ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 94, 2022-01-23 08:30

שרן השכל: המעונות הם פרטיים או שהם של המועצה?

רפי אבני: חלק של המועצה וחלק פרטיים, אבל גם אותם הכנסנו בתו תקן שפיתחנו.

רפי אבני: יש פיקוח על המעונות.

אסיף איזק: בדיוק, יש תו תקן שאנחנו דורשים מכל המעונות שהם גם מעונות פרטיים לעמוד בו והם מתגאים בו היום כי זה שווה, במרכאות, כסף, כי הם עומדים בתו התקן שלנו.

אסיף איזק: הם נכנסים למעגלי ההדרכה שלנו, שבעבר הם לא היו, אנחנו יודעים להיכנס ולהגיד מה התקינה של בטיחות, כל הדברים האלה.

סער הראל: זה הרעיון המכונן.

סער הראל: הרעיון המכונן הוא תפיסה של תו תקן, כי הרי מלידה עד שלוש או מגיל שלושה חודשים עד שלוש אין שם חוק חינוך חובה, אז בעצם המשיכה, המוטיבציה ההורית היא סביב תו תקן איכותי של המקום.

אסיף איזק: אז אנחנו יצרנו תו תקן של חוף כרמל, נמצאת פה גם רחלי שהיא אחראית במשך שנים רבות על הגיל הרך שלנו, הוספנו גם מישהי שאחראית על מעונות היום, ויש פה דיאלוג סביב העניין הזה, אבל הרשות אומרת: אנחנו אחראים.

אסיף איזק: גם אם זה גן פרטי אנחנו אחראים והצבנו תו תקן ושיח משותף ויותר ויותר גופים ומוסדות נכנסים, גם כשהם פרטיים.

אסיף איזק: זו נקודה אחת.

יוסף טייב: מתוך ה-8,000 וכמה תלמידים שציינת בהתחלה כמה הם בגיל הרך?

קריאה: 1,800 בערך.

יוסף טייב: זאת אומרת 1,800 גיל רך?

רפי אבני: כן.

יוסף טייב: זה גם מראה לך מגמות בתוך הקהילה של צמיחה גבוהה.

אסיף איזק: בדיוק כך, הקהילה צומחת וגדלה והיא צעירה ואנחנו לא רוצים להסיר את ידנו מהדבר הזה כי זה היה עולם פרוץ, ושמנו פה גם את התקן, אבל עשינו עוד משהו, הפכנו את הפירמידה, לקחנו כסף מהתיכונים, זה לא היה פשוט, מנהלי התיכונים - - -

יוסף טייב: נעמ"ת פועלים פה?

אסיף איזק: לא, זו שאלה שעולה עכשיו.

רפי אבני: במכרז שהיה הם לא השתתפו.

אסיף איזק: יכול להיות שהם ייכנסו, אנחנו בדיאלוג, אם הם ייכנסו אז איך זה ייכנס.

אסיף איזק: פתאום הם הגיעו לשיח ופתאום זה יצר פה שינוי.

אסיף איזק: המועצה שם פתאום, כשלא היינו שם.

אסיף איזק: הדבר השני זה הרבה מאוד משאבים שלקחנו מהתיכוניים והורדנו אותם.

אסיף איזק: ממש הפכנו את הפירמידה, לא בדיבורים, כסף הלך מהתיכונים שיש להם מספיק כסף, ושמנו את זה בגיל הרך, גם בהכשרות וגם - - -

משה טור פז: התקצוב הממשלתי בתיכונים היום הוא הוגן, להבדיל מכמעט כל מערכת אחרת.

סער הראל: חד משמעית.

סער הראל: לך תסתכל, ראיתי מחקרים בעולם, מדינות בעולם משקיעות הרבה יותר מישראל בגיל הצעיר מאשר בזה, זה חלק מהאתגר.

אסיף איזק: ואנחנו יודעים שכל דולר, יש מחקרים, שמושקע בגיל הרך נחסך בעתיד.

אסיף איזק: החינוך הוא לא חינוך מיטבי, הילדים לא מקבלים את מה שמגיע להם.

אסיף איזק: זה הדבר הראשון שעשינו.

אסיף איזק: הדבר השני, וזה גם קרה השנה, זה עניין שהוספנו סייעת שנייה בכל גני החובה שלנו עם מעל 30 ילדים.

אסיף איזק: זאת אומרת גם כן לקחנו כסף כי אמרנו שאנחנו לא מדברים סתם, עוד סייעת שתוכל לתת מענה לילדים.

אסיף איזק: זה מתחבר גם אחרי זה ליציאה לטבע שאתם עוד מעט תראו, למרחבי חינוך חוץ כיתתיים, אבל השקענו בזה הרבה מאוד כסף.

אסיף איזק: אנחנו רק בתחילת הדרך, אבל אני אומר לכם כוועדה החינוך של כנסת ישראל, צריך לעשות דיון עומק על הדבר הזה, הגיל הרך הוא מוזנח.

אסיף איזק: הוא מוזנח ואנחנו מפספסים אותם, אחרי זה את התוצרים אנחנו מקבלים בתיכוניים שלנו.

שרן השכל: יש לנו דיון בשבוע הבא ביחד עם שרת החינוך על המעבר של הגיל הרך למשרד החינוך.

אסיף איזק: צריך לעשות דיון רק על הדבר הזה, יש פה פצע פתוח.

אסיף איזק: אני אומר את זה כי יש פה פערים משמעותיים.

אסיף איזק: אנחנו משקיעים המון כסף בתיכוניים, כשהם כבר גדלים, ובגיל הרך צריך לראות מה עושים, איך מפצחים את זה.

אסיף איזק: ברגע שזה עבר למשרד החינוך צריך לחשוב מחוץ לקופסה ואנחנו מובילים פה תהליך שנשמח שישכפלו אותו.

אסיף איזק: אפשר לעשות דברים כאלה, אפשר לעשות תו תקן של משרד החינוך, אפשר לעשות הרבה דברים.

אסיף איזק: לא לפחד מהדברים, לא לפחד לגעת בזה, גם במסגרות הפרטיות.

משה טור פז: יש לי שאלה, מעניין אותי, אחת המחשבות שהכשל בגיל הרך מתחיל הרבה פעמים, בין השאר במבנה ובארגון שלו.

משה טור פז: 30 כיתות בית ספר זה בית ספר ואז יש מנהלת, יש ראייה ויש מילוי מקום, יש פדגוגיה, יש הכול.

משה טור פז: 30 גני ילדים זה 30 גני ילדים ואין מסגרת.

משה טור פז: זה משפיע על הכול, זה משפיע על המבנה והארגון, על מילוי מקום, אפילו על בניית סגל להמשך.

אסיף איזק: אני מסכים.

משה טור פז: יש לכם משהו בכיוון הזה?

יוסף טייב: מה שאומר קינלי, יש רשויות מקומיות גדולות, ואני הייתי באחת מהן, אם את זוכרת אז כשפתחנו את שנת הלימודים, ברמת גן, יש להם מקבצים.

יוסף טייב: הייתי עכשיו בסיור דומה גם בגבעתיים.

יוסף טייב: לכן במקומות כאלה שהם מבוזרים מבחינת השטח הגיאוגרפי שלהם השאלות האלה הן הרבה יותר מסובכות ברמה מסוימת, אבל הגישה לילד היא - - -

אסיף איזק: אני יכול לתת לרחלי לענות על זה, אבל אנחנו עובדים גם לפי אשכולות פה וגם עושים חלוקה של זה, אבל אני רוצה, אני אומר עוד פעם, כוועדת החינוך של הכנסת, אני מדבר מהבטן, זה זועק למנגנון וזה צריך לרדת לרמת העוד סייעת, זה צריך לרדת לרמת ה – כי כוח אדם חסר שם, עזוב שלא מוצאים, עזוב שלא נצליח לגייס.

שרן השכל: אתם מצליחים לגייס?

אסיף איזק: כן, הכול מלא.

רפי אבני: זה גם תורה בפני עצמה, יש כאלה שהן תומכות הוראה.

אסיף איזק: אחרי זה תומכות הוראה.

אסיף איזק: יש איזה שהוא תהליך שמוציאים אותן להיות גננות.

רפי אבני: יש פה רכזת שמטפחת אותן.

אסיף איזק: פיתוח מקצועי שמלווים אותם ואנחנו רוצים לראות אותן גננות מחר.

אסיף איזק: נמצאת פה אלקה שהיא אחראית הסייעות שלנו, ויש הרבה כאלה, לראות איך מצמיחים אותם כמנהיגות אחרי זה ואיך מלווים אותם.

סער הראל: אבל צריך להגיד מילה, קודם כל תפיסת האשכולות שדיברת עליה היא באמת מאופיינת באזורים עירוניים יותר.

סער הראל: אנחנו מאוד בעד תפיסת האשכולות כי זה מאפשר, גם כמו שאומר קינלי, היבט אחר מבחינת תמיכת צוות.

סער הראל: במועצות אזוריות התפיסה הזו טיפה יותר מורכבת, מצד אחד, מצד שני למרחב הקהילתי היישובי יש אפיונים ייחודיים שאתה יכול לנהל את זה גם לא בתוך מרחב אשכולות.

יוסף טייב: זה לגמרי עולם אחר.

יוסף טייב: אני לא נכנס פה לדיון כרגע, כי אנחנו באנו אליכם ואתם באמת, זה luxury ברמה מסוימת, שתדעו, יש לכם באמת luxury.

יוסף טייב: כשאני נוסע למודיעין עלית, לא יודע אם היית במודיעין עלית, שכל חודש נפתח מעון, כל חודש, עם התפוצצות אוכלוסין מוטרפת, אתה תראה שהיישום של הדברים שאתה אומר, לא שאני אומר שהם לא ראויים, אבל רק החשיבה היא חשיבה מערכתית שונה לגמרי, מי שרואה את מה שקורה שם.

סער הראל: נכון, אני מכיר, גם ניהלתי את האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון בהקשר הזה, ראיתי את ההבדל ביניהם, וגם יש לי כאלה גם במחוז.

סער הראל: העניין הוא תפיסה דיפרנציאלית שונה, קודם כל.

סער הראל: מה שאמרתי פה בהתחלה, מה אתה מנהל בלוקאליות של מועצה אזורית לעומת לוקאליות עירונית, מה אתה מאפשר.

סער הראל: יש פה עוד ממד שצריך להגיד, איתנות רשותית, היכולת שלה, זה קריטי.

סער הראל: מה שאתה רואה אצל החלשים אתה לא רואה אצל החזקים.

סער הראל: התפקיד שלי הרבה פעמים בהקשר הזה, וזה אני עושה עם אסיף הרבה מאוד, זה לאור הדבר הזה מה אני משחרר, זאת אומרת שלא הכול צריך להיות עם אותה רגולציה.

סער הראל: היכולת לשחרר לאסיף כי יש לו את היכולת לעומת זה במקומות חלשים מה אני מביא במשאב היא שונה.

אסיף איזק: אני מסכים איתך, אני מדבר גם בשמם של החלשים.

אסיף איזק: אני חושב שהחינוך לגיל הרך הוא חינוך שצריך להקצות חשיבת עומק עליו, דווקא בגלל החלשים.

אסיף איזק: אני חושב שפה אנחנו מפספסים ילדים, אחרי זה אנחנו פוגשים את הקשיים בגילאים גדולים יותר.

אסיף איזק: והילדים שהם בני שלוש שנים, הם לא יודעים להגיד בית: היה לי טוב בגן או לא היה לי טוב בגן, הם לא שמה, מה שבתיכון הוא יודע להגיד ואז ועד הורים עושה בלגן.

אסיף איזק: אני חושב שפה צריך לעשות ישיבה שמדברת רק את זה.

אסיף איזק: בגלל שזה עבר למשרד החינוך וזה כבר יושב אצלכם, לראות איך אנחנו עושים פיילוט במקומות שקשה, לראות איך מוסיפים סייעת שנייה.

אסיף איזק: העניין זה תמיד בסוף משאבים, אבל צריך איזה שהוא פיילוט, איזה תפיסה מערכתית שצריך להוביל אותה.

אסיף איזק: אני חושב שאנחנו פה דוחפים, וזה בסדר, לא צריך לעצור אותנו בעניין הזה.

רפי אבני: אני רק אגיד שלצד כל העניין הזה אז כמובן שהגנים מלווים הכשרות, הליווי שלהם.

רפי אבני: עשינו גם פה תהליך עמוק מיסודי לתיכון, אנחנו עשינו מו"פ בתוך הגנים של כל עניין הייחודיות.

רפי אבני: אנחנו נדבר על בתי הספר היסודיים ונצא לבית הספר הסמוך.

יוסף טייב: שאלה אחת קטנה לפני שאנחנו יוצאים, המרחב הגיאוגרפי שלכם הגדול הזה, כמו שאמרת, מעתלית עד קיסריה, גם יש לו דיפרנציאציה מעבר לאוריינטציות של קיבוצים ומושבים וזה, יש לכם גם במספר מקומות הבדלים סוציואקונומיים מאוד משמעותיים.

רפי אבני: יש פה הכול.

אסיף איזק: ההבדלים לא משמעותיים ואני אגיד לך למה.

יוסף טייב: לא משמעותיים?

יוסף טייב: באזור עתלית שם?

אסיף איזק: את עתלית, אם אני מנטרל שכונה אחת או מרחב אחד של עתלית הוותיקה, כן, שם יש, לאור זה הבאנו את שר הרווחה.

אסיף איזק: כשאתה לומד סטטיסטיקה, אז אתה לוקח את קיסריה שזה עשר ואת השכונה הזאת שזה חמש או ארבע ואתה אומר אוה, יצא שמונה אז הכול בסדר.

