ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 74, 2022-01-26 09:35

אפרת רייטן: בוקר טוב.

אפרת רייטן: אני רוצה בבקשה להתחיל את הדיון, חברי הכנסת, אנא שבו.

אפרת רייטן: ועדת העבודה והרווחה, 26.1.2022, כ"ד בשבט תשפ"ב.

אפרת רייטן: השעה 9:35 בבוקר.

אפרת רייטן: ועדת העבודה והרווחה מתכנסת לדון בהצעה לסדר בדיון מהיר שהגישו חברי הכנסת נעמה לזימי, טטיאנה מזרסקי, עאידה תומא סלימאן ויצחק פינדרוס, בנושא קיצור יום העבודה של הרופאים המועסקים בתורנויות.

אפרת רייטן: אנחנו נשמע בהתחלה את חברי הכנסת.

אפרת רייטן: לאחר מכן את הנציגים שיושבים כאן איתנו ממשרד הבריאות והמתמחים.

אפרת רייטן: חברת הכנסת נעמה לזימי, את כתובה לי ראשונה.

נעמה לזימי: תודה רבה כבוד יושבת ראש הוועדה, אפרת רייטן, וכל חברים וחברות הכנסת.

נעמה לזימי: תודה לכל מי שנוכחים והגיעו לכאן.

נעמה לזימי: אני אפתח ואגיד שהמאבק של המתמחים, אני זוכרת עוד כשהוא קם עוד ואיך הסתכלתי על זה בהשתאות.

נעמה לזימי: הוא אחד המאבקים ההירואים והחשובים שהיו בישראל בשנים האחרונות.

נעמה לזימי: והוא התנקז לנקודת קצה דווקא במשבר רפואי גדול שהנכיח לציבור כולו את המצב הבלתי נתפס שבו מי שאמורים להציל חיים וצריכים להיות בראש סדר העדיפויות לטיפול, לתחזוק שוטף, לכל מה שצריך להיות במובן הזה, היו מופקרים במשך שנים.

נעמה לזימי: ומי שנפגעו זה לא רק העובדים והמתמחים והרופאים, מי שנפגעו לאורך השנים זה הציבור.

נעמה לזימי: הציבור בגלל אוזלת יד מערכתית של ייבוש תקציבי והזנחה.

נעמה לזימי: שבסיפור הזה של המתמחים יש זרקור גדול על מה שקרה במערכת הבריאות במשך עשרת שנים.

נעמה לזימי: אני גם אגיד, גם הקליקה שלא יודעת להבין שסדרי עולם משתנים ושפעם הייתה עבדות ופעם היו סוחרים באנשים.

נעמה לזימי: היום אנחנו משפרים את עצמנו, כל פעם יותר ויותר, כדי להיות עולם מתוקן וטוב יותר.

נעמה לזימי: ולצערי, עדיין יש נורמות העסקה בישראל, שלא פעם אפילו המדינה מגבה, שהיא עבדות מודרנית לכל דבר.

נעמה לזימי: מצב המתמחים בישראל, אלה שמצילים את חיינו, הם לחלוטין מועסקים בצורה שהיא בלתי מתקבלת על הדעת ומסכנת את שלום הציבור וביטחון הציבור ובריאות הציבור.

נעמה לזימי: אני רוצה לשאול בדיון הזה, אני כבר אגיע לנקודות החשובות.

נעמה לזימי: קודם כל, אני רוצה להבין ממרשם האם הסוגיה של הנוכחות בוועדה, האם היא נפתרה בצורה מיטיבה ואיך היא נפתרה?

נעמה לזימי: כי כשאני שמעתי שאתם בכלל לא נוכחים אפילו בזמנו, אפילו להשקיף לא נתנו לכם.

נעמה לזימי: מאבק שהם הובילו, אבל אפילו לא נתנו להיות חלק ממי שמעצב את המדיניות החלופית שהכריזו עליה.

נעמה לזימי: ודווקא הגוף שמתנגד מכל תוקף לסוגיה, הוא זה שמכתיב את זה שמרשם לא יהיו בפנים.

נעמה לזימי: זה דבר שהוא מקומם.

נעמה לזימי: אני רוצה לשמוע קודם כל על הסוגיה הזו.

נעמה לזימי: אני רוצה לדעת על יישום המודל והרפורמה ל-1 במרץ, להבין בדיוק האם זה קורה.

נעמה לזימי: מה קורה לא רק עם עשרת בתי החולים בפריפריה, אלא מה קורה בשני בתי החולים במרכז שהובטחו.

נעמה לזימי: אנחנו עוד לא שמענו על זה שום דבר.

נעמה לזימי: ואני גם רוצה לדעת על כל המחלקות שהבטיחו שייכנסו לתוך זה.

