אלעזר שטרן: ונקודה נוספת, אדוני היושב-ראש, הצגתי אותה בישיבת הפתיחה, מה שאדוני העלה זה סוגיה הרבה יותר רחבה של כל היחדים והקשר בין הגופים שמדוורים למנגנון דיוור.

אלעזר שטרן: לא משנה אם יהיה ממשלתי או לא, אבל אין הסדרה מסודרת בחוק חוץ מהתייחסות מאוד קטנה לאיך זה הולך להיות.

אלעזר שטרן: האם למרשם האוכלוסין יש תנאים, הוא צריך לבחון את הבקשה?

אלעזר שטרן: יכול לסרב לבקשה כזו?

אלעזר שטרן: כל מיני דברים שקשורים ליחסים שבין הגופים למרשם האוכלוסין, לא ברור.

אלעזר שטרן: נניח, עיריית ירושלים מבקשת לשלוח מסר מסוים ופונה למרשם האוכלוסין.

אלעזר שטרן: הוא יכול לסרב לבקשה?

אלעזר שטרן: יש לו אמות מידע שלפיהן יכול להחליט אם הוא מקבל או לא מקבל את הבקשה?

אלעזר שטרן: כל מערכת היחסים הזאת צריכה עיבוי בחקיקה, הסדרה יותר ברורה ליחסים ביניהם, איך זה הולך לעבוד.

אלעזר שטרן: למשל, בחוק איסור הלבנת הון יש הסדרה מאוד ברורה, שגופים שיכולים לקבל מידע מהרשות לאיסור הלבנת הון, אז כתוב: רשאים להגיש בקשה, בקשה מנומקת, אפשר לדחות אותה וכו'.

אלעזר שטרן: פה כל הדבר הזה לא ברור.

גלעד קריב: נתקדם הלאה ותביאו נוסח.

גלעד קריב: מבחינתי, כפי שהסעיף מנוסח כרגע, הוא לא מחליף את התכתובת בין האזרח לרשויות השלטון מתווח פיזי לדיגיטלי אלא אתם מאפשרים בהגדרות כרגע, לא את העברת התכתובת בין האזרח לשלטון או בין השלאון לאזרח כתווך דיגיטלי אלא את כל עולם המסרים של המדינה לתווך דיגיטלי.

גלעד קריב: זה ממש הסיפור של לפ"מ.

גלעד קריב: אתם אומרים מבחינתי: כמעט כל מה שמתפרסם היום באתרי האינטרנט כמידע לאזרח, שעות הפתיחה.

גלעד קריב: אני רוצה להודיע לאזרחים על שעות הפתיחה של משרדי רשות האוכלוסין להנפקת דרכונים.

גלעד קריב: מאוד רלוונטי לאזרח.

גלעד קריב: אז אני אמצא את זה בדואר האלקטרוני?

גלעד קריב: בשביל זה יש אתרי אינטרנט.

גלעד קריב: אני מבין שלא התכוונתם לזה אבל אני חייב לומר, ברור לי שלא התכוונתם למקרי הקצה, אבל אני לא בטוח שאתם מחודדים למה כן התכוונתם.

לירון ליבסקינד מוליאן: אנחנו ממש מחודדים ולא היתה כוונה שלנו שעיריית אילת תפרסם לתושב חיפה את שעות הפתיחה שלו וגם לא רשות האוכלוסין לכל תושבי חיפה את שעות הפתיחה החדשות.

אלעזר שטרן: אבל בסוף מי שמפעיל את זה זה עשרות אם לא מאות גופים.

לירון ליבסקינד מוליאן: קיבלנו את עמדת היושב-ראש.

לירון ליבסקינד מוליאן: נטייב את הסעיף הזה.

גלעד קריב: אם אתם מכניסים את הרשויות המקומיות ואנו לא בטוחים שהן רוצות להיכנס – שמענו אותן בפעם שעברה – אבל אם אתם מכניסים את כל הרשויות המקומיות, המנגנון יהיה חייב להיות אוטומטי.

גלעד קריב: מה המנגנון?

גלעד קריב: כל הזמן תעבורנה שאילתות אוטומטיות על נתונים ועל הפצת המסרים?

גלעד קריב: איך בכלל נסדיר את העניין?

גלעד קריב: כל היום יזרמו הודעות של רשויות שלטוניות לטלפון הנייד של אזרחים.

יערה למברגר: היו פה שאלות לגבי רשות אוכלוסין.

יערה למברגר: אני יודעת שגם אודליה היועצת המשפטית מרשות האוכלוסין ביקשה להתייחס.

יערה למברגר: או תרצו להתקדם לסעיף הבא?

גלעד קריב: מרשם האוכלוסין, עם כל הכבוד, הוא מאגר נתונים כאן.

גלעד קריב: הוא לא הגוף שמחליט איזה מידע יקבלו האזרחים.

גלעד קריב: זה ישראל דיגיטלית, המשרד המציע שלכם.

יערה למברגר: עלו פה שאלות מהיועץ המשפטי של הוועדה, איך זה יעבוד מול מרשם האוכלוסין.

יערה למברגר: מבחינת סדר הדיון, רוצים עכשיו שהיא תתייחס?

גלעד קריב: קודם כל צחי שלום, ראש מינהל טכנולוגיות ומידע במרכז השלטון המקומי.

גלעד קריב: שנייה, אנו עושים עצירה לצורך הצבעה על רביזיה בחוק לתיקון פקודת ראיות מס' 19, התשפ"ב-2021.

גלעד קריב: הוגשה בקשה לרביזיה.

גור בליי: בדיון האחרון עלתה שאלה לגבי התנאי השני או קבוצת השיקולים השנייה בהקשר של פסילת ראיה, והאם להשאיר אותו כפי שהיה, כפי שהוקרא בשינויי נוסח קלים, או להוסיף רכיבים נוספים.

גור בליי: אני מבין שהכוונה היא להשאירו כפי שהיה, לכן אקריא את הנוסח כפי שהונח על שולחן הכנסת: סמכות לפסילת ראיה שהושגה שלא כדין.

גור בליי: 56.