אסיף איזק: אז אנחנו כן יודעים לתת את המענה, זו החלטת השר, כן מענה ייחודי לשכונה הזאת בעתלית, גם מבחינה של נוער בסיכון, מה שצריך לשכונה הזאת.

רפי אבני: אנחנו כן נתקלים בנושא של הגעה לפה של דיירים, חד הוריות, חד הוריים, ילדים עם צרכים מיוחדים, אנחנו כן נתקלים בעניינים של בריאות הנפש, אנחנו נתקלים פה בתופעות לא פשוטות שנמצאות אצלנו בכל המערכות.

סער הראל: אבל זה לא האפיון המאוד דומיננטי של הרשות הזאת.

סער הראל: ההטרוגניות שלה היא לאו דווקא הפערים הסוציואקונומיים בתוכה, יש לה הטרוגניות מסוג אחר.

רפי אבני: אנחנו נראה סרטון שסוקר את ההסבר על התהליך שלנו במו"פ, על החינוך, על הייחודיות של בתי הספר היסודיים, ומפה ישר נצא לסיור.

רפי אבני: (הקרנת סרטון).

אסיף איזק: יש פה נקודה אחת, זה כבר בעצם התוצרים, זה עניין של בחירה, זה מאוד חשוב, מאוד מעניין גם מה קיבלנו.

יוסף טייב: כמה כאלה לא מקבלים את הבחירה שלהם?

אסיף איזק: מעטים, אבל מה שמדהים זה שבגלל שבתי הספר שלנו חזקים יש התייצבות מאוד גדולה, אנשים לא רוצים לעזוב את בתי הספר, בית הספר יודע להגדיר את עצמו, זה נפתח לתחרות אז גם בית הספר מנהל את הייחודיות שלו.

אסיף איזק: עוד מילה אחת, ובזה אני מסיים.

אסיף איזק: זה לגבי בתי הספר ובחירה, זה כבר תוצרים של הוועדה האסטרטגית ונראה אחרי זה לגבי התיכוניים.

אסיף איזק: לגבי המרחב, מרחבי הלמידה שלנו, יצרנו בעצם כל המועצה כיתה, אנחנו כל הזמן עסוקים בלהכשיר מרחבי למידה חוץ כיתתיים.

אסיף איזק: כל מקום אפשר ללמוד בו לא פחות מאשר בכיתה עצמה .

אסיף איזק: אתם תראו מייקרס אחד, יש הרבה מייקרסים, לדוגמה במאגר הבונים שלנו, מאגר המים הכי גדול בארץ, שיודע לעשות גם פוטו וולטאי, יש שם שתי כיתות לימוד שילמדו על אנרגיה מתחדשת ועל מים.

אסיף איזק: חוות אהרונסון, גם שם זה חווה שאפשר ללמוד בה.

אסיף איזק: שוק איכרים.

אסיף איזק: כל מקום אנחנו מאפשרים.

אסיף איזק: גם עשינו קרן ייעודית של לא מעט כסף עם אגודת המים שלנו, מנהלי ומנהלות בתי הספר הגישו הצעות למה תעשה עם הכסף?

אסיף איזק: עם הכסף הזה אתה הולך ללמוד מחוץ לכיתה.

אסיף איזק: זה גם המלצות שרפי הוביל אותן עם הוועדה האסטרטגית.

אסיף איזק: כל דבר כזה אופרטיבי, אז בעצם כל המקומות האלה מעבר לים, להר, שאפשר ללמוד בהם, אנחנו מכשירים כל הזמן מקומות שאפשר ללמוד בהם מחוץ לכיתה, לעשות חקר ולמידה חוץ כיתתית, בצוות או בנפרד.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: (בהמשך הסיור – בית ספר 'העומר')

סיגל רמון: שלום, ברוכים הבאים לבית ספר 'העומר'.

סיגל רמון: כיתה ג'3 נכנסה אתמול לבידוד, מלבד הילדים המחוסנים ובעלי 'התו הירוק'.

סיגל רמון: צירפנו אליהם הבוקר גם את ג'1, את אלה שנמצאים פה, ובבקשה.

סיגל רמון: (שיר)

סיגל רמון: תודה רבה לג'1 ו-ג'3.

סיגל רמון: במסגרת הגמישות שלנו אנחנו נתחיל בסיור שלנו במרחבי הלימוד המאוד מאוד מיוחדים של בית ספר 'העומר', נגיע בסוף לחדר המורים ושם נסביר על כל מרחבי הלמידה המדהימים שלנו.

סיגל רמון: כרגע אנחנו רק נרד למרחב הראשון, למעבדה.

סיגל רמון: במעבדה נמצאת עכשיו כיתה ד'3, לפני שיאנה, שהיא מורה למדעים, המעולה והמצוינת שלנו, תגיד כמה מילים אני רק אגיד שמדעים זה אחד התחומים שאנחנו מאוד חזקים בהם.

סיגל רמון: ילדי 'העומר' מ-א' עד ו' מאוד מאוד אוהבים ללמוד מדעים, המרחב מאפשר את זה.

סיגל רמון: המעבדה הזו חודשה, הורחבה, היה כאן קיר, הגדילו לנו את זה, כל הציוד, כל האביזרים, אנחנו כל הזמן מתחדשים וכיף גדול במעבדה.

סיגל רמון: יאנה, את רוצה לשתף מה לומדים.

יאנה-המורה למדעים: קודם כל אתם באתם ונכנסתם ישר לתוך הניסוי.

יאנה-המורה למדעים: הילדים פה חוקרים ולומדים בצורה חווייתית, יש לנו פה כלי מדידה ומכשירים ומיקרוסקופים ומרחב למידה שמזמן למידה חוץ כיתתית.

יאנה-המורה למדעים: באמת זה תחום מאוד מאוד מתקדם אצלנו.

יאנה-המורה למדעים: אולי גם הילדים יספרו.

תלמידה: במדעים אנחנו עושים הרבה ניסויים וזה כיף שאנחנו לומדים בצורה חווייתית ושבכל שיעור עושים משהו אחר.

תלמידה: זה כיף שאנחנו לא ישובים, זה כיף שאנחנו יוצאים החוצה ללמוד.

סיגל רמון: היא התחילה את המשפט הנכון: אנחנו לא יושבים כל הזמן.

סיגל רמון: זה בדיוק ככה, לא יושבים כל הזמן, כל הזמן יש פה תנועה.

סיגל רמון: אחר כך בחדר המורים אנחנו נספר איך זה מתקשר.

תלמיד: אנחנו עושים גם ניסויים בחוץ.

תלמיד: למשל אנחנו עכשיו בגלל ט"ו בשבט הוועדה הירוקה עשתה לנו כזה דבר, שרצים ואז יצא שיר.

סיגל רמון: עשיתם 'חפש את המטמון' בחוץ?

תלמידה: כן.

סיגל רמון: מדהים.

תלמידה: כיף לעשות ניסויים עם קבוצות, לא לבד, ככה יש יותר שיתוף פעולה.

סיגל רמון: מדהים.

סיגל רמון: איזה ילדים יש ב'העומר'.

תלמידה: אני אוהבת שאנחנו יוצאים לחפש דברים בחוץ.

תלמידה: אנחנו מודדים את המים.

סיגל רמון: תודה רבה רבה.

סיגל רמון: יאנה, תודה רבה.

יאנה-המורה למדעים: תודה, כבוד לארח אתכם.

סיגל רמון: אם אתם לא נבהלים מגשם, כמונו, אפשר לעלות לראות את הילדים במרחב הגני, חוויה אמיתית.

סיגל רמון: תיכנסו.

סיגל רמון: שלום וברכה לכולם, נמצאת פה כיתה א'1, חצי א'1.

סיגל רמון: זה המרחב שנקרא המרחב הגני.

סיגל רמון: המרחב הגני ממש מדמה גן ילדים, היינו בגני ילדים במושב עופר, במושב הבונים, ראינו מה הילדים עושים, העתקנו חלק מהפעילויות לכאן, שעתיים בשבוע כל ילד בכיתה א' מגיע לפה למרחב הגני, משחק, בונה, יוצר באופן חופשי, זה מאפשר למורה להיות עם חצאי כיתות.

סיגל רמון: ארבע שעות בשבוע כיתות א' ו-ב' שלנו מפוצלות והם מגיעים לפה.

סיגל רמון: פינת בובות, חנות.

סיגל רמון: אני רואה שעושים פה עסקים כבר מהצד, ארגז חול, בנייה, יצירה, הכול באופן של בחירה.

סיגל רמון: זה חלק מתכנית 'מעברים' כמובן.

סיגל רמון: כל הנחיתה והכניסה לכיתה א' היא כניסה רכה, היא כניסה מדורגת.

סיגל רמון: אנחנו מאפשרים לילדים, שההסתגלות לא פשוטה להם, להגיע לכאן יותר משעתיים עד שהם מתייצבים ומתאקלמים.

סיגל רמון: המרחב הוא באמת אחד הדברים הראשונים שהקמנו כשנכנסנו לתכנית 'מפרש', אני אספר לכם על זה אחרי זה, אבל זה מקום שמשרת את כל א' ואת כל ב'.

סיגל רמון: בדרך כלל הורי ב' מבקשים גם שנעלה את זה גם לכיתה ג'.

משה טור פז: כמה יש לך תלמידים ב-א' ו-ב' בכלל?

סיגל רמון: יש לנו ב-א' בכל כיתה 31 או 32 תלמידים.

סיגל רמון: אני ארחיב על זה אחר כך, יש כאן גם שלוש כיתות של חינוך מיוחד, של בעיות התנהגות ובעיות רגשיות, 12 דיפרנציאלים.

סיגל רמון: אנחנו אוכלוסייה מאוד מאוד רחבה, אבל אנחנו הבית של חוף כרמל.

סיגל רמון: כל הילדים שלנו משמונה מושבים מגיעים לכאן ומקבלים פה את המענים הטובים ביותר שאנחנו יכולים.

סער הראל: יש לנו בעצם תפיסת למידה אחרת, חווייתית יותר.

קריאה: מה שאנחנו למדנו מכל הנתונים, זה העלייה הדרמטית שהייתה בכיתות למידה מיוחדות, ל-12%, מה שהיה פעם 3%.

סיגל רמון: אז אצלנו אני יכולה להגיד שאני מאוד גאה, בדיוק הדס חתמה על טופס של ילד מכיתה קטנה שבשנה הבאה עובר לכיתה הרגילה פה אצלנו.

סיגל רמון: זה קורה ואנחנו מצליחים, אנחנו משתדלים לתת להם את המענים הטובים ביותר.

סיגל רמון: זאת סיגל שמרחיבה את המרחב הגני, סיגל המלאך שלנו.

סיגל רמון: אז מפה אנחנו הולכים למרחב נוסף.

סיגל רמון: אני רק אגיד שאתם יכולים להתרשם, אמרה מקודם התלמידה המתוקה שלא יושבים הרבה על הישבן, יש לנו משהו מאוד מאוד תנועה בבית הספר, כל הזמן רואים קבוצות של ילדים עוברות ממרחב למרחב.

סיגל רמון: זה חלק מהתפיסה שלנו, יום מאוזן, מגוון, עשיר בהרבה מאוד תכנים.

סיגל רמון: אני אדבר אחר כך על הייחודיות שלנו, אבל זה בדיוק משרת את הייחודיות שלנו.

סיגל רמון: אין פה מה מותר ומה אסור, הכול פה מותר.

סיגל רמון: הכול מותר במסגרת הגבולות שלנו, התכוונתי.

שרן השכל: יש לכם פה ילדים מהחינוך המיוחד?

סיגל רמון: יש פה גם ילדים מהחינוך המיוחד.

שרן השכל: זה שילוב?

סיגל רמון: לא, לא שילוב, ילדים מהחינוך המיוחד עם הפרעות קשב - - - (בהמשך הסיור)

סיגל רמון: הגעתם למרכז טו-דו.

סיגל רמון: מרכז טו-דו הוקם לפני שלוש או ארבע שנים במסגרת תכנית 'מפרש' במימון של 'מפרש' ושל המועצה האזורית ותורמים.

סיגל רמון: המרכז הזה הוא מרכז תומך פדגוגיה.

סיגל רמון: אני אסביר לכם אחר כך איך זה הולך, אבל כל ילדי בית הספר מ-א' ועד ו' מגיעים לכאן, כולם כולם לומדים פה, נגרות, פירוק מוצרי חשמל.

סיגל רמון: זה החלק היצירתי, זה החלק הטכנולוגי.

סיגל רמון: כרגע כיתה ה'2 נמצאת פה, אתם יכולים לראות, פה מייצרים דברים להערכה חלופית.

סיגל רמון: בעצם מה שנלמד בכיתה לא נלמד רק בעבודות ומבחנים וטקסטים, אפשר לגזור פה.

תלמידה: אנחנו עושות מעין פגודה, וזה גלידת גולדה.

סיגל רמון: למדתם על נשים.

תלמידה: כן, על גולדה מאיר.

תלמידה: אנחנו החלטנו לעשות את גלידת גולדה.

סיגל רמון: אני רוצה שתסבירו משהו על מרכז טו-דו, אתן יכולות להסביר על מרכז טו-דו, מה זה פה?

תלמידה: פה יש יצירות ועושים דברים מעניינים, נגיד אני וחברה שלי עושות מצגת על נעמי שמר.

סיגל רמון: תסתכלו על העבודה שהם עשו.

תלמידה: יש שם בכללי את כל העבודות במסגרת תרבות עולם.

סיגל רמון: מה אתן אוהבות במרכז הזה, מה הוא מאפשר לכן?

תלמידה: שאפשר ליצור פה דברים.

תלמידה: מרחב, יש פה מלא חומרים.

סיגל רמון: איזה חומרים למשל יש פה, מה לדוגמה?

תלמידה: קרטון, צמר גפן, קלקר.

תלמידה: חומרים שאין הרבה בבית.