נעמה לזימי: כי צריך לדעת שאנחנו קיבלנו הבטחה ציבורית.

נעמה לזימי: הייתה פה מאבק שכל הח"כים פה לקחו בו חלק.

נעמה לזימי: ואנחנו רוצעים לדעת האם היישום הולך להיות מריחה ואיזה סימון "וי" קטן או הולך להיות כמו שהובטח לכולנו בחגיגה מאוד גדולה.

נעמה לזימי: תודה.

אפרת רייטן: תודה רבה חברת הכנסת לזימי.

אפרת רייטן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ומיד אחריה חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה כבוד היושבת ראש.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, המאבק הזה הוא מאבק מאוד חשוב לי וקרוב לליבי.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הדיון הראשון שהגיעו אליו מרשם והעלו בו את הטענות, היה כשהייתי יושבת ראש ועדת העובדה והרווחה.

עאידה תומא סלימאן: ואני זוכרת את המאבק כמי שליוותה אותו גם ברחוב וגם בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהם העלו נושא שהוא אולי אנחנו לא שמנו לב אליו, אבל הוא הכתיב את סדר יומם ודרך החיים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שאמרתי אז בזמנו שאם אני ארגיש לא טוב ואגיע לאיזה שהוא מיון אני לא רוצה רופא שכבר 30 שעות עומד על הרגליים שיבדוק אותי.

עאידה תומא סלימאן: כי אני בטוח שהעירנות שלו או שלה תיפגע.

עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות, אנחנו בני אדם.

עאידה תומא סלימאן: אבל בין זה לבין שאנשים הובילו מאבק, נמצאו ברחובות, היו מוכנים להתפטר, התפטרו חלק מהם ושילמו מחיר, יודרו בעצם הדרה מאוד ברורה מהוועדה שאמורה כן לנהל את ההחלטות או להמליץ על ההחלטות ועל דרך הפעולה, לפתור את הבעיה העיקרית שלמענה יצאו - זה דבר שקטונתי להבין, את האמת.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מאשר מאבק כוחות מאוד ברור שאני גם כן זוכרת אותו מתחילת המאבק.

עאידה תומא סלימאן: היינו אמורים לדעת ושיודיעו לנו על שני בתי חולים שכבר מתחילים בהם במרכז.

יצחק פינדרוס: לא, בפריפריה.

עאידה תומא סלימאן: עשרה בפריפריה, אבל היו צריכים כבר שניים שאנחנו כבר מיודעים עליהם.

עאידה תומא סלימאן: זאת הייתה החלטה שהייתה צריכה כבר לצאת ולהתפרסם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא שמענו כלום על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם זה הולך להיות או לא.

עאידה תומא סלימאן: כל העניין גם של קיצור התורניות בכל המחלקות או לא בכל המחלקות.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, יש אנשים שיבואו ויגידו למה אתם יזמתם.

עאידה תומא סלימאן: ונשאלתי למה יזמתם בכלל את הדיון הזה, מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: הרי יש עד סוף החודש הוועדה אמורה להגיש את ההמלצות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאם לא עמדו בהכרזה על שני בתי החולים אני מודאגת מהתוצאות.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר הדירו את האנשים שניהלו את המאבק, והבנתי שהייתם לפני שבוע או שבועיים באיזה שהוא דיון, שהוא הדיון של הוועדה מול הציבור.

עאידה תומא סלימאן: אתם השתתפתם כציבור, נכון?

עאידה תומא סלימאן: זה מה שהבנתי, הם השתתפו, מרשם, מותר להם כאדם מן המניין, מהציבור.

עאידה תומא סלימאן: להגיע ולהשמיע את דעתם.

עאידה תומא סלימאן: אמנם ניתנה לכם קצת ארכת זמן יותר מאשר נתנו לכל אדם אחר.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת את זה בציניות, אם לא אמרתי.

אפרת רייטן: היה ברור לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שהוועדה שליוותה את העשייה, הכנסת שיש לה אינטרס, שההמלצות גם של הוועדה יהיו המלצות אמיתיות, יש לה את הזכות לקבל דיווח ביניים.

עאידה תומא סלימאן: לשמוע מה מתוכנן בוועדה, למה עד עכשיו אנחנו לא שמענו על כמה מחלקות, על שני בתי החולים.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה שיש נציגים של משרד הבריאות.

אפרת רייטן: תכף נשמע אותם.

עאידה תומא סלימאן: השאלה, אתם תייצגו את הוועדה גם כן?

אפרת רייטן: כן, כן, יושב נציג הוועדה.

אפרת רייטן: יושב ראש הוועדה.

אפרת רייטן: תכף נשמע אותו.

אפרת רייטן: בסדר, תודה רבה חברת הכנסת.