גור בליי: (א) בית המשפט הדן במשפט פלילי רשאי שלא לקבל ראיה שהושגה שלא כדין, ובכלל זה הודעת נאשם או עד, חפץ או כל ראיה אחרת, אם שוכנע שקבלתה במשפט תפגע באופן מהותי בזכות להליך הוגן, בשים לב לאופייה ולחומרתה של ההפרה, למידת ההשפעה של ההפרה על הראיה שהושגה ולעניין הציבורי שבקבלת הראיה או באי-קבלתה; בסעיף קטן זה, "הפרה" – השגת ראיה שלא כדין.

גור בליי: (ב) אין באמור בסעיף קטן (א) כדי לפגוע בכללים לפסילת ראיות הקבועים בהוראות חיקוק אחרות.

גור בליי: " ואין ההוספה, אדוני היושב-ראש, עד כמה שאני מבין, שעבורו היה צריך לפתוח את החוק, שיש התייחסות גם לראיה שהושגה וגם לאופן השגתה או הבחנה מהסוג הזה.

גור בליי: זה לא נכלל אלא נשאר בנוסח כפי שהוקרא, בשינויי נוסח קלים.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: מי בעד קבלת הרביזיה?

גלעד קריב: מי נגד?

גלעד קריב: הצבעה בעד – אין נגד – רוב גדול לא אושר.

גלעד קריב: הרביזיה נדחתה.

גלעד קריב: תודה, חברי וחברתי, חברי הכנסת בגין ובזק.

גלעד קריב: מר צחי שלום, בבקשה.

צחי שלום: צהריים טובים.

צחי שלום: אני מסכים עם היושב-ראש וחבר הכנסת מקלב על היכולות וההיתכנות של החוק הזה מול הרשויות.

צחי שלום: יש פער גדול בהבנה בין הפעילות של הרשות המקומית לבין הפעילות של הממשלה.

צחי שלום: אם כל הזמן נותנים את הדוגמה של בוא נחדש דרכון – זו לא פעילות מינורית לעומת הפעילויות שמבוצעות ברשויות, והדוגמאות שנתתם הן מצוינות, שמבליטות ומחדדות את הבעייתיות וחוסר התכנון של החוק הזה.

צחי שלום: במצב שנוצרת, בעצם הרשויות לא יוכלו לתת שירות לתושב.

צחי שלום: יש עשרות אם לא מאות סוגים של הודעות שהרשויות שולחות לתושבים.

צחי שלום: חלקם נתתם דוגמאות, חלקם לא.

צחי שלום: להפוך את רשות האוכלוסין לספק התקשורת של הרשויות, ספק סמ"סים ודואר, אני לא וחושב שזה העיקר בעניין הזה.

צחי שלום: אני מאוד מבקש מחברי הוועדה והיושב-ראש לא להצביע על זה ולהנחות את הגופים הרלוונטיים לשוחח אתנו ולהגיע לנוסח שיאפשר לרשויות להשתמש בחוק הזה ולתת שירות הרבה יותר טוב לתושבים.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: אני ירוצה לשאול, ואולי זה למשפטנים כאן.

גלעד קריב: אנחנו נחוקק חוק.

גלעד קריב: היום אני מקבל מהעירייה שלי את הארנונה שלי בדואר האלקטרוני כי זה מה שביקשתי מהם.

גלעד קריב: אנחנו נחוקק פה חוק שלא רק מסדיר או בעצם הוא יחלוש על עבודת הרשויות השלטוניות בנושא הדיוור האלקטרוני כל עוד הן נכללות בחוק.

גלעד קריב: כלומר אם אני מבין נכון, ברגע שאנחנו נכניס למשל את הרשויות המקומיות לתוך הסיפור הזה, זה לא שאני מותיר בידי העירייה שאני תושבה את ההחלטה האם לעבוד לפי החוק הזה או להמשיך להתנהל עם תושבי העיר בדרך שמתנהלים היום, כי קבענו פה הסדר.

גלעד קריב: זה ההסדר של החוק.

גלעד קריב: יש רשות שלטונית היום בישראל שאומרת: אני לא רוצה לעבוד עם רשות האוכלוסין.

גלעד קריב: אני רוצה לעבוד במודל זה וזה, עושה הכול בהתאם לחוק, בראש ובראשונה כי זה מודל וולונטרי.

גלעד קריב: אני כן רוצה לתת לתושבים שלי דיפרנציאציה בין מה הם רוצים כאן ומה לא.

גלעד קריב: אני – כי יש אצלי הרבה מאוד אזרחים ותיקים – אני רוצה כן לשלוח להם את הארנונה בדואר.

גלעד קריב: החוק הזה בסופו של דבר, ברגע שיעבור, אני חושב שלזה התכוון מר שלום – אתם תכניסו את כל הרשויות המקומיות לסוג של הסדרה שאני לא בטוח שהן רוצות אותה.

גלעד קריב: אתם רוצים – תסדירו את פקודת העיריות.

צחי שלום: יכול להיות שהוא לא ישים מבחינת מערכות המידע.

צחי שלום: יש לנו עשרות מערכות שיצטרכו עכשיו להתממשק מול מרשם אוכלוסין ולעשות שאילתות און ליין, להיות על כל סמ"ס או מייל שזה משהו שלא קיים היום ואני לא מדבר על העלויות הכספיות אלא מורכבות טכנולוגית שעלולה להיווצר.

יערה למברגר: יש גם תקופת מעבר.

יערה למברגר: יש לזכור.

יערה למברגר: זה לא אוטומטית מחר.

צחי שלום: גם תקופת המעבר לא מתייחסת למורכבות שבעניין.

צחי שלום: לא בטוח שמערכות שקיימות בכלל מסוגלות לזה, או בכלל, אני לא יודע אם מישהו בדק את זה מהצד של רשות האוכלוסין, אם היא מסוגלת לקבל כל כך הרבה פניות מכל כך הרבה מערכות מכל כך הרבה ערוצים ששונים לחלוטין.

צחי שלום: אני לא מדבר על אבטחת מידע, על עלויות כספיות מטורפות של יצירת ממשקים לעשרות מערכות שונות.