תלמידה: וכל מיני בדים יפים.

סיגל רמון: אז מרכז טו-דו זה מרכז תומך פדגוגיה.

סיגל רמון: ילדים לומדים בקמפוסים, אני אשתף אתכם אחר כך מה זה ופה הם באים ויוצרים את הדברים.

סיגל רמון: ההורים לא צריכים לשבת בבית עם הילדים, לבנות דגמים, להכין דגמים, כל העבודה נעשית פה בתוך שטח בית הספר.

יוסף טייב: עד איזה שעה אתם בבית הספר?

תלמידה: יש כל מיני ימים, נגיד ביום ראשון אנחנו גומרים באחת ועשרה, יום שני רבע לשלוש, יום שלישי גם אחת, נראה לי.

תלמידה: אני לא כל כך זוכרת, יום רביעי שתיים.

תלמידה: זה משתנה גם לפי הכיתות.

סיגל רמון: אנחנו לומדים בדיוק לפי המתווה, פלוס שעתיים כי יש לנו תל"ן.

יוסף טייב: אתן נהדרות.

סיגל רמון: בחדר הזה אתם יכולים לראות, יש מדפסת תלת ממד.

סיגל רמון: אני רק אומר שיש לנו קבוצה של ילדים עם יכולות מאוד מאוד גבוהות שמקבלים פה העשרה, תכנות באולטימייקר, הרבה יצירה בחלק הזה.

סיגל רמון: לומדים מקרמה, כמו שאתם יכולים להתרשם.

סיגל רמון: כל הכבוד לכן, בנות.

יוסף טייב: החלוקה של בנים ובנות זה מקרי?

סיגל רמון: לא, ממש לא, זה כיתה ה', אנחנו מתחילים –

קריאה: ליצור איזונים.

סיגל רמון: יש כאן מקרמה מי שבא לו, הדפסה בתלת ממד.

סיגל רמון: גיא למשל עכשיו מתעסק עם חרוזים.

סיגל רמון: מה אתם עושים?

תלמיד: אנחנו מכינים דף הסבר לעבודה בתרבות עולם.

סיגל רמון: מה אתם עושים?

סיגל רמון: בונה חללית, מעולה.

יוסף טייב: אין דברים כאלה.

סיגל רמון: אז זה מרכז טו-דו.

סיגל רמון: יש לנו עוד מקום מאוד מיוחד שאנחנו נלך אליו, בדרך לחדר המורים.

סיגל רמון: אנחנו יורדים למרכז ווי-דו.

סיגל רמון: חלי היא מחנכת הכיתה של ג'1.

סיגל רמון: מרכז ווי-דו הוקם בשנה שעברה, עם הקורונה.

סיגל רמון: חשבנו מה אנחנו יכולים לעשות עוד כדי לאפשר לילדים רווחה רגשית, שלילדים יהיה מענה חברתי ולא רק לימודי.

סיגל רמון: הקמנו את המרכז הזה, שזה מרכז למשחקי חשיבה, לתכנון, להנדסה, זה חלק בלתי נפרד מכל המרחבים שלנו.

סיגל רמון: ילדים מ-א' עד ו' מגיעים לכאן, הארונות מלאים במשחקים.

סיגל רמון: אין פה מסכים במודע.

סיגל רמון: הילדים מגיעים לכאן ויכולים לקחת משחק חשיבה לבד, הם יכולים לבנות בצוות.

סיגל רמון: אתם מוזמנים לפשפש בארונות ולראות את כל השפע והטוב הזה.

סיגל רמון: מי בא לו לספר מה אתם עושים פה?

סיגל רמון: אודל.

תלמידה: אני וליאר הרבה משחקות פה את המשחק הזה, שזה גם משחק חשיבה וזה גם משחק שעוזר לנו יותר בחשבון או בחישובים.

סיגל רמון: מעולה, תודה.

סיגל רמון: עוד מישהו רוצה?

תלמידה: זה משחק של מחשבה, של זהירות.

סיגל רמון: וגם משחק חברתי.

סיגל רמון: נהדר.

תלמידה: אנחנו עושות - - -

סיגל רמון: ומה זה מחייב אתכן, מה אתן צריכות לעשות?

תלמידה: שיתוף פעולה.

סיגל רמון: כל הכבוד לכן.

הדס ריבנוביץ: כל תפקודי המאה ה-21 נמצאים פה.

סיגל רמון: נכון, המרכז הזה באמת עובד על כל התפקודים, גם לימודיים וגם חברתיים.

סיגל רמון: (בהמשך הסיור)

סיגל רמון: זה חדר המורים שלנו.

אסיף איזק: ראינו שם לפני שנתיים, בטיול שהיינו שם, בנגריה שהייתה סגורה, בתוך מרחב בית הספר, 30 שנה סגורה.

סיגל רמון: גם פה, המקום הזה שעכשיו ראיתם, את ווי-דו וטו-דו, זה היה סלאמס של בית הספר.

סיגל רמון: בית הספר הזה הוא בן 68.

אסיף איזק: בדיוק, זה לא מרחב חדש פה.

סיגל רמון: בית ספר ישן, אין פה שום מרחב שהביאו או שבנו עם בלוקים, זה הכול דברים שהיו ושיפצו והשקיעו וסידרו כדי שזה יהיה ברגע הכי חשוב.

סיגל רמון: עדי הסגנית, הסגנית, יד ימין, יד שמאל, הראש, הלב, וכל מה שקורה פה בבית הספר.

סיגל רמון: חשוב להגיד.

סיגל רמון: אני עצמי למדתי כאן

סיגל רמון: בבית ספר 'העומר', כשהוא היה כרם מהר"ל.

סיגל רמון: שני הבנים שלי, רועי ועמית, למדו כאן וזו הייתה סגירת מעגל מאוד משמעותית לחזור לכאן כמנהלת.

סיגל רמון: זאת שנה שישית שאני פה.

יוסף טייב: איפה גדלת?

סיגל רמון: במושב הבונים, ממש פה, על שפת הים.

סיגל רמון: זה בית ספר שמכיל ילדים משמונה מושבים.

סיגל רמון: יש פה 472 ילדים בכיתות כיתות, שלוש מתוכן כיתות של בעיות התנהגות ובעיות רגשיות, ילדים באמת עם מורכבויות וילדים מאוד מאתגרים.

סיגל רמון: אני חושבת שזה נאמר בצורה ברורה, גם בכיתות הרגילות יש ילדים על כל הקשת, ילדים דיפרנציאליים עם סייעות, ילדים מחוננים, אנחנו באמת משתדלים להיות בית לכל חוף כרמל.

סיגל רמון: אני חושבת שאחד הדברים שהם בתוך התהליך שעברנו, גם עם המו"פ, גם עם 'מפרש', שהמליצו עלינו לפני חמש שנים, הדס המפקחת שלנו, הכול הכול אנחנו עושים בתפיסה של מרחבים, של סביבה, שילד יעבור כל הזמן תחנות.

סיגל רמון: והייחודיות שלנו היא באמת זה.

סיגל רמון: המילה איזון חוזרת אצלנו כל הזמן ואנחנו משתמשים בה גם בייחודיות שלנו.

סיגל רמון: איזון בין מקצועות ליבה, כי אנחנו גם תחרותיים וגם הישגיים וגם שאפתניים, לבין הנושא של גוף ונפש, כי רווחה ביחד, ביחד, קהילה, הבית החוף כרמלי.

יוסף טייב: איך הסתדרתם בזמן הזומים?

סיגל רמון: קודם כל זו תקופה מאוד מאתגרת, אני חייבת להגיד, כל העניין של הקורונה מוצא אותנו – אפילו לא מחקנו לכבודכם את הלוח, תסתכלו כמה צוות חסר היום.

משה טור פז: ג'3 בבידוד, אני רואה.

סיגל רמון: הם יצאו אתמול.

סיגל רמון: אמרתי לכם כשהם שרו, נכון.

סיגל רמון: אנחנו מסתדרות, יש מענים ויש מקום להתייעצויות וללבטים.

סיגל רמון: זה באמת מותח את היכולות עד קצה גבול היכולת, אבל אנחנו עושים גם וגם.

יוסף טייב: הילדים מגיעים כולם באוטובוסים בבוקר?

סיגל רמון: כל הילדים מגיעים בתחבורה.

יוסף טייב: לא היה לכם בעיות של תחבורה גם?

רפי אבני: היינו עושים התאמות.

סיגל רמון: בדיוק, עושים את ההתאמות.

סיגל רמון: קודם כל יש גם הורים שבוחרים להסיע, אבל כן, יש גם כאלה שעברו בידוד בשל הסעה.

סיגל רמון: קודם כל אני שמחה שהיום זה היום שיש בו נוכחות הכי גדולה, יש תחושה שחוזרים.

סיגל רמון: אני רק מקווה שגם את הצוות לא יבודדו, כי הילדים יגיעו, רק הצוות חייב להיות מוחרג גם בעניין הזה.

שרן השכל: דיברנו על זה גם בדיון האחרון שחייבים למצוא פתרון לצוות, כלומר בין אם מתווה ירוק לצוות עצמו, שבבוקר הוא עושה בדיקה אם הוא נחשף למאומת, ויכול לצאת מאותו בידוד.

סיגל רמון: אנחנו מאוד נשמח שהילדים יחזרו בהרכב מלא, זה חשוב להם, זה חשוב לנו.

סער הראל: זה ברור שאם לא יהיה סנכרון בין בסוף חזרת הילדים והיכולת של בית הספר להכיל את החזרה הזאת, זה יהיה חסר משמעות.

סער הראל: צריך לייצר את הסנכרון הזה, הוא צריך להיות מדויק.

אסיף איזק: יש פה בבית הספר, אני חייב להגיד לשבחה של סיגל, מנהיגות יציבה שהובילה פה שינוי עמוק בבית הספר הזה.

אסיף איזק: אני חושב שבית הספר הזה מוצב במקום בכל רמה.

יוסף טייב: יש התחדשות במושבים?

אסיף איזק: זו שאלה מעולה.

אסיף איזק: זה יושב על מנהיגות חזקה, ראינו את זה, מנהיגות בית ספרית חזקה.

אסיף איזק: גם בקורונה, שהייתה תקופה קשה מאוד, גם המועצה, הרבה מאוד דברים עשינו, לא ניכנס לזה, זה יושב על מנהיגות בית ספרית חזקה.

אסיף איזק: אתם מבינים שצריך לעשות את כל המאמצים שהילדים יגיעו לבית הספר.

אסיף איזק: תראו איזה חוסרים ועדיין בית הספר עובד.

אסיף איזק: אני אומר את זה על כל בתי הספר שלנו, חוסרים ענקיים של צוות, אבל מבינים שאנחנו רוצים לראות את הילדים בבית הספר.

אסיף איזק: עשינו כבר סקרים, בעיקר בתיכונים שלנו, של בעיות אכילה, השלכות, דיכאון, זה פשוט לא יאומן, הקורונה, אנחנו רק מתחילים להבין את המשמעות שלה.

אסיף איזק: כל יום שהם פה זה ברכה.

אסיף איזק: אתה שאלת לגבי המושבים שלנו, אחת הפגישות הראשונות שלי, שיזמנו אותה, עוד פעם כמועצה שמבינה שהיא צריכה להוביל תהליכים, הרי מה זה יישובים?

אסיף איזק: ביישובים יש אגודות, האגודות הן בעלות הקרקע, הן יכולות לעשות מה שהן רוצות, ראש המועצה יכול לעמוד על הראש ולנפנף ברגליים, אם הוא לא רוצה לעשות תב"ע חדשה הוא לא יעשה, כי זה שלו.

אסיף איזק: קראנו לדיאלוג, גם את יושב ראש הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, גם את מנהל המחוז של רמ"י.

משה טור פז: זה צפון או מרכז?

אסיף איזק: אנחנו חיפה, איתמר בן דוד.

אסיף איזק: קראנו גם את מזכ"ל תנועת המושבים, כי זה בעיקר במושבים, ועשינו שיח אסטרטגי.

אסיף איזק: אמרנו שאנחנו מבקשים מכם, כאמירה, תפסיקו להביא חצאי תב"עות, בית אחד, שני בתים, או שעושים בית שלישי בנחלה בכל היישוב או שלא בונים יותר.

אסיף איזק: זו הייתה אמירה מאוד חזקה ושיחה לא פשוטה, אבל התוצרים שלה שאנחנו מסיימים עכשיו את המושב השלישי שלנו שעושה בית שלישי בנחלה.

אסיף איזק: זאת אומרת 'העומר' בעוד חמש-שש שנים יהיה בצמיחה ענקית.

אסיף איזק: זאת אומרת כל מושב זה בין 70 ל-100 נחלות, שיש להם עוד בית אחד, זאת אומרת עוד בן או בת יכולים להיקלט, תעשו את המכפלות על שבעה או שמונה מושבים.

קריאה: אנחנו כבר במגמת גידול מאוד גדולה, כשהכנסתם את מגדים לכאן השנה.

אסיף איזק: נכון, זה במסגרת התכנית האסטרטגית, אבל כן המושבים שלנו חוזרים לגדול.

אסיף איזק: אחרי הרבה מאוד שנים של קיפאון.

אסיף איזק: בקיבוצים אין הרחבות, יש קליטה לחברות מלאה.

אסיף איזק: שם יש בעיה מורכבת עם המינהל, לא אכנס לזה, אבל גם עין כרמל סיימו הרחבה, גם הקיבוץ שלי סיים הרחבה, לשדות ים ומעגן מיכאל אין בעיה כי הם קיבוצים שיתופיים, הם יכולים לבנות כמה שהם רוצים במסגרת התמ"א 2 שלהם.

יוסף טייב: העובדה שמעגן מיכאל קיבוץ כזה עשיר היא בטח מובילה אותו פנימה להשקעות בנושאים של חינוך, על מה הוא יוציא את הכסף?