אפרת רייטן: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: בוקר טוב.

יצחק פינדרוס: א', אני חייב להצטרף למה שאמרה נעמה נזימי ומה שאמרה עאידה תומא סלימאן.

יצחק פינדרוס: יש פה משהו כמו ששאלו מה קרה?

יצחק פינדרוס: הרי אמור להתחיל לדבר, הוועדה אמורה לסיים בסוף החודש, הכל בסדר.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם כולם זוכרים פה, כי זה היה תוך כדי ההדחה של ביבי, אז כולם היו מרוצים פה והייתה פה אווירה חגיגית בכנסת.

יצחק פינדרוס: זה היה בסדר גמור כשזה התחיל.

יצחק פינדרוס: אבל קבוצה של 2,000 רופאים מתמחים ניהלו מאבק באמת, אני לא יודע מי זה מרשם, אין לי מושג.

יצחק פינדרוס: אני יכול להגיד לך יותר מזה, אני יזמתי את הדיון במליאה אז, לא דיברתי עם אף אחד מהם, מעולם.

יצחק פינדרוס: לא מכיר אותם.

יצחק פינדרוס: לא ראיתי את הפרסומים שלהם.

אפרת רייטן: לא שלחו אותך.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: לא ראיתי את הפרסומים שלהם והמיילים ויזמתי את הדיון במליאה.

יצחק פינדרוס: ומיוזמת הדיון, היוזמה התחילה כששר הבריאות סירב לפגוש אותם.

יצחק פינדרוס: סירב לפגוש אותם או להכניס אותם אליו לחדר.

יצחק פינדרוס: וכשהיה הדיון, אז כבר שר הבריאות הודיע שהוא פגש והולך לוועדה.

יצחק פינדרוס: זה מה שקרה מאז שיזמתי את הדיון עד שהדיון התחיל המליאה.

יצחק פינדרוס: אבל למה אני לא רגוע?

יצחק פינדרוס: בדיוק ממה שאמרה נעמה.

יצחק פינדרוס: אם ממשיך אותו משחק של יחסי כוחות, וגם אז שאלו אותי 'רגע, מה פתאום אתה יוזם?

יצחק פינדרוס: מה זה אכפת לך?' אמרתי, אני אומר את האמת, אני יוזם את זה בגלל שאני יודע כשאני מגיע לבית חולים ורופא הוא אחרי 24 או 26 שעות וה-26 שעות לפעמים קצת חורגים ממנו.

יצחק פינדרוס: לא נעים, כי ההוא עוד לא הגיע, ההוא בדרך.

יצחק פינדרוס: כולנו מבינים מה קורה עם רופא אחרי 26 שעות.

יצחק פינדרוס: הוא לא חייב להיות עם לקוח אחר, יכול להיות שהוא נרדם בחדר.

יצחק פינדרוס: וזה טבעי.

יצחק פינדרוס: מחכים לרופא שיבוא ויראה פציינט ומתקשרים לחבר כנסת או סגן ראש עיר או בכל תפקיד אחר שהייתי, למה הרופא לא יורד.

יצחק פינדרוס: מה להגיד לו?

יצחק פינדרוס: שהרופא כרגע נרדם בסוף, כי הוא בן אדם?

יצחק פינדרוס: הוא אחרי 24 שעות על הרגליים שרץ מהמיון למחלקה וממחלקה למיון כי הוא הרופא התורן?

יצחק פינדרוס: זה הרי בלתי מתקבל על הדעת ומשם זה בא.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני שומע שזה עוד פעם, הולך משחק.

יצחק פינדרוס: נתנו להם להיכנס.

יצחק פינדרוס: יש להם תמונות, הם הצליחו.

יצחק פינדרוס: הם יודעים מה קורה שם, הם מעודכנים, הם לא מעודכנים.

יצחק פינדרוס: אתה אומר לעצמך משהו פה לא מתנהל נכון.

יצחק פינדרוס: ואני אומר את זה גם ברוח ימים אלה.

יצחק פינדרוס: אני אחד האנשים שנכנס לדשבורד של משרד הבריאות פעמיים ביום.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים שכתוב שביום ראשון היו 23 נפטרים מקורונה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לכם מידיעה, ואני יכול לתת מספרים למי שרוצה פה, היו מעל 100 לוויות קורונה יום ראשון.

יצחק פינדרוס: בדשבורד של משרד הבריאות עדיין כתוב, כי זה מתעדכן מידי פעם, עדיין כתוב על יום ראשון.

יצחק פינדרוס: אנחנו היום ביום רביעי, אם אני לא טועה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שאני כבר מבולבל.

יצחק פינדרוס: יום רביעי, 23 מתים מקורונה ביום זה, כשיש מעל 100.