צחי שלום: בעצם זה לומר לשוק כולו: כל מי שרוצה למכור מערכת מידע לרשויות, שתשמש את הציבור, יצטרכו לייצר ממשק אוטומטי לרשות האוכלוסין.

צחי שלום: זה מייקר את הפתרון באופן אוטומטי.

גלעד קריב: סוגיה כבדה.

גלעד קריב: אני רוצה לומר לחבריי במשרד המציע, אני לא בטוח שיותר זה לא פחות כאן.

גלעד קריב: יכול להיות שצריך להתחיל עם משרדי ממשלה – השאלה אם לא מתוך רצון להיטיב עם השירותים הדיגיטליים, נבוא לזירה שלטונית שלמה שעובדת היום מכוח ההסדרים הוולונטריים, היא כפופה לחוק הספאם.

גלעד קריב: אם זה פעולה מסחרית.

גלעד קריב: אם זה לא פעולה מסחרית, זה משהו אחר.

רעות אופק: החקיקה הזאת נועדה לאפשר ולא להחליף, למשל אם רשות מקומית מעוניינת לדוור בדואר רגיל- - -

גלעד קריב: אם היא רוצה לדוור בדואר דיגיטלי?

רעות אופק: אז הצעת החוק הזאת היא חקיקת מסגרת שמשפרת את התנאים עבור- - -

אלעזר שטרן: זה מחייב אותם.

אלעזר שטרן: הגוף הציבורי רשאי רק אם מתקיימים כל אלה.

אלעזר שטרן: אם הוא רוצה, זה המתווה היחיד שהוא יכול לשלוח.

אלעזר שטרן: זה לא משהו מאפשר אלא מחייב.

רעות אופק: היא מאפשרת לדוור דיגיטלית, ויש תנאים שגם דיברנו עליהם בדיונים הקודמים שנועדו לשפר את השירות ואת אבטחת המידע.

צחי שלום: אני לא יודע מאיפה ההנחה של לשפר את השירות.

צחי שלום: זה רק יפגע בשירות.

צחי שלום: זה לא נכון.

צחי שלום: לא נוכל לתת שירות לתושבים.

רעות אופק: המטרה של התנאים שקבועים בחקיקת המסגרת הזו היא לשפר את השירות לציבור, לייצר מאגר אחד שיהיה יותר מהימן.

רעות אופק: משכך ההצעה היא גם להכליל רשויות מקומיות.

גלעד קריב: מבחינת

גלעד קריב: כם מוצה הדיון עם הרשויות המקומיות – משרד הפנים בתוך האירוע?

לירון ליבסקינד מוליאן: נעשו מספר שיחות מול השלטון המקומי בעיקר לגבי הצורך של השלטון המקומי בחזקת המסירה בתוך החוק.

לירון ליבסקינד מוליאן: עדכנו את העלויות באופן גורף.

לירון ליבסקינד מוליאן: גם לגבי חיבור למערכות בוצע דיון עם השלטון המקומי וטרם מוצה, הדיון עדיין מתקיים.

יערה למברגר: לגבי השלטון המקומי, יש פה אמירות שלא תואמות עובדתית את מה שאנחנו מכירים לגבי חיבור בין רשויות מקומיות למרשם אוכלוסין.

יערה למברגר: להבנתנו קיים כבר היום.

יערה למברגר: נאמרו פה דברים שהם לא מה שאנחנו מכירים.

יערה למברגר: אנחנו גם נשמח אם אודליה ממרשם האוכלוסין תוכל להתייחס ולהשלים בעניין.

יערה למברגר: יש מספר תשובות פרטניות לגבי צרכים שהועלו מהשלטון המקומי.

יערה למברגר: גם תקופת המעבר להיערכות.

יערה למברגר: יש סייגים שלא הקראנו אותם עדיין, של שירות, שייתנו מענה גם לחלק מהדברים שהועלו על-ידי הרשות המקומית.

יערה למברגר: יש פה עניין נוסף של חזקת מסירה שאנו מקבלים מהרשויות המקומיות שיח אחר שהם כן מעוניינים שיוכלו לדוור בהתאם לחוק ולקבל חזקת מסירה לגבי הדיוור בהתאם במען הדיגיטלי.

יערה למברגר: גם מבחינת הרשויות המקומיות יש פה כמה צדדים שאפשר לראות את האירוע.

יערה למברגר: היה הרבה שיח פה בוועדה לגבי פרטיות, אבטחת מידע.

יערה למברגר: גם הסעיפים הבאים שאקריא – שהחוק הזה בא להבטיח.

יערה למברגר: אני שומעת פה משהו מהרשויות המקומיות שאומר: אנחנו מעוניינים להתנהל בלי הצדדים המאזנים, הנוספים, שהחוק הזה קובע.

יערה למברגר: השאלה אם זה תואם אמרות והערות אחרות שהועלו על ידי הוועדה.

גלעד קריב: השאלה אם הכלי תואם את האמצעי שאנו מנסים להשיג.

גלעד קריב: אף אחד לא כופר בזה שצריכה להיות חקיקה, במסגרת חקיקת הפרטיות במדינת ישראל שמסדירה את נושא השימוש במאגרים דיגיטליים על-ידי כלל הרשויות, ודאי שרשות מקומית לא יכולה לעשות מה שהיא רוצה עם מאגרי כתובות המייל שהיא אספה מהתושבים באופן וולונטרי.

גלעד קריב: אבל השאלה האם האמירה: מעכשיו כל פעם שרשות מקומית תרצה להעביר מידע דיגיטלי לתושבים, מסר דיגיטלי, היא צריכה לעשות את זה באמצעות השיטה הזאת – זה משמעות החוק כרגע.

גלעד קריב: כלומר מחר עירייה לא תוכל לשאול אזרחים מי רוצה לקבל ממני מידע על פעילות המתנ"סים ולשלוח את זה באמצעות- - -

יערה למברגר: יש פה גם סייגים.

יערה למברגר: אנחנו נקריא אותם ואנחנו מציעים באחד מהם להרחיב.

יערה למברגר: יש פה מענה יותר מאוזן.

יערה למברגר: זה לא תשובת כן ולא.