רפי אבני: זה לא היה ככה.

אסיף איזק: קודם כל אתה צודק במאה אחוז.

יוסף טייב: זה שאני צודק במאה אחוז זה מאוד נעים לדעת, אבל איך זה משפיע?

יוסף טייב: מעגן מיכאל, קיבוץ שאני מכיר, זה קיבוץ עשיר לכל הדעות, יש לו יכולת לעשות דברים לבד.

אסיף איזק: אני אומר שזו שאלה טובה ואתה צודק, למה?

אסיף איזק: כשנכנסנו לתפקיד רפי ואני, אני צוחק, אבל אני אומר את זה ברצינות, לקיבוצים השיתופיים החזקים היו שתי תגליות מדעיות, אחת, שיש מועצה סביבם, הם לא ידעו, אף אחד לא עדכן אותם, והתגלית שהיא בכלל סערה, שיש מדינה סביבם.

אסיף איזק: הם לא ידעו שיש מדינה סביבם ויש לה מה להגיד.

יוסף טייב: נכון.

אסיף איזק: כשהם הבינו את שני הדברים האלה, והקורונה רק חידדה את זה, הם מבינים את המשמעות של הליכה משותפת עם המועצה.

אסיף איזק: אני מקיים לפחות פעם בחודש ישיבה שוטפת איתם, רפי בתחום של החינוך, זה עדיין לא פשוט, יש את כל השירותים בתוך היישוב והרבה פעמים הם לא רוצים שהמועצה תגיד את דעתה.

אסיף איזק: זה תלוי הרבה מאוד בהנהגה, אבל היום יש שיח מתוך הבנה שגם להם יש מה להיתרם וגם לנו יש מה לתרום.

אסיף איזק: זה יותר קשה, ליאור, מנהלת מחלקת הנוער שלנו, נמצא פה, והדיאלוג עם מעגן מיכאל הוא לא תמיד פשוט, לטוב ולרע.

משה טור פז: יש לך מישהו מהיישובים האלה שהוא מעל 400 משפחות?

אסיף איזק: כן, מעגן מיכאל.

משה טור פז: אז הם עושים ועדות קבלה?

אסיף איזק: אין ועדות קבלה, זה קיבוץ שיתופי.

אסיף איזק: בקיבוץ שיתופי או שאתה עובר את האספה או שאתה לא עובר את האספה.

אסיף איזק: או שאתה מתחתן עם בן או בת קיבוץ או שאתה לא נכנס.

סער הראל: זו סוגיה שנוגעת למשל עם מי הם לומדים, עם מי הם רוצים ללמוד, עם מי האינטגרציה שלהם, מה המחויבות שלנו.

סער הראל: לזה כיוונתי על אינטגרטיביות אל מול חזקים.

סער הראל: צריך להתעקש איתם הרבה פעמים, מה המחויבות שלהם.

יוסף טייב: מה קורה עם בת שלמה, איך הוא מתנהל?

אסיף איזק: בת שלמה, יש אמירות שהן אמירות קולגיאליות כאלה.

אסיף איזק: בת שלמה, תמיד אומרים, מעבר לכביש 60 ו - - -

רפי אבני: לא, במזרח הרחוק.

אסיף איזק: כן, שעובר את כביש 67 המועצה לא מגיעה, כל מיני אמירות כאלה.

משה טור פז: כן, אצלנו אומרים את זה על כביש 60.

אסיף איזק: אז כשנכנסנו לתפקיד התחלנו בישיבות שנקראות מטה עם מטה, מטה המועצה, כל מטה המועצה מגיע לכל יישוב, נפגש קודם כל עם הוועד המקומי ואחרי זה עם הוועד המקומי ועם ועד האגודה.

אסיף איזק: יש מחלקת יישובים שלא הייתה קיימת והקמנו אותה והיא בעצם ה-buffer שמקשר שהיה חסר לי פה במבנה הארגוני של המועצה.

אסיף איזק: אז מחלקת היישובים היא זאת שבקשר יום יומי והקורונה הידקה את הקשר.

אסיף איזק: הקורונה עשתה כמה דברים טובים.

אסיף איזק: אז כמו שאמרתי, מטה המועצה מגיע לדיון שהוא כבר מוכן מראש, כמו שעושים דיון בכל משרד, מה הנושאים לדיון.

אסיף איזק: אנחנו עושים הכנה פנימית, הם עושים הכנה, ואחרי הישיבה הזאת יוצא פרוטוקול שמנכ"ל המועצה, ירון, שנמצא פה, מסכם אותה, לאחר מכן נפגשים עם התושבים.

אסיף איזק: זה מעגל אחד שהמועצה מגיעה אליו ויוצא פרוטוקול.

אסיף איזק: מעבר לזה אני עושה ישיבות שוטפות עם יושבי הראש, כמובן שיש חברי מליאה, הזמנו אותם לקחת חלק בוועדות האסטרטגיות, יש גם מועצה, בואו גם אתם תעצבו את פני העתיד.

אסיף איזק: הרבה מאוד תושבים ותושבות מבת שלמה לקחו חלק בזה.

אסיף איזק: צריך להיות מאוד רגיש לניואנסים.

אסיף איזק: היה עכשיו קול קורא למגרשי מיני פיץ'.

אסיף איזק: לא רק שהיישובים, גם לא מי שקרוב למועצה, מקבל חלק מהעוגה התקציבית.

משה טור פז: עתלית זה אותו דבר, לא?

אסיף איזק: עתלית זה הרצאה אחרת לגמרי.

יוסף טייב: מכיוון שאתם מבחינת האוכלוסייה צפויים לגידול עצום, למשל בעתלית, בעתלית יש עכשיו פרויקטים של בנייה מפה ועד להודעה חדשה.

אסיף איזק: נכון, כל אזור החוף של חיפה.

יוסף טייב: לא יכול להיות שהם יתנתקו מכם, שיהפכו לעיר?

אסיף איזק: עשית גוגל?

יוסף טייב: אם היית בגילי לא היית צריך לעשות גוגל.

יוסף טייב: אני אספר לך, יש חבר כנסת אחד שכל הזמן צורח במליאה, אני עם איווט ליברמן, אז איווט עלה על הבמה, כשקרעי צעק לו הוא אמר לו: תעשה גוגל מה זה קרעי.

יוסף טייב: אז אנחנו לא עושים גוגל, אנחנו באים עם הרבה שנים מאחורינו.

אסיף איזק: עתלית אוחדה עם חוף הכרמל ב-2004, למה היא אוחדה?

אסיף איזק: היא אוחדה על רקע משבר כלכלי חברתי עמוק.

אסיף איזק: ירון היה שם באיחוד, הוא היה חלק מהאנשים שהובילו את האיחוד, תוך שבוע כנסת ישראל קיבלה החלטה שעתלית וחוף כרמל מתאחדות.

אסיף איזק: זה בין האיחודים היחידים שהצליחו בארץ, וזה גם איחוד שהוא קצת מורכב כי זה מועצה אזורית שקולטת לתוכה מועצה מקומית קיימת.

אסיף איזק: לא היה דבר כזה, בטוח.

אסיף איזק: ואחרי 18 שנה עם השקעות אדירות ביישוב של למעלה מ-600 מיליון שקל לך תמצא מגרש בעתלית.

אסיף איזק: זאת אומרת גם מערכות החינוך מאוד התפתחו שם, הקליטה של תושבים מאוד איכותיים, משפחות שהגיעו, דיור למשתכן.

יוסף טייב: יש שם את המפונים של –

אסיף איזק: נכון, זה בנווה ים, זה גם סיפור לאיפה נווה ים הולכים.

אסיף איזק: אז לפני חודשיים אנחנו הבאנו למליאת המועצה החלטה שאומרת שאנחנו רוצים להקים צוות משותף לבחינת היפרדות עתלית חוף הכרמל, כי אנחנו מבינים, עתלית היום 11,000 תושבים, לפני שנה וחצי תכנית המתאר של עתלית אושרה אחרי עשר שנים שהיא התגלגלה במסדרונות, אישרנו אותה, תכנית המתאר מדברת על 27,000 תושבים.

אסיף איזק: כרגע בזמן הזה, כמו שאמרת, יש שבע מנהלות בנייה שעובדות, כל אחת מהן זה קיבוץ או מושב, זה בין 200 ל-270 משפחות שיבנו.

אסיף איזק: במקביל אני בונה עכשיו.

אסיף איזק: זאת אומרת 270 משפחות שבמקביל בונים עכשיו.

אסיף איזק: השאלה הנשאלת האם זה יכול להיות חלק ממועצה אזורית במספרים כאלה.

אסיף איזק: האם השירותים שאנחנו נותנים להם היום יספיקו ברמה של אם היא יכולה לחזור להיות מועצה מקומית וכמה שנים אחרי זה להיות עיר.

משה טור פז: מה התושבים רוצים?

אסיף איזק: קודם כל התושבים, יש תושבי המועצה, תושבי עתלית זה חצי חצי, חצי רוצים להיפרד, חצי רוצים להישאר במועצה המקומית.

אסיף איזק: תושבי המועצה, 70% רוצים להיפרד אתמול.

יוסף טייב: אני חושב שאתם תיפרדו, זה רק עניין של זמן.

אסיף איזק: בגלל זה אני ביקשתי שליברמן יבוא לפה.

אסיף איזק: זה רק עניין של כסף.

יוסף טייב: אני אגיד לך מה קורה.

יוסף טייב: אני עוכב אחרי זה, אני הייתי נשיא ועידת השלטון המקומי ארבע שנים.

יוסף טייב: שם זה הופך להיות, כמו הרבה דברים בארץ על החוף, פתאום הדברים הופכים לנדל"ניים.

יוסף טייב: מגיעים יזמים גדולים, מוכרים קרקעות לאנשים בתל אביב, אני רואה אנשים שמחפשים, זה מה שקורה, לכן זה עניין של שש, שבע, שמונה שנים.

יוסף טייב: לכן מבחינת אופי המועצה, הדברים היפים שאתם עושים, זה יהפוך למשהו שהוא לא יוכל להיות קשור מבחינת הרוח שלו.

אסיף איזק: נכון, חד משמעית.

אסיף איזק: בגלל זה אנחנו חושבים שאנחנו מועצה אחראית והרמנו את הדגל.

אסיף איזק: לפני שבוע הייתה פה שרת הפנים, כמובן היא מכירה את התהליך, עם המנכ"ל שלה.

אסיף איזק: מועצה אחראית צריכה להרים את הדגל לפני שזה קורה, לא כשיש לנו ברוך, אוי, מה נעשה?

אסיף איזק: איך ניתן שירותים לכל כך הרבה תושבים כשאנחנו לא מאורגנים לזה?

יוסף טייב: נכון.

אסיף איזק: אנחנו עכשיו מובילים צוות ציבורי, כמו שאמרתי, ומקצועי נרחב מאוד בליווי של הממונה על המחוז כשהמטרה שעוד חודש וחצי נגיע עם מסקנות, עם חוברת הפעלה.

שרן השכל: זה מטעמכם או מטעם משרד הפנים?

אסיף איזק: מטעמנו בליווי משרד הפנים.

אסיף איזק: משרד הפנים יודע, יאיר, מנכ"ל המשרד, אמר לי: אני מבקש שתאכילו אותי בכפית, אל תעשו תהליך הפוך.

אסיף איזק: אני יכול מחר ללכת לוועדת גבולות ולהגיד שנפתח ועדת גבולות, תתחילו לדון ותגידו איך אתם עושים את זה אתם.

אסיף איזק: אני לא, אני אומר שאני אעשה את זה.

אסיף איזק: אנחנו עכשיו בונים מבנה ארגוני עתידי לעתלית, רואים את צפי הגידול, ממש הכול, ספר מלא.

רפי אבני: עם תקציב צל.

אסיף איזק: תקציב צל למועצה, תקציב צל להם, שואלים בסוגיות שהן מורכבות, מי ימשיך להוביל את המנהלות שבונים עכשיו, כי זו התקשרות עם המועצה.

אסיף איזק: ברמת הווטרינר, צריך וטרינר, חצי משרה.

אסיף איזק: ממש ספר הפעלה.

יוסף טייב: כן, הם עוד יתחננו להיות חלק מכם, אל תדאג.

אסיף איזק: ברור, הם כבר עושים את זה.

משה טור פז: מועצה אזורית או מועצה מקומית?

אסיף איזק: אבל עדיין השאלה האמיתית הנשאלת האם הם יכולים להיות.

סער הראל: אתה רוצה לייצר אצלם איתנות שהם לא יתחננו, שהם יהיו מספיק חזקים.

יוסף טייב: לכן שאלתי את השאלה מקודם, ברמת אוכלוסיות חזקות.

אסיף איזק: אוכלוסיות מאוד חזקות מגיעות לשם.

יוסף טייב: אוכלוסיות חזקות ירצו להיות קשורות אליכם, כי פה יש אווריריות שלכל ילד היא דבר - - -

אסיף איזק: נכון, אבל אותה משפחה שבאה לשפר את הדיור שלה, היא קנתה בית בדיור למשתכן בעתלית, מה שמעניין אותה בסוף זה החינוך, זה איך נראה הרחוב שלה, השאלה אם אני יכול עם רחלי שנמצאת פה, שאחראית על 73 גנים ויש 22 גנים רק בעתלית, השאלה אם אני יכול עם גוף כזה רזה, השאלה אם צריך להיות מחלקת חינוך בעתלית, של עתלית.

אסיף איזק: הייתה כבר, הרי הייתה מועצה, היו עובדים שם.

סער הראל: שאלה אסטרטגית דרך אגב, נניח לפני זה או תוך כדי הדבר הזה, מבחינתנו כמדינה זה לבנות בתוך עתלית את היכולת לתת בעצמה את השירותים לעצמה.