יצחק פינדרוס: אני יכול להביא לך רשימות של חברות קדישא, מעל 100 לוויות קורונה שהיו ביום ראשון.

יצחק פינדרוס: עכשיו, אם זו צורת העברת המידע, משהו פה מרגיש לי לא בנוח.

יצחק פינדרוס: אם האנשים שניהלו את המאבק הזה לא נמצאים בשולחן הדיוני, משהו מרגיש לא בנוח.

יצחק פינדרוס: עכשיו, אני אומר פה, אני לא נמצא בגלל הרופאים.

יצחק פינדרוס: אני לא נמצא בגלל המתמחים, אולי זה לא ישמע פוליטיקלי קורקט.

יצחק פינדרוס: בסוף אנחנו הלקוחות נכנסים לתוך בית החולים ופוגשים רופא אחרי 26 שעות.

יצחק פינדרוס: בסוף אנחנו הלקוחות נכנסים לחדר מיון ורופא קשה לו לרדת עכשיו מהמחלקה כי הוא כבר מתזז 17 שעות.

יצחק פינדרוס: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

יצחק פינדרוס: זה עולה בחיי אדם.

יצחק פינדרוס: רבותיי, זה עולה בחיי אדם.

יצחק פינדרוס: זה לא יכול להיות במדינה מתורבתת ומתוקנת דבר כזה.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות.

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים לקבל מידע, לדעת איפה זה נמצא ולא לגלות ב-1 במרץ שהגיעו להסדר עם אי מישהו שלא אהב את המאבק הזה.

אפרת רייטן: אני לא יודעת אם ספי, שיושב איתנו, יוכל גם להתייחס לטענה הקשה הזאת, שלא נאמר, החמורה לגבי השקיפות של מספר המתים מקורונה ביום ראשון.

אפרת רייטן: אם ספי, יש לך אז כמובן.

אפרת רייטן: אבל תכף נשמע לגבי הדברים האחרים ולגבי השקיפות של הוועדה.

אפרת רייטן: יוראי, רצית לומר גם כמה דברים.

אפרת רייטן: בבקשה חבר הכנסת יוראי להב.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה למציעים.

יוראי להב-הרצנו: זה דיון שהוא חשוב מאין כמותו.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו, חברי הכנסת, תבינו מה זה סדר יום של עבודה של בערך 26 שעות, קצת יותר, בלילות התקציב.

יוראי להב-הרצנו: ואני זוכר, כי רציתי להשוות.

עאידה תומא סלימאן: אתה זוכר את הטעויות.

יוראי להב-הרצנו: טעות אחת.

עאידה תומא סלימאן: אבל אף אחד לא מת.

אפרת רייטן: וזה לא היה חיי אדם.

יוראי להב-הרצנו: עאידה, איפה שהוא, את יושבת בצד השני של המליאה, אבל איפה שהוא בין השעה 22 ל-23 הפסיקו לצעוק לנו אלו שמנהלים את ההצבעות, בעד נגד, התחילו לצעוק לנו אדום או ירוק.

יוראי להב-הרצנו: כדי ללמדך שהיכולת שלנו לקבל החלטות מודעות נפגמת משמעותית לא בשעה ה-26, אלא בשעה ה-20 או 24.

יוראי להב-הרצנו: אני לא רוצה לשתף אותך כמה פעמים טעה יושב ראש האופוזיציה בהצבעות, כשצעקו לו בעד או נגד.

יוראי להב-הרצנו: זה נכון, חברי הכנסת הם אוכלוסייה פחות אינטליגנטית ומוכשרת מאוכלוסיית הרופאים.

יוראי להב-הרצנו: ואני אומר את זה מתוך ידיעה או תקווה מלאה.

יוראי להב-הרצנו: אבל לא יתכן שעובדים במדינת ישראל, לא משנה אם הם חברי כנסת, רופאים או כל מקצוע אחר, יעבדו 26 שעות.

יוראי להב-הרצנו: וזה כשאני לא לוקח בחשבון את השעות הנוספות שניתנות ללא תשלום.

יוראי להב-הרצנו: עכשיו, אני אומר לכם שההסכמות שהגיעו אליהם ובאו לידי ביטוי בהיתר, מוכרחות להתקיים.

יוראי להב-הרצנו: ואני מוטרד לא רק ממה שאמרו חברי חברי הכנסת פינדרוס ותומא סלימאן ולזימי.

יוראי להב-הרצנו: אני שמעתי ששר הבריאות אמר בתקשורת ממש לאחרונה שהוא לא מתחייב שהתורנויות יקוצרו בלוח הזמנים שפורסמו והגיעו אליהם להבנות.