גלעד קריב: אני לא רוצה להמתין עם הסייגים.

גלעד קריב: אני שואל.

יערה למברגר: בהיקף מסוים כן, אבל התנאים פה, כפי שהם רלוונטיים לממשלה, רלוונטיים באותה מידה לשלטון המקומי, וגם אם רשות מקומית תאמר: אני לא מעוניינת לשמור על התנאים האלה, כי הם מכבידים עליי יותר מדי בהגנת פרטיות אבטחת מידע - אנו שמענו גם את האמירות האלה.

גלעד קריב: זה לא הדיון מבחינתנו.

גלעד קריב: ההצעה שמובאת פה גם לא הצעה לקבוע סטנדרטיזציה של הגנה על פרטיות ואבטחת מידע משימוש מאגרים על-ידי רשויות שלטון.

גלעד קריב: זו חקיקה אחרת.

גלעד קריב: אתם מבקשים להקים פה מערכת דיוור מרכזית.

גלעד קריב: יכול להיות שיש לזה הצדקות.

גלעד קריב: אבל כרגע נציגי השלטון המקומי אומרים את דבריהם, כנציגי מרכז השלטון המקומי.

גלעד קריב: אני מבקש שלדיון בשבוע הבא יהיה פה נציג מנכ"ל משרד הפנים.

גלעד קריב: אני רוצה להבין מה עמדת משרד הפנים בסוגיה הזאת.

גלעד קריב: מרכז השלטון המקומי פה.

גלעד קריב: אני רוצה להבין את עמדת משרד הפנים, או היועץ המשפטי של משרד הפנים או מנכ"ל או סמנכ"ל רלוונטי שיסבירו איפה הם עומדים בעניין הקשר של הרשויות המקומיות להצעת החוק הזו.

גלעד קריב: יכול להיות שזה הגיוני, אבל כרגע ניצבים במצב שבו מרכז השלטון המקומי אומר: אנו לא רוצים.

גלעד קריב: אתם אומרים בצדק – חלק מההיבטים של הסטנדרטיזציה הכרחיים שם, אבל למה שלא תקבעו בחוק סטנדרטים ותאפשרו להם לנהל את עניינם בכפוף לאותם סטנדרטים?

גלעד קריב: עו"ד אודליה אדרי, רשות האוכלוסין, בבקשה.

אודליה אדרי: שלום.

אודליה אדרי: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.

אודליה אדרי: קודם כל, לגבי השימוש במאגר מרשם אוכלוסין - כפי שנאמר פה, מרשם אוכלוסין אמנם מאשר בקשות לקבלת מידע בדבר למשל- - - כדי לאפשר את הדיוור אבל החובות שחלות על כל אחד מהגופים שנותנים מידע כמו מה שאנו מבקשים להסדיר כאן יחולו באותה מידה.

אודליה אדרי: כלומר לא רשות האוכלוסין אמורה לפקח שכל גוף שמקבל מאתנו את המידע עושה בו שימוש בהתאם לדין.

אודליה אדרי: זו אחריות שחלה על כל גוף וגוף.

אודליה אדרי: מה שאנו מבקשים לעשות בחוק זה שני דברים עיקריים: ראשית, פיזור המאגרים.

אודליה אדרי: הקושי היום, שלכל רשות או גוף שלטוני יש מענה דיגיטלי בפני עצמו.

אודליה אדרי: זה כשלעצמו סיכון למידע.

אודליה אדרי: כשאנחנו מעגנים הכול במאגר אחד, יש אפשרות להגן על זה.

אודליה אדרי: זה יתרון רציני, שיהיה מרוכז במאגר אחד ולא לאפשר לכל גוף לקיים מאגר משל עצמו ולדוור באופן עצמאי כולל הרשויות המקומיות שהן כמות לא מבוטלת של גופים.

אודליה אדרי: דבר שני, לקבוע סטנדרטים של איזה דיוור מותר לעשות.

אודליה אדרי: גוף, מעבר לזה שלא יכול לשמור אצלו את המאגר הזה, גם לא יכול לדוור איך שהוא רוצה אלא צריך לעמוד בסטנדרטים כפי שקבענו.

אודליה אדרי: לכן הבקשה של השלטון המקומי לצאת מההסדר וגם לנהל מאגרים בפני עצמם וגם לדוור איך שהם רוצים בעינינו לא מקובל.

גלעד קריב: נאמר שאני רוצה שירותים דיגיטליים, אבל אני מהמדינה רוצה לקבל את התכתובות של השלטון איתי כאזרח.

גלעד קריב: לא רוצה שמשרד הביאות ישלח לי מידע על בריאות הציבור, לא לקבל פרסומות על כל היבט אחר, על איך אני כהורה צריך לשמור על הבטיחות ברשת של ילדיי.

גלעד קריב: הרי אין סוף.

גלעד קריב: כל משרד ממשלתי – תנו לי דקה, אשלח לכם על עשרה פרטי מידע שכדאי שהאזרח יידע.

גלעד קריב: אני לא רוצה את זה מהמדינה אבל כן רוצה את זה מהרשות המקומית.

גלעד קריב: אני מהרשות המקומית רוצה לקבל את כל המידע על אירועי תרבות, על אירועי פנאי, על מה קורה אצלי בעירייה.

גלעד קריב: לא רוצה את זה ממשרד התחבורה.

לירון ליבסקינד מוליאן: לכן יש סעיף 5 שטוען שהמסר הוא מסוג המסרים שנמען נתן לגוף הציבורי את שליחתם למענו הדיגיטלי.

גלעד קריב: אתם ערוכים לומר היום במערכת הריכוזית, מבחינת האוטומציה של העניין.

לירון ליבסקינד מוליאן: האחריות היא על הגוף הציבורי ששולח.

גלעד קריב: אבל השאלה אם אתה מבחינת אוטומציה ערוך לזה שעיריית גבעתיים אומרת, לגבי המסר הזה.

לירון ליבסקינד מוליאן: לגבי תעודת הזהות הזאת ישלחו את המסר הזה - מותר.