סער הראל: זה אומר איזה בית ספר תיכון אתה בונה שם, איזה חטיבת ביניים אתה בונה שם, מה אתה בונה בתכנון שלך בתוך המבנה הזה של עתלית עצמה, שהוא חלק היום ממועצה אזורית, אבל בעתיד יהיה פתוח, תבנה מראש את היכולת שלה לתת לעצמה את השירותים.

משה טור פז: ולהמשיך את מערכת היחסים.

משה טור פז: אפשר להרוויח ממערכת היחסים הזו.

אסיף איזק: זה גם חלק מההמלצות שלנו.

אסיף איזק: חלק מההמלצות שלנו, אנחנו מגבשים המלצות, לדוגמה תיכון היה, אנחנו רוצים שהוא ימשיך להיות משותף, אבל חטיבת ביניים, נגיע לכפר גלים עכשיו, עוד מעט נגיע ל-2,000 תלמידים שם, אין לנו כבר כיתות.

אסיף איזק: אין כיתות, אנחנו כבר לא יכולים לעמוד בזה.

סער הראל: לא, גם הגודל עצמו חינוכית הוא לא טוב.

אסיף איזק: אבל נחזור לסיגל, מעבר ללהגיד תודה.

רפי אבני: לא, סיגל רוצה להגיד.

סיגל רמון: לא, אם יש לכם שאלות.

אסיף איזק: כי מה שסיגל הראתה פה, זה לא בית ספר חדש, ולא קיבלנו אותו מהשקית, בעתלית יש הרבה בתי ספר חדשים מהשקית.

אסיף איזק: יש פה חשיבה, קודם כל של המנהיגות החינוכית במקום שהיא הולכת יחד בתפיסה אסטרטגית, איך אנחנו רוצים שהתלמידים שלנו יתחנכו.

אסיף איזק: זו השאלה.

אסיף איזק: עכשיו אפשר ללכת לבייסיק ופה עשו מהלכים שאתם רואים את זה, גם פה כביכול האוכלוסייה היא לא זהה, גם בתוך היישובים יש שוני, צריך להכיר בזה.

רפי אבני: וגם לחזק כוועדת חינוך, להגיד שהמקום של המנהלת הוא קריטי, גם בהנהגה שלה וגם בניהול העצמי שלה, כי היא לא מחכה שרק הרשות תיתן, היא בניהול העצמי יודעת לפתח פה דברים.

אסיף איזק: תסביר מה זה ניהול עצמי.

רפי אבני: גם בניהול עצמי היא יודעת להגיד איך רואים את החינוך של המועצה, מה הדרישות של המשרד ולהתאים את עצמה ואנחנו מבחינתנו תומכים ועוזרים.

סער הראל: אחת ההמלצות של המשרד זה כמובן להגדיל.

שרן השכל: אני דיברתי על זה עם יפעת לפני מספר חודשים, על הגדלת האוטונומיה למנהלים בכלל.

שרן השכל: יש מהלך כולל שמשרד החינוך עובד עליו ממש עכשיו, העלינו את זה, עשינו על זה דיון לפני שלושה חודשים והם ביקשו שניתן להם זמן לעבוד בשביל לבוא עם התכניות מוכנים גם לוועדה כדי להציג אותן.

שרן השכל: אני מקווה שהם יעשו את זה בהקדם.

שרן השכל: אני חושבת שזה מבורך, אנחנו רואים מה רוב המנהלים עושים.

סיגל רמון: אני חושבת שזה מהלך שהוא הכרחי.

סיגל רמון: קודם כל כל מנהל יודע הכי טוב מה קורה אצלו בבית ויודע גם איזה פתרונות ואיזה מענים צריכים לתת.

סיגל רמון: רק לצורך הדוגמה, כשיש את הניהול העצמי, כשיש את התקציבים של באים בטוב, תקציבי ההכלה, כשיש לנו את מערכת גפ"ן של הגמישות הפדגוגית הניהולית אנחנו יכולים לקבל החלטה איפה אנחנו מעבים, איפה אנחנו מקזזים, זה חלק מהתכנית.

סער הראל: אבל צריך להגיד, סיגל, אני חושב שפה הדגש, אני דווקא לא חושב שהקריאה לזה היא קריאה לאוטונומיה, כי סיגל לא מתמודדת במרחב הזה במרחב של אוטונומיה, כי יש כאן היבטים של הורים ולחצים אחרים, אבל גמישות יותר רחבה בניהול של בית הספר הוא קריטי.

סער הראל: הסמנטיקה הזו חשובה, גמישות משמעותית.

שרן השכל: לא, המטרה היא לתת ממש יכולת גמישות בניהול התקציבים ובניהול התכניות החינוכיות.

משה טור פז: המפתח הוא שיש מישהו מלמעלה, רשות ומחוז, שמייצרים איזונים.

משה טור פז: כי בסוף כשיש לך 11 בתי ספר, אז אתה חייב לוודא שאף אחד מהם לא נופל.

סער הראל: כי הגבול בין אוטונומיה לאנרכיה הוא גבול דק מאוד.

משה טור פז: דרך אגב אוטונומיה גם מגדילה פערים אם לא מנהלים אותה נכון.

סער הראל: אוטונומיה זה גם אומר שאני נתקל במצב שבית ספר אומר שאת הילדים האלה הוא לא רוצה, זו אוטונומיה שלך?

סער הראל: זו לא אוטונומיה שלך אם אנחנו מדברים על אינטגרציות בין אוכלוסיות.

סער הראל: אני אומר שזו גמישות שמאפשרת מקומית התנהלות הרבה יותר מותאמת מבחינת משאבים, זה לא התנהלות של אוטונומיה כי אז אנחנו נגיע למקומות שכל אחד יעשה מה שבעיניו הוא רוצה וזה אנחנו תחת בעיות של משילות הרבה פעמים הרבה יותר מאשר מרחב של אוטונומיה.

סער הראל: אני רוצה להגיד משהו לכם, ועדת החינוך, שאפשר לקחת מכאן, זה ארבעה עקרונות מרכזיים.

סער הראל: אחת, יש כאן בית ספר שהוא מוביל מאוד ביכולת שלו לנהל פדגוגית חווייתית, לא פרונטלית כיתתית.

סער הראל: זה אותם המרחבים האלה, וזה בעיניי משהו שהמערכת צריכה לאמץ הרבה שיותר.

סיגל רמון: דרך אגב, עוד לא ראיתם את המטבח הלימודי, את חדר המחשבים, את מחנה יער.

סער הראל: אבל הם חוו את הרעיון.

שרן השכל: קודם כל זה מה שיוציא את הילדים שלנו מהמשבר הרגשי שהם חווים בשנתיים האחרונות.

שרן השכל: זה בדיוק המרחבים האלה, הם לא צריכים את המתמטיקה ואת העברית.

סער הראל: פה ראית בבולטות את זה.

שרן השכל: לגמרי.

שרן השכל: פה יכול להיות, ואני לא מכירה את בתי הספר, אבל ספציפית כאן זכיתם במנהלת שבאמת ידעה לקחת את מה שנתת לה ולעשות עם זה משהו.

שרן השכל: בשבוע שעבר ישבתי עם מישהי שסיפרה לי על מנהלת באזור הרצליה שהיא עושה הפוך לחלוטין.

סער הראל: הנה החיבור הזה למה זה לא צריך להיות מרחב של אוטונומיה, כי יש מקומות שאתה צריך להיות שם עמוק כי זה לא קורה.

משה טור פז: וזה גם מה שאנחנו רוצים, גמישות תעסוקתית.

שרן השכל: זה כן, מנהלים טובים צריך לדעת לתגמל אותם.

סער הראל: אבל עוד מילה על מה אפשר גנרית, חוץ ממרחב של פדגוגיה חווייתית.

סער הראל: יש כאן תהליך מאוד מעניין של מעברים, איך מייצרים מעברים.

סער הראל: דיברת איתי על נשירה, נשירה קורית במעברים.

סער הראל: אם המעברים לא נעשים כמו שצריך אנחנו במרחב גדול של נשירה.

סער הראל: אז כאן בבית הספר יש תהליך מאוד מעניין של מעברים בין גן לכיתה א', בין ו' אחרי זה בהמשך, בתוך השכבות.

סער הראל: זה גם מעניין וטכניקה, לא ניכנס פנימה איך עושים את זה, זה מעניין מאוד.

סער הראל: הנקודה השלישית זה מה שהיא אמרה פה על כיתות רגשיות, איך אתה משלב ילדים עם קשיים רגשיים ועם מקומות שהמרחב ההתנהגותי הוא כזה שצריך להכיל אותו ולהתמודד איתו, מה המינונים.

סער הראל: זו דוגמה טובה לאיך בית ספר עושה את זה עם שלוש כיתות בתוך בית ספר של 400 תלמידים, זה לא בית ספר ענק.

סער הראל: אז זו גם סוגיה של מה המינונים הנכונים לעשות את זה ואיך לעשות את זה.

סער הראל: פה זו דוגמה טובה איך לעשות את זה ומה נגיד מחוז יכול ללמוד במובן הזה כשהוא רוצה להעביר את זה למקומות אחרים באיך עושים.

סער הראל: גם זו נקודה חשובה מאוד שצריך להסתכל עליה.

רפי אבני: פה יש עוד חיבור רשותי.

רפי אבני: כשאנחנו מסתכלים על השמיכה הדמוגרפית ואני רואה שבית ספר אחד פתאום יורד מספרית אז הכיתה הבאה הקטנה תהיה שם ולאו דווקא פה.

רפי אבני: כל פעם לראות את האיזונים פה.

סער הראל: נכון, אפשר לפזר את זה רשותית, שלא בית ספר אחד מכיל את כל הכיתות האלה ובבתי הספר האחרים בכלל לא.

סער הראל: וגם האיזון הדמוגרפי הוא קריטי פה.

אסיף איזק: אני חושב שהנקודה המרכזית שצריך ללמוד מהקורונה, להפיק לקחים, ואני מקווה מאוד שגם משרד הפנים דוחף לזה, נבחרי הציבור, אני אומר לכם, זה אומץ כן לבזר סמכויות, להוריד אותם לשטח.

אסיף איזק: כי הרבה פעמים אהבו להחזיק את זה אצלם, תרים עוד פעם טלפון לשר.

יוסף טייב: אנחנו אומרים את זה כל הזמן, זה המסר שלנו.

אסיף איזק: זו הנקודה.

אסיף איזק: גם בקורונה, זה רק חידד לי את זה, גם ברמה היישובית וגם ברמה הבית ספרית וגם ברמה של רשות.

אסיף איזק: אם מועצה אזורית חוף כרמל הייתה ירוקה כל התקופה למה סער ואני בדיאלוג פנימי עם משרד הבריאות לא יכולים להחליט לגבי המרחב שלנו?

אסיף איזק: אני שואל שאלה אמיתית, שאלתי את זה גם את יפעת כשהיא הייתה עוד יושבת ראש ועדת הקורונה, למה?

אסיף איזק: כאילו למה יש עונש קולקטיבי?

אסיף איזק: צריך להעביר לנו סמכויות.

אסיף איזק: אם סומכים עלינו ביום יום, גם התושבים והתושבות מחכים מאיתנו לפתרון, הם לא מבינים למה מועצה ירוקה כל התקופה הזאת ובתי ספר נסגרים אחד אחרי השני, בלי חולי.

אסיף איזק: זו רק דוגמה אחת.

אסיף איזק: היא יכולה לקבל החלטות במסגרת הסמכות שלה.

אסיף איזק: ושלטון מרכזי שמבין שהכוח הוא לשחרר, לא להחזיק אצלו את הדברים, חייבים לראות איך משכללים את זה, כי בסוף אנחנו מוצאים את עצמנו שכל דבר אני דורש אישור.

סער הראל: צריך להגיד על זה משהו, הדוגמה פה היא דוגמה חלקית כי זו רשות שמועמדת לפרס חינוך ארצי, זאת אומרת לא כל הרשויות נמצאות ככה ולכן הדיפרנציאליות הזו היא קריטית.

סער הראל: אני רואה את זה במרחב של מחוז, יש לי רשויות חזקות מאוד, חוף כרמל מועמדת לפרס חינוך עכשיו, אבל תסתכל ימינה או שמאלה ואתה תראה רשויות שהמקום של להעניק את המרחב הזה הוא מאוד בעייתי.

אסיף איזק: קיבלנו עכשיו רשות איתנה.

שרן השכל: ברשות כמו שלך אין ספק, וזה גם חזרנו על זה בוועדה - - -

אסיף איזק: אבל זה מה שדיברתי איתך בכנסת, למה אני לא יכול להתחיל לבנות את גני הילדים שלי?

אסיף איזק: אני צריך לחכות לישיבה שתתכנס, שתתקצב.

אסיף איזק: למה?

אסיף איזק: אני רשות איתנה, תנו לי מסמך ממשרד החינוך שאומר: תבנה.

סער הראל: היום הוא נענש על בדיעבד, הוא בנה ולא קיבל אישור ולא מקבל כסף.

אסיף איזק: אני לא מקבל כסף, עכשיו אני בלחץ היסטרי, הם צריכים לבנות גני ילדים בעתלית ואין לי אישור.

משה טור פז: יש מכתב, אתה יכול לקבל מכתב.

אסיף איזק: אין, אין.

משה טור פז: פעם היה מכתב.

אסיף איזק: פעם היה, היום אין.

אסיף איזק: אני צריך לחכות.

משה טור פז: יש פקק תנועה היום בבינוי כיתות, בונים כל שנה 7,000 כיתות לימוד, אבל הפער הוא 37,000 אז יש הכרה בצורך, אז רשות בתור של התקנים - - -

אסיף איזק: אז תן לי את הכסף עוד שלוש שנים.

סער הראל: אני אסביר מה הפער.