יוראי להב-הרצנו: ההסתדרות הרפואית, שנציגיה חברים בצוות, פנתה לשרת הכלכלה בבקשה לדחות את היישום של ההיתר.

יוראי להב-הרצנו: הקיצור לא יהיה כמו ששמענו בכל המחלקות שהובטחו, בדגש על המרכז.

יוראי להב-הרצנו: ובהקשר הזה טרם נבחרו מחלקות לפיילוט שצריך להתבצע במרכז.

יוראי להב-הרצנו: אני מוכרח לומר לכם, ולכן ביקשתי לדבר לפני נציג הצוות.

יוראי להב-הרצנו: אני שוחחתי עם שרת הכלכלה והיא אמרה והיא אומרת שהיא מתכוונת שההיתר שהגיעו אליו, שמבטא את האיזונים, "איזונים", את האיזונים של היכולת לתת טיפול רפואי הולם ולשמור על הבריאות של הצוות הרפואי, יעמוד.

יוראי להב-הרצנו: והיא מתכוונת לבצע ישיבת היערכות במרץ.

יוראי להב-הרצנו: ואני אומר לכם, אני אמליץ לה שבמידה ואתם לא תעמדו בהבנות כפי שהגעתם אליהם בכפוף או הודות למאבק המרשים שניהלו הרופאים, שלא תחתום בכלל על ההיתר.

יוראי להב-הרצנו: ואז מערכת הבריאות תצטרך להתיישר לסטנדרט של כל העבודה במשק.

יוראי להב-הרצנו: כדי שלא נגיע למצב הזה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש לעמוד בהבנות שהגעתם אליהם וכפי שבוטאו בהיתר שנחתם על ידי שרת הכלכלה.

אפרת רייטן: תודה רבה יוראי.

אפרת רייטן: אז באמת, לפני שאני שומעת אתכם, אני רק מקריאה ממש כמה מילים, לגבי אבני הדרך.

אפרת רייטן: מתוך מכתבו של שר הבריאות עצמו מ-18 באוקטובר 2021.

אפרת רייטן: הייתה שם התחייבות לאבני דרך.

אפרת רייטן: היו שם הצהרות מאוד ברורות.

אפרת רייטן: "הבהרתי כי העסקה של 26 שעות ברצף אינה מתקבלת על הדעת.

אפרת רייטן: אני לא אתפשר, אני אביא פתרון אמיתי.

אפרת רייטן: הוקצתה תוספת תקציבית משמעותית.

אפרת רייטן: מהלך לאומי לקיצור תורנות מתמחים, 40 מיליון שקלים מתקציב 2022".

אפרת רייטן: ואז בעמוד השני, אני ככה מדלגת כמובן.

אפרת רייטן: אבל "בסיומו של התהליך המרתוני הזה אני מבקש להודיעכם על אבני הדרך הבאות.

אפרת רייטן: וזה אומר שב-25 באוקטובר יחל לפעול הצוות, צוות היישום של המתווה.

אפרת רייטן: תפקידו יהיה להבטיח את מימוש המתווה במועדים ובתנאים שנקבעו.

אפרת רייטן: בראש הצוות יעמוד המשנה הנכנס למנכ"ל ד"ר ספי מנדלוביץ".

אפרת רייטן: כתוב כאן מי הם החברים.

אפרת רייטן: חברים נציג משרד האוצר, נציג מנהלי בתי החולים, נציג ההסתדרות הרפואית וכמובן נציגי המתמחים.

אפרת רייטן: אחר כך, ב-31.3, זה אוטוטו, "ייושם מתווה קיצור התורנות ב-10 בתי חולים בפריפריה, כפי שפורט בהיתר של שרת הכלכלה.

אפרת רייטן: ב-30.11.2022 יחל השלב השני במתווה קיצור התורניות, עם התרחבותו למחלקות פנימיות ורפואה דחופה בשני בתי חולים בארץ וב-31 במרץ 2023 יושלם השלב השני, עם התפרשותו למחלקות פנימיות ורפואה דחופה בכל בתי החולים בישראל.

אפרת רייטן: וסוף נובמבר 2023 יחל השלב השלישי במתווה לקיצור התורנויות אשר יגובש על ידי צוות היישום עד ה-31.3.2022 ויועבר לאישורי".

אפרת רייטן: אז אני חושבת, יש לנו בערך כ-40 דקות, משהו כזה, אולי קצת פחות, חצי שעה.

אפרת רייטן: אם מרשם שיושבים כאן רוצי להעלות בקצרה כמובן את הנקודות שלהם, ניתן לכם את כמה הדקות שלכם.

אפרת רייטן: ואחר כך כדאי שנשמע את משרד הבריאות.

אפרת רייטן: בבקשה.

אפרת רייטן: בואי רק תציגי את עצמך.