אלעזר שטרן: מה שאתה אומר לא נותן מענה למה שהיושב-ראש אומר כי פסקה (5) אומרת שאני יכול לבקש שישלחו לי על משהו מסוים, זה לא נותן מענה למצב שבו היושב-ראש אומר: יש נושא מסוים שאני לא רוצה לקבל מהמדינה וכן רוצה לקבל- - -

גלעד קריב: לירון אומר:

גלעד קריב: ברמת המדינה לא יהיה ואז צריך כדרך אגב שכל המידע הזה לא יהיה בסעיפים (1) עד (5), ואחרי שאני מהמדינה לא יכול לבצע דיפרנציאציה, חוץ ממה שאני מקבל מהמדינה, בגלל שאני אומר לעיריית גבעתיים: מכם אני כן רוצה לקבל כך וכך- - -

לירון ליבסקינד מוליאן: את המסרים הנוספים שהם לא (1) עד (4) בתוך החוק.

אלעזר שטרן: הוא צריך לסרב מהמדינה, ולפנות – לפי סעיף (5) ולומר: את זה ואת זה אני כן רוצה.

גלעד קריב: אלעזר שואל: אני לא רוצה לקבל שירותים דיגיטליים מהמדינה.

לירון ליבסקינד מוליאן: זה סעיף אחר בחוק שנותן מענה לזה.

לירון ליבסקינד מוליאן: בהמשך יש סעיף 3ד שאומר שאם אדם פנה לגוף ציבורי בעניין מסוים ואז פנה לצורך קבלת שירות מהגוף הציבורי, רשאי הגוף הציבורי לשלוח לו במסגרת מענה לאותה פנייה, מסר אלקטרוני אף שלא בהתאם להוראות הסעיף האמור.

אלעזר שטרן: זה מענה למסר ספציפי.

אלעזר שטרן: זה לא אמירה כללית – תמסור לי את כל אירועי התרבות של העירייה שלי.

אודליה אדרי: זה סעיף התגברות, שאומר שעל אף כל ההסדרים שמדברים על אופט אין, אופט אאוט, יש סעיף שהאזרח יוכל להתגבר לעניין ספציפי, לרשות מסוימת, לומר לה: אני רוצה לקבל את הדיוור בעניין הכבישים או בעניין אירועי תרבות.

אלעזר שטרן: זה לא מה שכתוב בסעיף 3ד.

אלעזר שטרן: סעיף 3ד מדבר על פנייה בעניין מסוים.

אלעזר שטרן: לא: אנא שלחו לי את כל אירועי התרבות.

אלעזר שטרן: זה אני רוצה לשאול שאלה מסוימת על משהו מסוים.

יערה למברגר: אנו רוצים להציע נוסח יותר רחב ל-3ד.

אלעזר שטרן: כרגע זה לא מה שכתוב.

גלעד קריב: מי שרוצה דיון מסוג זה – שיגיע לחדר הוועדה.

גלעד קריב: בזום מקבלים כשמבקשים רשות דיבור.

גלעד קריב: בכלל, אני מציע שנציגי מרכז השלטון המקומי יהיו בדיונים האלה לא באמצעות זום, אם כל כך חשוב לכם החוק הזה.

גלעד קריב: גופים שרוצים להשפיע על חקיקה לא מדברים בזום – באים לחדר הוועדה.

גלעד קריב: אני אומר לכל האנשים בזום – היכולת שלכם להשתתף בדיון היא יותר מוגבלת כתוצאה מהזום.

גלעד קריב: משרדי ממשלה ורשויות שלטון - שיישבו בחדר הוועדה.

גלעד קריב: זה בסדר גמור שפה ושם יש אילוצים.

יערה למברגר: סעיף 3ד בחוק העיקרי הוא סעיף משלים.

יערה למברגר: הוא סייג רחב.

יערה למברגר: אנו מציעים להרחיב אותו אפילו טיפה יותר.

גלעד קריב: במובן הזה שנהיה במצב שבו אני יכול לעשות אופט אאוט לממשלה אבל עדיין לרצות לקבל שירות דיגיטלי מהעיר שלי.

לירון ליבסקינד מוליאן: כן.

לירון ליבסקינד מוליאן: או ממשרד ממשלתי שאליו אני רוצה לפנות לגבי שירות מסוים, אני עדיין אוכל לקבל את זה.

לירון ליבסקינד מוליאן: ברור שסעיף 3 מאפשר.

גלעד קריב: בסדר.

גלעד קריב: רק יש לומר – יש לטייב פה.

גלעד קריב: כי זה לא יכול להיות מותנה בפנייה.

גלעד קריב: מספיק שאבקש את המידע.

יערה למברגר: גם זה, וגם הפנייה יכולה להיות לא רק באמצעי דיגיטלי.

יערה למברגר: זה מצמצם מדי.

יערה למברגר: יכולה גם להיות פנייה – באתי לעשות בחינת בגרות.

יערה למברגר: ביקשתי לקבל את המענה באימייל.

יערה למברגר: זה לא פנייה באמצעי דיגיטלי.

גלעד קריב: נשמע את מרכז השלטון המקומי, אבל שאלה קונספטואלית שקשורה למערכת היחסים בין שלטון מרכזי לשלטון מקומי.

גלעד קריב: אני מאוד בעד סטנדרטיזציה של הבטחת מידע והגנת פרטיות גם על מאגרי המידע של השלטון המקומי.

גלעד קריב: אבל לקפוץ מזה לרעיון שהכול צריך להיות מרוכז ולא לגיטימי שרשות מקומית במדינת ישראל תחזיק מאגר של כתובות דיגיטליות של תושביה, אז נעשה חקיקה שמשלבת בין דיני השלטון המקומי לדיני הגנת הפרטיות, תעשה רגולציה על המאגרים הדיגיטליים של הרשויות המקומיות.

גלעד קריב: אני רוצה להבין, אתם אומרים – טוב, אתם בנויים על הרעיון שחייבים למסור חובת מרשם.

לירון ליבסקינד מוליאן: יש סעיף 3ד, אבל יש להסתכל גם על החלק השני.

לירון ליבסקינד מוליאן: יש גם בקשה של השלטון המקומי, ואנו תומכים בה, כדי שהדיוור שלהם, תחול עליו גם חזקת מסירה.