סער הראל: יש רשויות שיש להן יכולת פיננסית לבנות ולקבל בדיעבד את הכסף.

סער הראל: היום האוצר לא מאפשר את זה, הוא אומר:

סער הראל: אם לא קיבלת ממני אישור ותבנה לא תקבל את הכסף.

יוסף טייב: בכמה כסף מדובר?

אסיף איזק: פחות או יותר מיליון שקל.

שרן השכל: שישה גנים.

משה טור פז: שישה מיליון שקלים.

משה טור פז: הוא בעצם אומר: תן לי לתת לך הלוואת גישור, אני אחזיר את זה כשיהיה לך.

סער הראל: נכון.

סער הראל: יש לי את היכולת, תן לי את היכולת ותחזיר לי.

אסיף איזק: אז אני אומר שלפחות תחריגו את הרשויות האיתנות.

אסיף איזק: לנו מקצצים בתקציבים, זה הזוי.

יוסף טייב: חייבים לתת להם את הכלים האלה.

משה טור פז: פעם האוצר היה אומר למינהל הבינוי, ליגאל, שיוציא מכתב ויתקצבו אותם ב-2023.

אסיף איזק: נכון, נגמרו הימים האלה.

אסיף איזק: אני בפברואר ואני צריך לפתוח כיתות בספטמבר.

אסיף איזק: איך אתם בונים בית, תגידו לי אתם, בתוך שבעה חודשים?

אסיף איזק: אני פותח, אני עושה את זה במבנים ארעיים ואז אני צריך להורים, למה צריך להסביר להורים את זה?

סער הראל: כמות הרשויות שלא יכולות לאפשר להם את זה גדולה מאוד, אז ממילא הן צריכות לחכות לכסף של המדינה, אבל אם הוא יכול צריך לתת לו.

אסיף איזק: תן לי את הכסף בעוד שלוש שנים, אבל תאפשר לי לבנות.

משה טור פז: זה פקק התנועה במינהל הפיתוח.

סער הראל: לגמרי לגמרי.

סער הראל: יש לי כמה רשויות כאלה שאומרות לי: תן לי לבנות, תממן אותי אחרי זה.

סער הראל: אני אתן לך הלוואה, המדינה, תחזיר לי בעוד שנתיים.

אסיף איזק: בספטמבר אין לי פתרונות לגנים, אין, ועדיין לא הייתה ועדה, עוד לא קבעו מתי היא תשב.

משה טור פז: אצל יגאל צרפתי זה עבד, עד 2014.

משה טור פז: היה בינוי.

סער הראל: לא, זה ברור, צריך לשחרר את זה.

סער הראל: זה קורה לי בביאליק, זה קורה לי במוצקין, זה קורה בחוף כרמל.

סער הראל: זה לא קורה בג'סר או בפורדיס.

סיגל רמון: אם יש מישהו שרוצה לשאול משהו אותנו.

שרן השכל: שאלנו תוך כדי.

שרן השכל: קודם כל תודה רבה על האירוח, באמת יישר כוח על העבודה המדהימה שאתן עושות פה, זה לא מובן מאליו, אנחנו מסיירים בהמון בתי ספר, בהמון רשויות, רואים ששמתם פה מחשבה ואת הנשמה שלכם, שאתם משקיעים פה בכל ילד וילד ובאמת מפה אנחנו לוקחים המון המון דברים יחד איתנו כדי לראות איך ניתן גם ליישם את זה הלאה במקומות נוספים.

שרן השכל: וזה לא מובן מאליו.

שרן השכל: אני בכלל חושבת שצריך לעשות איזה שהוא סוג של יום הוקרה למנהלים אחרי הגל החמישי הזה ומה שהם עברו.

שרן השכל: אז במידה שנחליט לעשות את זה בוועדת החינוך כמובן שנשמח להזמין אתכם לקחת חלק.

אסיף איזק: מקסים.

אסיף איזק: מקסים.

סיגל רמון: קודם כל יוזמה ממש מרגשת, זה בהחלט מאתגר, המחסור במורים.

סיגל רמון: אם אני יכולה להפנות איזה שהיא בקשה בעניין של עוד מורים, חסרים הרבה מאוד מורים.

יוסף טייב: הרגשתם את הנשירה?

יוסף טייב: מה שדווח עכשיו, בדרך לפה היה בחדשות, שמעתי על נשירת מורים.

סיגל רמון: בהחלט, עזבו באמצע השנה.

סיגל רמון: באוקטובר עזבה מחנכת עם קביעות במערכת, היא הרגישה שהיא לא יכולה.

סיגל רמון: שתי מחנכות נוספות - - -

יוסף טייב: כן, היה דיווח על זה בחדשות.

סיגל רמון: כן, זה נכון.

סיגל רמון: יש בקשה לפרישות.

סער הראל: הבעיה זה לא בפרישה, הבעיה בקושי לגייס חדשים.

סיגל רמון: לא מצליחים לגייס מורים חדשים למערכת.

שרן השכל: זה גם חלק מהתנאים של המורים המתחילים.

סער הראל: איך מגייסים כוח אדם.

סער הראל: והמצוקה, דרך אגב, פוגשת אותנו בגננות ובמקצועות מסוימים.

סער הראל: ובניגוד לתהליכים רגילים, זה קורה בעיקר במרכז הארץ, בחיפה, בתל אביב, הפריפריה דווקא בעניין הזה במצב יותר טוב.

סער הראל: לא הכול כמובן.

סיגל רמון: לפני שאתם יוצאים יש לנו שי קטן מאיתנו לכל אחד מכם.

סיגל רמון: (בהמשך הסיור)

אסיף איזק: טירת הכרמל גדלה מאוד, אתם תראו את זה עכשיו.

אסיף איזק: דרום חיפה, סמי עופר, גדל מאוד, המון שכונות ובעצם חיפשו פתרון, אי אפשר לתת טופס 4 אם אין לך פתרון ביוב, כי צריך להוריד את המים לאיפשהו, אז מכון טיהור המים שלנו זה הפתרון לטירת הכרמל חיפה ואנחנו גם מטהרים את השפכים של דלית אל כרמל ועוספייה.

אסיף איזק: אז זה לקח כמעט שלוש שנים לבנות אותו.

משה טור פז: השטחים שלכם?

אסיף איזק: השטחים שלנו, של ניר עציון.

אסיף איזק: אתם תראו את זה למטה, ליד חוות אהרונסון.

אסיף איזק: אז הקמנו אגודת מים, הייתה אגודת מים של 18 מושבים וקיבוצים.

אסיף איזק: המט"ש הוא של המועצה, המועצה מחזיקה את הבעלות יחד עם דליה ועוספייה ועכשיו הוספנו את עתלית באיחוד ובעצם בנינו מפעל שיודע לטהר 36 מיליון מ"ק ביממה.

אסיף איזק: מה זה לטהר?

אסיף איזק: זה מפעל שלוקח ביוב ומטהר אותו למים ברמה שלישונית.

אסיף איזק: מה זה מים ברמה שלישונית?

אסיף איזק: שאתה יכול להשקות איתו פירות וירקות.

אסיף איזק: וגם מה שבתוך האדמה.

אסיף איזק: זאת אומרת עוד דרגה אחת אפשר לשתות את זה.

אסיף איזק: יש כאלה ששותים את המים האלה, אבל אלה אנשים מופרעים, אבל אפשר לשתות את זה.

אסיף איזק: הטכנולוגיה ששמנו שם היא טכנולוגיה מהגבוהות ביותר.

אסיף איזק: משם, ממכון טיהור השפכים שלנו, זה מזרים את זה לרשת המאגרים של כל חוף כרמל ומשם לשדות.

אסיף איזק: במאגר הבונים גם עשינו פוטו וולטאי, עם שיכון ובינוי.

אסיף איזק: יש לנו את הכי גדול בארץ והוא מייצר 22 מגה בייטס, זה כמו תחנת כוח קטנה.

אסיף איזק: אנחנו עכשיו עושים את מאגר מעין צבי ככה ועשינו תכנית כוללת, עכשיו אישרנו אותה.

שרן השכל: בעצם כל הרשויות מסביב זה הכנסות גם למועצה?

אסיף איזק: מי שמזרים אלינו משלם דמי הזרמה, אבל זה לא הכנסה, זה יותר לתפעול.

אסיף איזק: אין בזה כסף כי מי שקובע את המחיר זה רשות המים.

אסיף איזק: זה יותר לתפעול של זה.

משה טור פז: והמים להשקיה זה גם?

אסיף איזק: המים להשקיה זה רווח נקי שלנו, בגלל זה היינו מוכנים שזה יהיה אצלנו.

משה טור פז: אז אתם בעצם מקבלים את המים להשקיה?

אסיף איזק: כן.

אסיף איזק: אגודת המים שלנו אחראית על מאגרי המים שלנו והיא מחלקת אותם לחקלאים.

אסיף איזק: בזמנו ככל שיש לך מכסות ואתה חורג מהן החקלאי משלם קנסות.

אסיף איזק: כשיש לך מים מושבים המחיר של המים יורד.

אסיף איזק: אם אני יודע להבטיח מחיר מים נמוך אני יודע להבטיח את החקלאות בחוף כרמל ל-30 השנים הקרובות.

אסיף איזק: המט"ש הזה והמאגר חדש בבונים שעשינו ועוד מאגרים במעין צבי, יש לנו מספיק מים ל-30 השנה הקרובות לכל הגידולים, כי כמות הקרקע לא תשתנה, אולי רק תקטן, בוועדות הגיאוגרפיות, אבל היא לא תשתנה.

אסיף איזק: עכשיו הקמנו עוד חברת בת, שהיא חברת האנרגיה שלנו.

אסיף איזק: היא מרוויחה את הכסף מהפוטו וולטאי, כי זו אגודה שהחקלאים הקימו יחד איתנו, הכסף הזה הולך להוזלת מחיר המים.

אסיף איזק: החקלאים פתאום נהיו עושים כסף מאנרגיה.

אסיף איזק: אם פעם מחיר קוב מים עלה 1.70 שקל, היום הוא כבר 1.40 שקל, אנחנו רוצים להגיע מתחת לשקל, זאת אומרת המים יהיו גם מים זולים לחקלאות, זה עם אנרגיה מתחדשת שתומכת בחקלאות.

שרן השכל: מדהים.

שרן השכל: עודד פורר מכיר את כל זה?

אסיף איזק: הזמנתי אותו לסיור בחוף כרמל.

אסיף איזק: אני רוצה להראות לו גם את החשבוניות, כמה אנחנו מוכרים את הבננות וכמה היא נמכרת ברמי לוי, כי זה מעצבן אותי.

שרן השכל: כמה?

אסיף איזק: בדרך כלל הפער הוא בין 50% ל-100%.

משה טור פז: תגיד מספר, בכמה אתם מוכרים?

אסיף איזק: זה תנודתי.

שרן השכל: 50% זה סביר.

אסיף איזק: רמי לוי לוקח על מה?

אסיף איזק: מה הוא עשה?

אסיף איזק: שם במדף?

אסיף איזק: 50% רווח?

שרן השכל: בכל זאת זה להחזיק עובדים.

אסיף איזק: אבל אם החקלאי שלי מקבל על הפלפלים שלו 2.5 שקל או 1.5 שקל ומוכרים את זה בשבעה שקלים ומוכרים את זה בשישה שקלים, החקלאי רואה שקל וחצי.

אסיף איזק: מה עשיתי?

אסיף איזק: כי גם זה עצבן אותי, הלכתי לבננות חוף, זה תאגיד חקלאי ענק שאנחנו הקמנו אותו, הקיבוצים הקימו אותו ועכשיו הצטרפו אליו עוד, אחד מהתאגידים הגדולים בארץ, 1,200 עובדים היום, חקלאות מדהימה, אמרתי להם שנקים שוק איכרים שלנו, אנחנו נמכור ישירות.

אסיף איזק: בתחילת פברואר אנחנו נמצאים בוועדה המחוזית לאשר את שוק האיכרים הראשון שלנו, אנחנו רוצים להקים בכל הארץ כאלה ולחתוך את העניין של המכירה הישירה.

אסיף איזק: למרות שהם מוכרים ישירות לרמי לוי כי הם חזקים, הם עושים איתו הסכם לכל השנה.

אסיף איזק: הכסף לא הולך לחקלאים, זה האבסורד, זה מה שכואב לנו.

אסיף איזק: אחד הדברים שקבעו לחקלאים זה המים, הדבר השני זה העובדים הזרים, שגם שם יש בעיה.

אסיף איזק: זה איילת, משרד הפנים, להביא עוד תאילנדים, לפתוח את הגבולות של העובדים הערבים כי אין מספיק חבר'ה ישראלים שרוצים לעבוד בחקלאות.

אסיף איזק: אני אומר את זה בכאב, למרות שבבננות החוף זה הפוך.

אסיף איזק: זה קצת לגבי חקלאות ומים ומה עשינו עם זה, אז גם שוק איכרים, גם פוטו וולטאי שמוזיל את מחיר המים, גם קלטנו ועשינו פתרון בעצם, החקלאות היא הפתרון של הצמיחה הדמוגרפית, כי בלי המטע שלנו אי אפשר לתת טופסי 4, לא בחיפה, זה מין מערכת כזאת שיצרנו אותה.

שרן השכל: ג'סר זה חלק מהמועצה שלכם?

אסיף איזק: לא, ג'סר זו מועצה מקומית נפרדת.

שרן השכל: אז מה אצלכם יש?

שרן השכל: את עין חוד?

אסיף איזק: עין חוד, כן.

שרן השכל: ויש שם גני ילדים, יש שם בתי ספר?

אסיף איזק: בעין חוד יש גן ילדים.

אסיף איזק: עכשיו אנחנו עושים תב"ע חדשה ליישוב, שהם יוכלו לגדול.