חיים ביטון: אני ד"ר ריי ביטון, יושבת ראש ארגון המתמחים מרשם.

חיים ביטון: אני רוצה להגיד קודם כל תודה רבה לך ולכל חברי הכנסת, שככה באמת תמכו במאבק הזה וככה קידמו אותו לאורך כל הדרך.

חיים ביטון: זה באמת לא מובן מאליו.

חיים ביטון: אני רוצה באמת לגשת לנקודות הקונקרטיות, כאשר קודם כל אני רוצה להזכיר לכולנו למה אנחנו נמצאים פה היום, בשיא הגל החמישי.

חיים ביטון: שלא מעט מהשיח הוא בכלל סביב הקורונה וסביב החולים הקשים והמתים וכל הדברים שכולנו בטח יודעים ומכירים.

חיים ביטון: אז כרופאה פנימאית, שעכשיו נמצאת בהתמחות על בנפרולוגיה, ובעצם כמעט ולא הייתי אף יום אחד בנפרולוגיה בימים האחרונים, כיוון שנוכחותנו נדרשת במחלקות הפנימיות ובמחלקות הקורונה, מתוך עומסים שבאמת אני חושבת שלא חווינו שנים ארוכות.

חיים ביטון: עומסים שכולם מדברים עליהם, אבל אנחנו חיים אותם.

חיים ביטון: היום יום שלנו גדוש בקורונה, בקושי, בחולי ובתורנויות 26 שעות ברצף שלא פוסקות.

חיים ביטון: ולכן אני חושבת שדווקא עכשיו אנחנו צריכים לנהל את הדיון הזה ודווקא עכשיו אנחנו צריכים לקבל תשובות איך אנחנו יוצאים מהדבר הזה הלאה לסיטואציה בה אנחנו יכולים להעניק טיפול טוב לאזרחי מדינת ישראל ולא לוותר על הבריאות שלנו.

חיים ביטון: אז באמת הנקודה הראשונה שאני רוצה לגעת בה זו העובדה שבמרץ הקרוב באמת אנחנו אמורים לראות קיצור מלא בכל מקצועות שאינם כירורגיים ב-10 בתי חולים בפריפריה.

חיים ביטון: כדי שזה יקרה כבר בשלב הזה היינו מצפים שיינתנו תקנים לבתי החולים האלה, כדי שיוכלו להתחיל את תהליך האיוש.

חיים ביטון: צריך להבין שלא עושים רופא או רופאה מתמחה בשתי דקות.

חיים ביטון: זה תהליך שלוקח זמן.

חיים ביטון: ולכן היינו צריכים לראות כבר איך ניתנים התקנים, איך מנהלי המחלקות בעצם כבר עובדים על איוש שלהם.

חיים ביטון: איך מתחילים כבר להכשיר את הרופאות והרופאים כדי שיהיה קיצור כמו שצריך כבר לפי הזמנים.

אפרת רייטן: יש לך מספיק זמן עד סוף מרץ בשביל לענות על הנקודה הזאת?

חיים ביטון: אני חושבת שאם היו ניתנים תקנים עד כה.

אפרת רייטן: אם עכשיו היו ניתנים תקנים?

חיים ביטון: הרגע?

חיים ביטון: כן.

חיים ביטון: הרגע.

חיים ביטון: אבל אנחנו לוקחים את הזמן.

חיים ביטון: ואם אנחנו נתחיל לדבר, אנחנו עדיין בכלל עוד מעט נשאל את ד"ר מנדלוביץ, אבל היינו צריכים לדעת עכשיו בדיוק כמה חוסרים יש לנו בכל מחלקה.

חיים ביטון: איזה תקנים אנחנו צריכים לתת, לפתוח אותם.

חיים ביטון: להתחיל את הראיונות.

חיים ביטון: חבר'ה, זה לוקח הרבה זמן.

אפרת רייטן: מי יושב מטעמנו בצוות?

חיים ביטון: אז מטעמנו, לצערי, לא יושב אף אחד.

נעמה לזימי: אין, לא הסכימו להם נציג.

חיים ביטון: אף אחד בצוות.

נעמה לזימי: וכשהסכימו להם, העבירו שמות, סליחה שאני אומרת את זה בעצבים, העבירו שמות.

נעמה לזימי: ואז כל השמות לא היו מקובלים עליהם.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני חושבת שצריך להגיד את הדברים בצורה הכי ברורה.

עאידה תומא סלימאן: הר"י לא מוכנים לקבל אותם לתוך הצוות.

עאידה תומא סלימאן: בשבילם זה הכרה בייצוג שלכם.

עאידה תומא סלימאן: והם אומרים בצורה הכי ברורה אתם לא מייצגים, יש גוף אחד שמייצג את המתמחים.