לירון ליבסקינד מוליאן: בלמים ואיזונים או איך המכוונים השונים צריכים להיות.

לירון ליבסקינד מוליאן: אי אפשר לומר: אני רוצה לקבל חזקת מסירה.

לירון ליבסקינד מוליאן: מצד שני, לא להיות כפופים לשאר סעיפי החוק.

גלעד קריב: אפשר במסגרת הסטנדרטיזציה של שליחת חומרים דיגיטליים על-ידי רשות מקומית גם לקבוע שם מתי חלה חובת מסירה או לא.

גלעד קריב: אני לא מבין את המחשבה של ריכוז כל המידע על-ידי מערכת אחת.

גלעד קריב: כל פעם שרשות שלטונית או רשות מקומית במדינת ישראל תרצה לשלוח מידע דיגיטלי לתושביה, היא תעשה את זה דרך שאילתא למול המערכת המרכזית?

גלעד קריב: מה ההיגיון בזה?

יערה למברגר: יש שתי נקודות.

יערה למברגר: אחת, בהיבטי תושב, פעמים רבות לתושב יש אינטראקציה והוא לא לגמרי מבחינת הדקויות, האם זה גוף ממשלתי, האם זה הרשות המקומית.

יערה למברגר: לפעמים התושב רואה אותו כאחד.

יערה למברגר: במובן הזה חשבנו שהמענה השלם לדיוור הציבורי של גופים ציבוריים צריך לכלול גם את הרשויות המקומיות.

יערה למברגר: זה מבחינת התחולה של הצעת החוק.

לירון ליבסקינד מוליאן: וטכנית אני חושב שרצוי לחדד את מנגנון העברות המידע.

לירון ליבסקינד מוליאן: מהבחינה הזו בעולם הדיגיטלי ובאמצעים הדיגיטליים שקיימים לנו היום, מדובר בשניות.

לירון ליבסקינד מוליאן: לא מדובר בתהליך מורכב של העברת קבצים מגוף א' לגוף ב' אלא במשהו שבסופו של יום גם מבחינת התושב אמור לתת שירות טוב יותר, לכתובת דיגיטלית שמעודכנת במקום אחד – אני תמיד יודע שאני יכול לעדכן ממקום אחד ומשם הדברים הולכים.

לירון ליבסקינד מוליאן: וגם מהמקום של איפה אנו לא רק מעדכנים את זה – איפה התושב מעדכן את זה, שזה השירות מבחינתו - גם מבחינתנו שאנו מרכזים את זה במקום אחד.

לירון ליבסקינד מוליאן: מבחינתנו זה יותר נכון, מאובטח יותר ויותר שירותי.

אלעזר שטרן: מה שעולה מהדברים של לירון, השאלה של היחסים בין הגופים הציבוריים לבין המרשם, המשמעות היא שאין שום מסננת.

אלעזר שטרן: אם זה דבר שלוקח שניות, זה אומר שכל גוף ציבורי שיעלה בדעתו לשלוח כל דבר- - -

יערה למברגר: זה לא מה שיעלה בדעתו.

יערה למברגר: גם הוא מחויב בחוק.

אלעזר שטרן: הוא יפנה, יקבל אוטומטית.

לירון ליבסקינד מוליאן: יש תהליך שנעשה לפני כן, בפעם הראשונה.

אלעזר שטרן: בפעם הראשונה, אבל עכשיו כל שאילתא תיענה תוך שניות.

אלעזר שטרן: אין אף בקרה של מרשם האוכלוסין, האם הבקשה ממלאת את התנאים או לא.

יערה למברגר: אין בקרה של מרשם האוכלוסין על התנאים.

יערה למברגר: הגוף הציבורי יש לו ייעוץ משפטי, יש לו אחריות, יש לו מנהלים.

אלעזר שטרן: חשוב שהוועדה תדע את זה.

גלעד קריב: הגוף הציבורי יכול לקבל איזה נתונים דיגיטליים שהוא רוצה על איזשהו אזרח על-פי מספרי תעודת זהות?

לירון ליבסקינד מוליאן: אני חושב שכדאי שאודליה תתייחס לזה, כי זה לא סתם כלאחר יד וגם לא הכוונה שיקבלו את המידע אלא שיגידו – למספר תעודת הזהות הזאת אנא שילחו את הדואר האלקטרוני הבא או את המסר הבא.

לירון ליבסקינד מוליאן: הכוונה היא שהמערכת תדע לשלוף את הנתון, תראה שהאזרח נתן את אישורו לשליחת המסרים, ולאחר מכן תשלח את זה בצורה מלאה.

לירון ליבסקינד מוליאן: זו הכוונה.

אלעזר שטרן: אין מישהו שמבקר או מפקח.

גלעד קריב: חוץ מהגוף עצמו.

גלעד קריב: גוף שלטוני.

אלעזר שטרן: על יועץ משפטי של כל רשות ציבורית- - -

יערה למברגר: אבל זה קורה גם היום ובסמכויות יותר משמעויות ודרמטיות.

יערה למברגר: משרד התחבורה – חוץ מהדיוור אין לו סמכויות דרמטיות אחרות כלפי האזרח?

יערה למברגר: סתם דוגמה.

גלעד קריב: אני מבין מה אתם אומרים.

גלעד קריב: אני לא מבין מה התועלת במערכת ריכוזית.

לירון ליבסקינד מוליאן: אתן דוגמה לפרויקט שאנחנו מתעסקים איתו היום – עדכון כתובת מגורים.

לירון ליבסקינד מוליאן: היום האזרח, לפי מחקרים שעשינו, מכלה למעלה מעשה שעות מזמנו – כלומר למעלה מיום עבודה – בלעדכן את הגופים השונים בכתובת המגורים החדשה שלו.

לירון ליבסקינד מוליאן: כמה נוח אם היה לנו תהליך אחד מרכזי שדרכו היה מעדכן את כתובת המגורים שלו את כלל הגופים, ויודע לשמור על זה.