אסיף איזק: השקענו עד עכשיו יחד עם משרד השיכון משהו כמו שמונה מיליון שקל בשיקום תשתיות.

אסיף איזק: אנחנו בונים להם מבנה רב תכליתי ראשון ביישוב, כביש גישה.

משה טור פז: כמה משפחות יש שם?

אסיף איזק: 200.

אסיף איזק: אבל שנים הם לא עסקו בזה, גם מהפחד שלהם מהמינהל.

אסיף איזק: אנחנו עכשיו עושים הסדרה.

אסיף איזק: הלכנו לבית המשפט איתם לעשות הסדרה, להכיר במי שהיה ב-48' על הקרקע שזה הבית שלו.

אסיף איזק: שם זה נושא מאוד רגיש, הם הרי שואפים לבתים שלהם בעין הוד.

אסיף איזק: זה המצב.

אסיף איזק: הם פשוט דילגו גבעה אחת וחיכו שנפסיד במלחמת העצמאות.

משה טור פז: ואז מה, הם בנו על הקרקעות של רמ"י?

אסיף איזק: הם פשוט נמצאים על הגבעה הזאת מ-48', זה הסבא של הסבא.

משה טור פז: הם בנו שם?

אסיף איזק: הם בנו, בטח, יש שם יישוב, יישוב מוכר, הוא מעל הקו, אבל בלי תב"ע מאושרת, בלי אפשרות לגדול.

אסיף איזק: אנחנו עכשיו משדרגים להם את כל התשתיות.

שרן השכל: לאן הם שולחים את הילדים בבית הספר?

אסיף איזק: היסודי והתיכון שלהם זה היה לחיפה ולפורדיס.

אסיף איזק: אני רציתי, החלום שלי היה שהם ילמדו ב'העומר', לפתוח כיתה שלהם ב'העומר', הם לא מוכנים.

משה טור פז: לא היה ביקוש ליהודי-ערבי?

אסיף איזק: לא, הם לא מוכנים, כי המנהיגות של הכפר לא הייתה מוכנה שהילדים שלהם ילמדו עם בנות ובנים שלא מתנהגים כמוהם, לא מתלבשים כמוהם.

משה טור פז: זה כפר מאוד מסורתי?

אסיף איזק: לא מאוד, זה לא מאוד, הם בסך הכול אנשים מאוד מודרניים והכול, אבל עדיין הוא לא רוצה ש – יש פה פערים.

אסיף איזק: חלקם לא יודעים עברית עד גיל מאוחר, אז סער אמר שנביא תקציבים, נביא מורה, נביא כיתה ייעודית, הם לא היו מוכנים.

שרן השכל: חבל.

אסיף איזק: נכון, אבל זה בעיניים שלנו, בעיניים שלהם הם שומרים על הצביון שלהם ואני מכבד את זה.

משה טור פז: כמה ילדים זה?

אסיף איזק: יש שם כיתה שיוצאת כל שנה, אפילו קצת פחות, 15 ילדים, זה לא מלא, אבל הייתי מת לקבל אותם ב'העומר'.

אסיף איזק: תראו איזה פסיליטיז.

אסיף איזק: לא היה עם מי לדבר.

משה טור פז: ודו לשוני לא היה צומח אצלך?

אסיף איזק: לא.

משה טור פז: מצדם?

אסיף איזק: זה לא מספיק.

אסיף איזק: בשביל דו לשוני אני צריך מעטפת.

אסיף איזק: אשתי במקרה ניהלה בתי ספר דו לשוניים של 'יד ביד', אני צריך מעטפת, נגיד כמו בדרום השרון שיש לך מעטפת של הכפרים, או בחיפה, שיש לך את חיפה.

אסיף איזק: פה אין לך מספיק, מי יבוא לפה?

שרן השכל: אבל בפורדיס הם לא ירצו לשלוח אם יש בית ספר איכותי יותר דו לשוני?

אסיף איזק: גם לא, יש להם - - -

שרן השכל: כי מה?

שרן השכל: עד כמה מערכת החינוך שלהם שם טובה?

אסיף איזק: קודם כל זה דורש ממני להקים עוד בית ספר, ב'העומר' אין לי מקום יותר בכיתות ועם הגידול של המושבים זה מצריך בית ספר נוסף חדש, איפשהו, צריך קרקע.

אסיף איזק: זה מאגר ניר עציון ומצד שמאל אתם תראו את המטע שלנו.

אסיף איזק: אנחנו מסיימים את השלב הראשון, אתם תראו את השלב השני אחרי זה.

משה טור פז: מאיזה תקציב מגיע המט"ש?

אסיף איזק: מהאוצר.

אסיף איזק: רוב הכסף, 90% הגיע מהאוצר, מטה הדיור הלאומי, רשות המים.

אסיף איזק: אפשר לראות את זה שמאלה, קשה לראות את זה, רואים את המנופים עובדים שם?

אסיף איזק: שם זה נמצא.

משה טור פז: זה כסף אוצרי שנכנס כהלוואה או כמענק?

אסיף איזק: לא, זה הגיע הפוך.

אסיף איזק: זה הגיע דרך הסכמי הגג לרשויות ודרך הרשויות אלינו.

אסיף איזק: רשות כמו טירת הכרמל שחתמה על הסכם גג אז אמרו לה שאת עניין הביוב המדינה פותרת בהסכם הגג, אז הכסף הזה הלך לפה.

אסיף איזק: חיפה אותו דבר.

אסיף איזק: אתה מבין מה אני אומר?

אסיף איזק: זה עשה סיבוב כזה.

משה טור פז: כאילו הסכם גג, אבל הכסף בסוף מושקע פה?

אסיף איזק: כן.

משה טור פז: מי בונה את זה?

אסיף איזק: אלקטרה בנייה.

משה טור פז: במכרז שלך?

אסיף איזק: מכרז שאנחנו ניהלנו אותו, מ-א' ועד ת'.

אסיף איזק: אבל גם כן מכרז מאוד מעניין, תלת ממד, אם בצ"מ, כאילו משהו הזוי, ברמה מאוד גבוהה.

משה טור פז: מכרז מורכב?

אסיף איזק: מורכב מאוד, עם הזמנת חלקים, אבל זה עובד.

משה טור פז: ומי מנהל את המט"ש?

אסיף איזק: המנכ"ל שלי.

אסיף איזק: לא מנכ"ל המועצה, זה תאגיד עירוני, הוא נקרא 'מי חוף הכרמל'.

אסיף איזק: כמו שאתם רואים פה, הרבה רשת של בננות, זה פטנט חדש בעשור האחרון, השקעה שתוך שלוש שנים מחזירה את ההשקעה.

משה טור פז: מה, להכניס לחממות?

אסיף איזק: זה לא חממות, זה בתי רשת מאווררים.

אסיף איזק: הבננה היא סובטרופי, היא צריכה את החום ואת הלחות וימים קרים כמו היום בעבר היו פוגעים בפרי, היום זה כבר לא פוגע, אנחנו יודעים לשמור על הפרי גם בימים כאלה.

אסיף איזק: התוצר שלנו כל השנה, כל השנה יש בננות.

אסיף איזק: לא יודע אם אפשר לראות מפה, יש פה גם פירות וירקות, יש פה שסק.

אסיף איזק: זה פלפלים או חצילים.

אסיף איזק: הבננה היא צרכן מים מאוד גדול, בגלל זה המים מאוד חשובים.

אסיף איזק: זה הכול פירות וירקות.

אסיף איזק: זו החווה של מגדים.

משה טור פז: ההשקעה של הרשתות זה הקיבוצים לקחו על עצמם?

אסיף איזק: זה מושב מגדים, כל חקלאי משקיע בעצמו, אבל הוא יודע שזה חוזר אליו.

אסיף איזק: הוא פשוט חסין והתוצר הוא יותר גדול כי זה יוצר חום ולחות שהבננה אוהבת.

אסיף איזק: זה כאילו בחממה, אבל היא פתוחה, כי יש בה חורים.

אסיף איזק: זה כבר של הקיבוץ שלי, של החותרים.

משה טור פז: כמה ילדים בשנתון יש היום בקיבוץ החותרים?

אסיף איזק: עכשיו אנחנו סיימנו את ההרחבה השנייה שלנו, מעל 20.

משה טור פז: קיבוץ חי, בועט.

אסיף איזק: קיבוץ חי, אחרי שנים ארוכות מאוד של משבר כלכלי עצום שהיינו בו.

אסיף איזק: יצאה לי הזכות להיות יושב ראש הוועד הממונה של הקיבוץ, זה היה חלק מההבראה שלו.

משה טור פז: הוא מופרט?

אסיף איזק: כן, מופרט לגמרי.

אסיף איזק: יש ערבות הדדית, יש תמיכה ויש מנגנונים של תרבות, בקיצור הוותיקים פה עטופים.

אסיף איזק: כל המנגנונים של הערבות ההדדית נשארו, קרן איזונים, הכול.

אסיף איזק: זו כבר התפתחות של טירת הכרמל.

אסיף איזק: אפרופו לאיפה הביוב הולך, זה אדמות שאני יישבתי, זה האדמות של קיבוץ החותרים.

שרן השכל: זה טירת הכרמל שהם מתרחבים?

אסיף איזק: הם כבר לא מתרחבים יותר, זו התרחבות חדשה שלהם.

אסיף איזק: הם רוצים להתרחב, אפרופו, לכפר גלים.

שרן השכל: מה שאמרת לי, כן.

אסיף איזק: כן, בדיוק.

אסיף איזק: זו הכניסה לקיבוץ.

אסיף איזק: כל זה כביש 4, הוא אמור להיות דו נתיבי, דו מסלולי.

אסיף איזק: אלה השכונות החדשות של טירת הכרמל, הכול חדש, כל הבנייה היא חדשה.

אסיף איזק: אנחנו מגיעים לכפר גלים שהוא כפר נוער.

אסיף איזק: הוא יישוב כמו כל היישובים במועצה, יש להם נציג במליאה, יש להם הכול, ויש פה בית ספר של המועצה.

אסיף איזק: בית ספר תיכון שמקבל את הילדים מקיבוץ החותרים, מעתלית, ממגדים, בהתאם לקו המיפוי שלהם.

אסיף איזק: שם יש בחירה.

משה טור פז: הפנימייה היא של משרד החינוך?

אסיף איזק: לא, החינוך ההתיישבותי.

משה טור פז: כמה ילדים בפנימייה?

אסיף איזק: להערכתי סביב 200, נשמע את זה עכשיו.

אסיף איזק: הם חיים במרחב כזה שהוא גם כפר נוער, הוא גם מנוהל על ידי עמותה כי הקרקעות שייכות לעמותת כפר גלים, זה לא של המועצה.

אסיף איזק: בית הספר שלנו שם, בית ספר תיכון בתוך כפר נוער.

משה טור פז: את כל סיפור היטלי הביוב פה, בכפר גלים, איך עשית?

אסיף איזק: הם שילמו.

משה טור פז: העמותה?

אסיף איזק: כן.

אסיף איזק: לעמותה יש רווחים, יש פה אזכרות, יש פה קייטנות.

משה טור פז: זה מספיק להחזיק?

משה טור פז: הרי פנימיות הן גירעוניות בהגדרה.

אסיף איזק: עוד פעם, זה עניין של יזמות, זה עניין של מעוף, זה עניין של ניהול חזק, וגם אנחנו עוזרים כאן כמועצה.

אסיף איזק: אפרופו טירת הכרמל, זה אדמות של כפר גלים שהם החזירו לטירת הכרמל.

משה טור פז: מה זה החזירו?

משה טור פז: המינהל פיצה אותם?

אסיף איזק: כן.

משה טור פז: 30,000 שקל לדונם?

אסיף איזק: עכשיו הם מנסים פה, פה כבר הם רוצים לקחת, זה כבר לעבור את הכביש.

אסיף איזק: יש להם שכונות חדשות שמאושרות.

אסיף איזק: כאילו מה?

אסיף איזק: הבננות פה זה שותפות עם בננות החוף והרווחים הולכים פה לפנימייה.

אסיף איזק: ככל שאתה מוריד, לא משנה אם תפצה אותי פעם אחת ב-30,000 שקל למשך 20 שנה זה לא ייתן.

משה טור פז: זה מהלכים של רמ"י?

אסיף איזק: בדיוק.

משה טור פז: יש את זה לכמה כפרי נוער, אני חושב שאנחנו צריכים לשבת על הנושא הזה.

אסיף איזק: זה שם אותנו במצב של מגננה, למרות שאין לי בעיה עם מלחמות, זה בסדר, אבל יש פה חוזה משפטי מול רמ"י שאסור להם ליזום, ורק אם שר השיכון ושר – חותמים על זה, אבל עדיין הרי זה משהו שלא יבנו בו בחיים, זה מין חזירות כזו שאני לא יכול לקבל אותה, על חשבון כפרי נוער.

אסיף איזק: זה מוציא אותי מדעתי.

אסיף איזק: (בהמשך הסיור)

אסיף איזק: לפני שאנחנו עוברים לתחנות ניתן למנהלת להציג ולהסביר.

אלפא וינברגר: צהריים טובים.

אלפא וינברגר: אני ככה בקצרה אספר את הסיפור של כפר גלים.

אלפא וינברגר: הסיפור של כפר גלים הוא סיפור במיוחד, סיפור בצמיחה.

אלפא וינברגר: כמה מספרים, כפר גלים בתשע"ה עמד על 300 תלמידים בבית הספר עם זכאות לבגרות של 30%, כיום אנחנו נמצאים, גם בשנים האחרונות, בצמיחה מספרית, 640 תלמידים, 200 מורים.

אלפא וינברגר: זאת אומרת צמיחה בהישגים, צמיחה במספרים.