נעמה לזימי: והגוף הזה לא מעוניין ברפורמה, זה האבסורד.

אפרת רייטן: יש לנו את הנציגה של ההסתדרות הרפואית, אנחנו תכף אני רוצה התייחסות לטענה.

חיים ביטון: אז אני רוצה להזכיר לכולנו, שבעצם מי שעמד בראש המאבק הזה ומי שהביא אותו למקום שהוא הביא אותו ומי שבזכותו הוקם הצוות הזה, הוא ארגון מרשם.

חיים ביטון: ארגון מרשם מייצג את הרופאים המתמחים, הרופאים והרופאות המתמחים במדינת ישראל בצורה שאין עליה עוררין.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אני שוב חוזרת לשאלה של הנציגות.

חיים ביטון: אז זה בדיוק מה שאני באה להגיד.

יצחק פינדרוס: אם זה היה תלוי בהסתדרות הרפואית, כל הסיפור הזה לא היה קם.

יצחק פינדרוס: אני אומר כמי שיזם את הדיון במליאה.

יצחק פינדרוס: לא היה קורה.

חיים ביטון: אני רוצה רק להסב את תשומת ליבכם לנקודה הזו.

חיים ביטון: אנחנו ביקשנו שתהיה נציגות רשמית של הארגון בתוך הצוות.

חיים ביטון: הבקשה הזאת, דרך אגב, הובטחה על ידי משרד הבריאות, על ידי שר הבריאות בכבודו ובעצמו בפגישה איתי.

נעמה לזימי: בהצהרה זה הובטח.

חיים ביטון: לצערי, הדברים האלה לא התממשו ובעצם נתנו לנו כל מיני ניסיונות להכניס כל מיני סוג של מתמחים כאלה ואחרים, בתנאי שלא יהיו חברי מרשם.

חיים ביטון: ורק אחרי שיתנתקו מהחברות במרשם ורק אחרי שעברו איזה שהיא הכשרה על ידי ההסתדרות הרפואית שהחליטה מי יהיה בפנים ומי לא יהיה בפנים.

חיים ביטון: ואני אספר לך יותר מזה.

חיים ביטון: לפני שבוע וחצי יצאה הודעה רשמית של דוברות צוות היישום, שמבהירה שאחת מחברות הצוות אינה חברת מרשם.

חיים ביטון: כדי שיהיה ברור לכולם שהיא לא חברת מרשם, כדי שחלילה השרץ לא ייכנס לתוך הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני פשוט יש לי דיון אחר שאני צריכה לנהל.

אפרת רייטן: ספי, אתה לא הולך אבל.

אפרת רייטן: אתה לא יכול ללכת.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב לא הצלחתי להקשיב לתשובות של המשרד ושל הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת עניין הייצוג, אם תשמעי ממני, אני חושבת שיש ייצוג רשמי ויש ייצוג בפועל.

עאידה תומא סלימאן: ואתם הצלחתם למנף את הנושא של ייצוג בפועל.

עאידה תומא סלימאן: אם תמשיכו ככה אתם תגיעו באיזה שהוא שלב גם לרשמי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא מה שעומד עכשיו על הפרק.

עאידה תומא סלימאן: מה שעומד עכשיו על הפרק זה שיש החלטה כן ליצור את המתווה הזה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה האם המתווה הזה אכן יתממש לפי העקרונות והקווים הכלליים שנזכרו עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם להכריז באיזה בתי חולים, גם 10 בתי חולים בפריפריה, גם במחלקות השונות ולא במחלקה אחת או שתיים.

עאידה תומא סלימאן: האם יהיה גם תוספת תקציבית מהאוצר?

עאידה תומא סלימאן: מה עמדת האוצר בכל העניין של תקנים ושל תקציבים כדי למלא את זה.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא, האם באמת נראה ששרת העבודה וכלכלה כן תכריע בנושא הזה ותחזיר אתכם למשק.

עאידה תומא סלימאן: ותצטרכו להתמודד.

אפרת רייטן: אז אני רגע רוצה למרכז את זה.

אפרת רייטן: ובאמת, זה נורא חשוב שניתן כאן את הזמן לקבל את התשובות ולמקד את הדיון.

אפרת רייטן: כי אפשר לדבר על הרבה מאוד נושאים, גם על העניין הזה שאת העלית והוא חשוב בפני עצמו.

אפרת רייטן: אבל אני חושבת שהדאגה האמיתית שפה משותפת לכולם וכולם רוצים למעשה ליישם את המתווה שהוכרז, שהוצהר, גם על ידי שר הבריאות וגם על ידי שרת הכלכלה.

חיים ביטון: עכשיו, אני רוצה להוסיף עוד משהו.