לירון ליבסקינד מוליאן: אנו יודעים שיש היבטים מאוד משמעותיים מבחינת האזרח, מבחינת התועלות שהוא מקבל, מעבר לרישום שהוא מבצע במרשם האוכלוסין עבור הכתובת שלו ועבור דברים אחרים.

לירון ליבסקינד מוליאן: לכן יש פה היבט משמעותי מבחינתנו לשים את זה במקום אחד.

לירון ליבסקינד מוליאן: גם השירות לאזרח הוא משמעותי.

גלעד קריב: ברור.

גלעד קריב: זו דוגמה מסוג אחד.

לירון ליבסקינד מוליאן: אנחנו מנסים להקביל את העולם הפיזי לדיגיטלי ולומר: יש פה משהו דיגיטלי שזה עדכון כתובת למשלוח הדואר.

לירון ליבסקינד מוליאן: מה קורה היום בעולם הפיזי?

לירון ליבסקינד מוליאן: איך אני לא מאבד לפחות חלק מהדברים בעולם הפיזי – מאפשר אותם גם בעולם הדיגיטלי וגם משפר את השירות?

גלעד קריב: מר צחי שלום, חוזרים אליך.

גלעד קריב: שנייה.

גלעד קריב: אני רוצה לומר משהו.

גלעד קריב: אני מבין מה אתם אומרים.

גלעד קריב: אני קורא לכם לחשוב, בניגוד לסיפור הוולונטרי, לא וולונטרי, שפה דעתנו שונה – אני חושב שבעידן הנוכחי לא צריך לחייב אזרחים למסור מען דיגיטלי.

גלעד קריב: צריך לתמרץ, לעודד אותם.

גלעד קריב: אני חושב ששר ההיסטוריה בעניין הזה צועד בכיוון אחד.

גלעד קריב: תהיו קצת סבלניים.

גלעד קריב: אתם יודעים טוב מאתנו לאן העולם צועד בהקשרים האלה.

גלעד קריב: פשיטתא שעוד חמש שנים הרבה יותר אזרחים ירצו את זה.

גלעד קריב: אפילו בלי שתתמרצו, זה ילך ויגדל משנה לשנה, ובעוד עשר שנים נהיה במציאות אחרת לגמרי.

גלעד קריב: בעניין השלטון המקומי, אני מגיע מנקודה אחרת.

גלעד קריב: אין ספק שצריכה להיות סטנדרטיזציה אחידה, שצריכה להיות אותה רמת הגנה, ואין ספק שיש גם יתרונות בכך שאדם לא צריך לשנות את המען הדיגיטלי שלו בכמה מקומות.

גלעד קריב: אם כי זה לא כזה סיפור לשנות את המען הדיגיטלי.

גלעד קריב: אבל בסדר.

גלעד קריב: אבל פה יש עניין של קצב התקדמות.

גלעד קריב: אי זורק לכיוונכם - האם לא הגיוני כשהולכים על כזה מהלך ענק – זה מהלך ענק – האם לא היה נכון לעשות אותו בשתי מדרגות; האם לא היה נכון לומר בהתחלה, איך זה עובד עם משרדי הממשלה וכו'?

גלעד קריב: שלב שני, ניתן לרשויות מקומיות שמעוניינות להתחבר לשירות הזה?

גלעד קריב: שלב שלישי, נשקול, כשהכול עובד, נכניס את כל השלטון המקומי לעניין הזה?

לירון ליבסקינד מוליאן: אנו לוקחים את הערת היושב-ראש לתשומת ליבנו.

גלעד קריב: האם הרשויות המקומיות יכולות לקבל מכם התחייבות שלא תגבו מהן כסף על השירות הזה?

גלעד קריב: ואז הן יכולות לסחור בשוק?

גלעד קריב: היום הממשלה לא מפיצה לרשויות המקומיות את הדואר.

גלעד קריב: אל תאמרו לי שהכול שברירי שניות ואין עלות.

גלעד קריב: תמיד יש עלות.

גלעד קריב: יש תקורה, צריך להחזיק אנשים, יש אנשים שמטפלים ב-IP.

גלעד קריב: אתם מתחייבים שזה שירות שהמדינה נותנת לשלטון המקומי ללא תמורה?

גלעד קריב: לעד?

גלעד קריב: ואם הרשות המקומית רוצה לעשות – היא אומרת: אני אעמוד בסטנדרטים.

גלעד קריב: אתם בית המחוקקים תקבעו סטנדרטים של אבטחת מידע ופרטיות.

גלעד קריב: אני רוצה לעשות את השופינג.

גלעד קריב: אולי אני מקבלת הצעה יותר זולה?

גלעד קריב: משרד האוצר, נציגי האוצר פה, אתם מודיעים לי שלא ייגבה מעכשיו עד קץ כל הדורות שקל מהרשויות המקומיות עבור השירות המרכזי הזה?

גלעד קריב: שימו את זה על השולחן.

גלעד קריב: כי אם הכוונה שלכם ברגע מסוים כן לגבות כסף, כדאי שנדבר על זה.

גלעד קריב: מחר עיריית גבעתיים לא רק שהיא מוותרת על המאגר הדיגיטלי.

גלעד קריב: אסור לה להחזיק מאגר דיגיטלי לפי החוק הזה.

גלעד קריב: זה המשמעות.

גלעד קריב: אסור לה להשתמש במאגר דיגיטלי.

גלעד קריב: אז היום היא יודעת שבשביל שהיא שולחת הודעת חיוב ארנונה לאזרח זה עולה לה 0.001 ₪.

גלעד קריב: ככה היא מתמחרת את זה.

גלעד קריב: לא תגבו ממנה את הכסף הזה?

גלעד קריב: לא תבואו עוד שלוש שנים אחרי שהמאגר הדיגיטלי של העירייה יתנוון ותאמרו לה: עכשיו אנחנו כן גובים מכם כסף על כל שאילתא ועל כל מידע?

גלעד קריב: לא יודע.

גלעד קריב: יכול להיות שאתם צריכים לדרוש, כי למה המדינה צריכה לממן את השלטון המקומי על דברים שהיום השלטון המקומי מממן מכיסו?

גלעד קריב: לא יודע.