אלפא וינברגר: כפר גלים הוא בית ספר של מועצה אזורית חוף הכרמל, הוא נמצא בתוך כפר נוער כפר גלים, ויש פה ילדים על כל הקשת, באמת, זו הרב תרבותיות לשמה של החברה הישראלית, יש לנו פה מושבניקים וקיבוצניקים ויישוב עירוני ויהודים ולא יהודים ודתיים וחילוניים, כל הקשת.

אלפא וינברגר: יש פה את הפרויקט של נעל"ה, ילדים שעולים לפני הורים, כאן בפנימייה, זאת אומרת כולם כאן נמצאים.

אלפא וינברגר: יש לנו גם רגעי משבר, אנחנו יודעים ולומדים תוך כדי לחיות ביחד גם באי הסכמה.

אלפא וינברגר: אז זה ככה בקצרה על כפר גלים.

אלפא וינברגר: לפני כשנתיים המועצה יצאה במו"פ מועצתי לבתי הספר היסודיים ושני בתי הספר התיכוניים, שכל בית ספר בעצם ימצא ויחזק את הייחודיות הבית ספרית שלו בהלימה לציר מארגן מועצתי.

אלפא וינברגר: יש את הציר המארגן הבית ספרי והיה הציר המארגן המועצתי, ובעצם אנחנו יצאנו לדרך כאשר אנחנו דייקנו את הייחודיות הבית ספרית שלנו, בתהליך של שנתיים ידענו לדייק את דמות הבוגר של כפר גלים, מה אנחנו רוצים.

אלפא וינברגר: זה היה לפני הקורונה, הקורונה נתנה לנו את האישור ואת החותמת, עם מה יוצא בוגר, בוגרים שייצאו לחיים עם סל פנימי לעולם משתנה, לעולם טכנולוגי, מתקדם, לא לנוח, לדעת להתמודד עם הלא מודע.

אלפא וינברגר: זה בעזרת תהליך המו"פ מועצתי.

אלפא וינברגר: אנחנו כן יודעים בכפר גלים לעבוד בשיתוף פעולה, ממקום של שוויון, יש פה את בית ספר 'יחד' והמשותף, יש דברים שאנחנו עושים במשותף והם מועצתיים.

אלפא וינברגר: כחלק מהתפיסה ההוליסטית של תלמיד והשילוב בין הפורמלי לבלתי פורמלי אנחנו נמצאים בקשר הדוק עם רכזת הנוער המדהימה, אם זה באירועים, אם זה בטיולים שנתיים, אם זה כל תחום המנהיגות, איך התלמידים שלנו מעורבים בתחום של מנהיגות בפרויקטים של העצמה ומנהיגות.

אלפא וינברגר: אני רוצה כן לדייק את מה שאנחנו נציג היום.

אלפא וינברגר: חלק מהתפיסה של המועצה שיוצאים לדרך עם חממות, בחטיבת הביניים וב - - - כפר גלים ידע לדייק פה בעצם שש חממות בחטיבת הביניים כאשר זה יום למידה אחר.

אלפא וינברגר: בחיים יש לנו את החלק העיוני ויש את החלק ההתנסותי חווייתי.

אלפא וינברגר: ידענו לזקק שש חממות שכל חממה נותנת גם מענה ויש מקום של להצמיח ולהעצים את המצוינות האישית של הילדים.

אלפא וינברגר: בחטיבה העליונה אנחנו כבר במצב של פיתוח של פקולטות, פקולטה ראשונה שכבר יצאה לדרך, הפקולטה המדעית טכנולוגית יישומית, אתם תראו איך אנחנו מחברים ביחד רב תחומיות של פיזיקה עם אמנויות העיצוב, עם IOT שזה מכטרוניקה, עם מדעי המחשב, איך ילדים ביחד סביב פרויקטים, איך הם עושים את זה, איך הם לומדים ביחד בשיתוף פעולה.

אלפא וינברגר: אני כן רוצה, כשאתם הולכים ככה בפעימות, על קצה המזלג, יש לנו מגמת מדעי החקלאות, התמחות בבעלי חיים, חשוב לי להראות לכם את הרצף השש שנתי, איך זה חלק מתוך חממה במדעי הטבע והסביבה בחטיבת הביניים, ואיך בתיכון זו מגמה ויש לה המשך בצבא ולאחר מכן עם תעודה.

אלפא וינברגר: אנחנו נתחיל עם שתי החממות של חטיבת הביניים, אנחנו נעבור לחטיבה העליונה כדי שנוכל לשלוח את הילדים היקרים.

דני גילדין: רק להזכיר במשפט את הדרג המתנדב של ועד ההורים של הכפר.

אלפא וינברגר: קודם כל חשוב לי להגיד תודה רבה לילדים המעניינים שלנו.

אלפא וינברגר: אתם יכולים לשאול איזה שאלה, קורונה, לא קורונה, מה שאתם רוצים, הם מקסימים והם נמצאים פה.

אלפא וינברגר: ויש פה את צוותי החינוך שמלווים אותנו, רכזות פדגוגיות, סגנית מנהלת, המנהלות היקרות שנמצאות פה, ענבל, מנהלת חטיבת הביניים, הילה, מנהלת התיכון.

אלפא וינברגר: יש לנו פה הורים יקרים שגם הם חלק מהשותפות שלנו.

אלפא וינברגר: אז שיהיה לכם ביקור מוצלח.

אלפא וינברגר: (סיכום היום)

אסיף איזק: קודם כל אני רוצה להודות לחברי הכנסת, אמרתי את זה, זה כיף גדול, מרענן ומרגש, אתם יורדים לשטח, שומעים, שואלים, אני חושב שזה מחדד את העשייה שלכם וגם את היכולת לתת מענה רחב יותר לכל מיני מקרים ספציפיים ואני באמת מודה לכם שבאתם לפה.

אסיף איזק: נשמח לשמוע גם את ההתרשמות שלכם, אבל דיברנו הרבה הרבה הרבה ואני רוצה לתת לכם את תכנית האב שלנו, את העבודה שמעל שנה שרפי מוביל עם כל השותפים, שחלקם נמצאים ונמצאות פה בחדר, אז זה המגדלור שלנו ולאורו אנחנו הולכים.

אסיף איזק: אנחנו כבר בשנה הראשונה של היישום של חלק מהדברים.

אסיף איזק: כל דבר אנחנו משתדלים שיהיה ישים, ולא יהיה קשקושים באוויר.

אסיף איזק: אני רוצה להגיד תודה לכפר גלים, למנהלים ולמנהלות, לכל מי שלקח חלק.

אסיף איזק: בעשייה שלנו לפחות יש מקומות שאתה מגיע אליהם ואתה מרגיש ככה רווחה, ככה שהחמצן מגיע לכל המקומות הנכונים בגוף, זה מסביר לי לפחות למה בחרתי את המקצוע המוזר הזה, ראש מועצה, בתקופה כזאת.

אסיף איזק: אז באמת יישר כוח, אני מקווה שתמשיכו לחלום ולמשוך את המערכת מעלה מעלה ואנחנו כמובן עומדים לרשותכם, לימינכם ולשמאלכם.

אסיף איזק: אז זהו, הסיכום שלכם.

משה טור פז: אני רק אומר מצדי תודה, לפני שיושבת הראש תסכם.

משה טור פז: באמת ראינו מערכת חינוך מאוד מאוד מרשימה, שאולי מתחילה בדבר הזה שמתכננים כמה שנים קדימה ובונים מה רוצים וחולמים ואז מגיעים למקומות הנכונים.

משה טור פז: אני חושב שהסיכום במקום הזה, כפר גלים הספציפי, ובמתחם הזה, הוא באמת איך עושים חינוך מיטבי, אני אומר את זה לכל הצוות והמנהלים.

משה טור פז: יש פה גם שותפויות של רשות מקומית, עמותה, ועד מנהל וצוות מקצועי מאוד לא מובנים מאליהם.

משה טור פז: דיברנו קצת בדרך על כמה השותפויות האלה הן קריטיות וכשהן לא נמצאות אז כמה קשה להגיע לאיכויות שאנחנו רואים פה.

משה טור פז: ואנחנו גם משתדלים לקחת את הדברים האלה חזרה מחר בבוקר לדיונים בוועדת חינוך ולהביא את זה לידי ביטוי בתובנות שאנחנו לומדים מכם.

משה טור פז: אז מצדי תודה רבה לכם.

אסיף איזק: תודה.

שרן השכל: קודם כל אני רוצה להודות לכולכם על הסיור הבאמת מלמד, בשבילנו כוועדת חינוך.

שרן השכל: אני רוצה לומר לך, אסיף, זה לא מובן מאליו שראש מועצה משקיע כל כך הרבה בחינוך של הדור הצעיר.

שרן השכל: אני אומרת לך, אנחנו הולכים להמון מועצות ולהמון רשויות וההשקעה, החזון, שאתם השקעתם פה, וברור לי שזה שיתוף פעולה בינך לבין רפי, וזה מדהים גם לראות את השותפות הזו.

שרן השכל: הרבה פעמים ראשי מועצה ככה, כשדבר מצליח, לוקחים לעצמם ואסיף ככה חוזר ואומר שהכול נעשה ביחד, בשותפות, בחיבור.

שרן השכל: זה משהו מדהים, ייחודי, מרגישים שזה מגיע ממקום פנימי.

שרן השכל: רואים שכל הקהילה נרתמה לתוך המהלך האסטרטגי הזה של ממש שינוי המציאות ואנחנו יודעים שבסוף השרשרת בני הנוער פורחים מהדבר הזה.

שרן השכל: קודם כל אני למדתי כמה דברים, אני חושבת שההשתקפות של מה שראינו מבני הנוער, ורואים כמה הם אוהבים את זה ומה הם רוצים לעשות וכבר מדברים על העתיד וכמה זה נתן להם, בסוף הם שואבים את זה מכם, מהצוות.

שרן השכל: אתם מעניקים להם את החום הזה, את הכלים לעשות דברים מדהימים.

שרן השכל: כלומר מי שהיה כאן יש לו קפיצת מדרגה מטורפת מאשר בתי ספר אחרים, אין פה בכלל שאלה.

שרן השכל: אז באמת אנחנו ספגנו, לקחנו, אני חושבת שיש פה המון מודלים שחשוב לשתף ולהעביר גם הלאה למועצות ולרשויות נוספות.

שרן השכל: קודם כל כל דבר שאתם תצטרכו כאן הוועדה לרשותכם, מהבחינה הזאת ההשקעה בילדים ניכרת כאן.

שרן השכל: אנחנו עוסקים בכל כך הרבה מהמשברים והקשיים והאתגרים של השנים האחרונות וכיף לראות צוותים שהשקיעו, וזה גם נדיר שיש לך כאלה צוותים ייחודיים שמצליחים להוציא מבני הנוער את הדברים הטובים.

שרן השכל: אנחנו רואים מה הרבה מאוד מבני הנוער חווים כרגע ואנחנו ראינו רק לפני שבועיים מחקרים על אלימות נוראית, עלייה באלימות, תקיפות מיניות, התמכרויות, באמת מקרים מאוד מאוד קשים ורואים שמה שאתם מעניקים כאן לבני הנוער הוא משהו אחר שמהכאוס הענק הזה של הסגרים וחוסר הוודאות וחוסר היציבות יש להם פה מקום מצליח למקום הפנימי שלהם.

שרן השכל: אני מבינה שיש כמה קשיים, שגם דיברנו עליהם, אנחנו כאן כדי לסייע בעניין הזה, לדעתי אנחנו כבר בשבועות הקרובים נקיים דיון על אישורי בנייה של פיתוח חינוך, של גני הילדים, נקווה שזה קצת יעיר את המערכת ובאמת הם יתחילו במקום למשוך את זה ולמרוח את זה, אז באמת לפחות האישורים, גם המועצה שלך וגם מועצות רבות, מחכות להם, אבל בעיקרון באמת כל דבר שצריך אנחנו עומדים כאן לרשותכם.

שרן השכל: תודה רבה ממש.

קריאה: כפר גלים מאוד אוהב לארח, הילדים אוהבים לארח בכפר גלים, במקום המיוחד הזה, באמת אני קוראת לזה כמו סנטר על פארק, הריאה הירוקה הנושמת ופועמת באזור, אז אנחנו רוצים לכבד אתכם בשי מכפר גלים לדרך.

קריאה: דני הסביר, הדברים שאנחנו נותנים לדרך כשי זה טיפ סיום, מושמוש בצופים.

קריאה: זה מתוך כפר גלים.

קריאה: דני ישתף בזה.

דני גילדין: אם זה קשור אליי באיזה שהיא צורה אז תמיד זה יהיה מחובר לקולינריה באיזה שהוא אופן.

דני גילדין: בתוך כל הטרפת של השנתיים האלה הרגשנו שהילדים צריכים קצת הפוגה, קצת יותר לעשות דברים שהם לנקות את הראש ולחוות דברים יותר לכיוונים של יזמות, אז הקמנו פה מאפייה קטנה ואנחנו אופים עוגיות ואופים פשטידות ונותנים לילדים את הזמן ככה קצת לנקות את הראש וגם להיות מעורבים בשרשרת הייצור ובשרשרת המכירה.

דני גילדין: ברוך ה' בקהילה של 2,000 ילדים יש הורים ויש עובדים, אז רצינו לשלוח אתכם לדרך עם משהו מתוק מאיתנו, עם עוגיות טובות.

שרן השכל: אני אומרת, אם אני חוזרת מיום עבודה עצבנית, עם מיליון דברים, ונכנסת הביתה, אני הולכת, מתחילה לחתוך, לבשל, להכין, זה כמו מדיטציה בשבילי.

שרן השכל: זה כל אחד והצד שלו.

דני גילדין: אז אנחנו נותנים להם ככה להרגיש עם הבצק, להוציא שם את כל האגרסיות וזה עובד נהדר.

שרן השכל: תודה רבה.