גלעד קריב: אם אין תשובה, למה אתם מבקשים מאתנו לאשר חוק שמחליט על השלטון המקומי באבחת חרב?

גלעד קריב: מר שלום.

צחי שלום: היושב-ראש, אשמח להמשיך את דבריי ולהבהיר כמה דברים.

צחי שלום: אני מסכים איתך על העלויות.

צחי שלום: ברור שיהיו עלויות ושזה יושת על הרשויות בשימוש, באיזשהו שלב זה יקפוץ.

צחי שלום: כמובן יש עלויות של ביטוחים שנצטרך לעשות בכל המערכות.

צחי שלום: אף אחד לא דיבר על זה, על העלויות הללו.

צחי שלום: מרשם האוכלוסין היום מתקבל ברשויות לטובת המון מערכות שונות שמבוצעות ומקבלות מידע.

צחי שלום: אנחנו מעדכנים אותו, ומשיתים אותו למערכות שלנו.

צחי שלום: בשיטה החדשה לכאורה נצטרך על כל פיפס לבצע שאילתא ישירה מול המערכות של רשות האוכלוסין, לקבל תשובה ואז לשלוח את הסמ"ס או דואר אלקטרוני – דבר שהוא בלתי אפשרי בעליל.

צחי שלום: מדובר על מאות אלפי סמ"סים ביום.

צחי שלום: אנו לא משרד ממשלתי שמחדשים רק ברשיון או כל דבר אחר אלא מבצעים שירותים נוספים לתושבים במסגרת הפעילות שאנו מבצעים.

צחי שלום: לגבי הדיון עם מרכז שלטון המקומי – הדיון לא התבצע.

צחי שלום: היתה שיחה אחת.

צחי שלום: העברנו את ההבהרות שלנו לגרסאות הקודמות של החוק.

צחי שלום: לא קיבלנו התייחסות, לכן לא הוגן לומר שיש שיח.

צחי שלום: טענו שרשויות רוצות לקבל את המידע.

צחי שלום: רשויות, כדי לבצע תפקידן, ישמחו לקבל מידע שחסר להן אבל עדיין צריך לשמור להן את האפשרות להמשיך לעבוד.

צחי שלום: בצורת החוק הזה, שלא ברור איך יעבוד, איך זה יקרה, מתי, מה מותר ומה אסור, בטח בפעילות הרשותית, נראה שבסוף יגרום לנזק במתן השירות לתושבים.

צחי שלום: אנו מדברים על כל תושבי המדינה שמקבלים שירותים מהרשויות ויפסיקו לקבל את השירותים הללו.

צחי שלום: לגבי המאגר, מרשם האוכלוסין הוא מאגר מידע.

צחי שלום: אנו מקבלים ממנו מקטעים לפי רשות, מגישים מסמכים וכאלה.

צחי שלום: יש פער בין להפוך אותו ממאגר מידע למנגנון הפצת מידע לתושבים לבין השארתו כמאגר מידע, שמעדכן את מאגרי המידע של הרשויות.

צחי שלום: לגבי העניין של עמידה בתנאים ותקנות הגנת הפרטיות, אנו לא מבקשים לא לעמוד בהם.

צחי שלום: אנחנו עובדים, בשנים האחרונות התבצעו המון פעולות ברשויות לטובת עמידה בתקנות הגנת הפרטיות.

צחי שלום: על כך יש רק לברך על ההתקדמות שהרשויות עושות למרות שהתקנות יצאו ללא תקצוב, ללא שום יכולת לבצע, הרשויות עומדות בנטל ומנסות לעמוד ככל שיכולות בתקנות הללו.

צחי שלום: אני מקבל את הערת היושב-ראש.

צחי שלום: להבא אגיע לכל הדיונים.

גלעד קריב: יהיה לך קל יותר להשתתף בדיון.

גלעד קריב: עו"ד למברגר, לירון, התייחסויות שלכם?

גלעד קריב: כמה החוק מדבר על תקופת מעבר?

לירון ליבסקינד מוליאן: חצי שנה ועוד שנה וחצי.

לירון ליבסקינד מוליאן: היערכות עד כניסה לתוקף ואז עוד 18 חודשים לקבל את האימיילים עד שאנחנו אומרים: מעכשיו משתמשים במערכת דיוור מרכזית.

אלעזר שטרן: זו לא תשובה מאוד מדויקת כי יש עוד היבטים אחרים שנכנסים לתוקף לפני 18 חודשים.

גלעד קריב: בסדר, מכובדיי.

גלעד קריב: אנו צריכים לעבור לדיון אחר.

גלעד קריב: אנו נפגשים בשבוע הבא.

גלעד קריב: נמשיך את הדיון בינינו.

גלעד קריב: אני מבקש מעבר לנושאים הגדולים, שפתוחים, שתשקלו את הסיפור הזה מול השלטון המקומי במובן של השלבים.

גלעד קריב: אני חושב שהמערכת הזו תעבוד, והיתרונות שלה יהיו מובהקים ויהיו ברורים, אז רשויות מקומיות יהיה להן אינטרס להצטרף.

גלעד קריב: המידע יהיה יותר מדויק.

גלעד קריב: זה לא סותר שאפשר שיהיו סעיפים שקובעים מתי אפשר לשלוח דיוור אלקטרוני מהותי.

גלעד קריב: כלומר חלק מהדיוור האלקטרוני יעבוד בשיטה של דיוור אלקטרוני של משרדי הממשלה בהתאם לנתונים שיש במאגר האוכלוסין.

גלעד קריב: תהיה הוראה מהותית על רשויות ציבור אחרות שצריכות לעמוד בתנאים אלה ואלה לשליחת מידע.

גלעד קריב: אפשר לשקול שם גם חזקות מסירה, אם הם עומדים באותם סטנדרטים.

גלעד קריב: אפשר לאפשר לרשויות להצטרף וולונטרית להסדר בשלב הראשון ואז לשקול את החיוב שלהן.

גלעד קריב: תחשבו על זה ונראה.

גלעד קריב: אני מבקש התייחסות משרד הפנים.

גלעד קריב: תודה רבה, הישיבה נעולה.