חיים ביטון: אין שום ספק בליבנו שיו"ר הצוות באמת עושה לילות כימים כדי לנסות לפתור את הפלונטר הזה.

חיים ביטון: אין לנו ספק.

חיים ביטון: ואנחנו יודעים שהוא נפגש עם לא מעט מתמחות ומתמחים מכל רחבי הארץ, בטח בפריפריה והוא מודע לקשיים ולבעיות.

חיים ביטון: אבל בהינתן כל הדבר הזה, גם ברור לנו שהפריפריה היא אינה מקשה אחת.

חיים ביטון: מה שנכון להגיד על בית החולים סורוקה ומחלקת נשים הוא לא נכון לגבי מחלקת ילדים בפוריה או בעמק.

אפרת רייטן: את יודעת שיש שם חוסר התייחסות לדברים האלה?

חיים ביטון: בהחלט, בהחלט.

אפרת רייטן: רגע, אתם לא חלק מהצוות, אבל יש שם נציג כמשקיף מטעמכם?

חיים ביטון: לא.

חיים ביטון: יש נציגה שלנו שאנחנו ביקשנו להכניס.

חיים ביטון: וכדי להכניס אותה היא הייתה צריכה להתנתק מארגון מרשם.

חיים ביטון: ואנחנו צריכים להסיר ממנה אחריות והיא רשמית לא נציגה שלנו.

אפרת רייטן: אז היא רשמית לא נציגת מרשם.

אפרת רייטן: היא מעדכנת אתכם אבל?

אפרת רייטן: אתם מקבלים ממנה?

אפרת רייטן: אתם יודעים מה קורה בוועדות?

חיים ביטון: אנחנו מקבלים עדכונים קודם כל מיו"ר הצוות בעצמו.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אני רוצה רגע להבין.

אפרת רייטן: אתם מקבלים עדכון שוטף ממה שקורה בוועדות?

אפרת רייטן: אתם הייתם שם?

חיים ביטון: לא היינו שם.

אפרת רייטן: רגע.

אפרת רייטן: לא קיבלתם את יומכם כדי לטעון שם בוועדה?

חיים ביטון: קיבלנו ישיבה אחת, שבה בעצם דיברנו ציבור.

אפרת רייטן: לא, בסדר.

אפרת רייטן: אבל נתתם את יומכם?

אפרת רייטן: באתם והשמעתם את כל הטענות שלכם?

חיים ביטון: פעם אחת.

חיים ביטון: פעם אחת.

אפרת רייטן: האם קיבלתם אחר כך איזה שהם, בהמשך הדיונים, קיבלתם התייחסות לטענות שאתם העליתם, עם הנציגה או לא נציגה שלכם, שיושבת שם בוועדה?

חיים ביטון: לא, כי זה לא היה בצורה כזו של דיון.

חיים ביטון: אנחנו רק באנו והצגנו את הנקודה ובזה זה נגמר.

חיים ביטון: בזה נגמר החלק הרשמי של ארגון מרשם בתוך הוועדה.

אפרת רייטן: אני מבינה.

אפרת רייטן: עכשיו, אז בואי, יש לך עוד דברים שאת רוצה להעלות לפני שאנחנו שומעים את משרד הבריאות?

חיים ביטון: כן, יש לי עוד שתי נקודות להעלות.

חיים ביטון: אז קודם כל, אני רוצה להגיד לכם ככה: באמת, כמו שאמרתי קודם, הפריפריה אינה מקשה אחת.

חיים ביטון: אנחנו מדברים המון על קשיי איוש.

חיים ביטון: יש קושי אמיתי בפריפריה, אנחנו צריכים לשים את זה על השולחן.

חיים ביטון: הקושי בפריפריה לא התחיל היום ולא התחיל אתמול.

חיים ביטון: ויש במחלקות מסוימות גם תקנים פנויים שמתקשים לגייס אליהם מתמחים.

חיים ביטון: וזו עובדה אמיתית וקיימת.

חיים ביטון: והיא מפריעה להתנהלות היום יומית ובטח מפריעה לקיצור התורנויות ואת זה צריך לשים על השולחן.

חיים ביטון: אבל בהינתן כל הדבר הזה, אנחנו לא חושבים שאנחנו נפתור את תחלואי הפריפריה על ידי קיצור התורנויות.

חיים ביטון: עדיין צריך להיות פה איזה שהוא מהלך לאומי לשיפור פני הרפואה בפריפריה ולמשיכת כוח אדם איכותי.

חיים ביטון: איך עושים את זה?

חיים ביטון: מענקי פריפריה בראש ובראשונה, שכבר ניתנו ב-2011 ומאז לא חזרו על זה.

חיים ביטון: אם זה שיפור ההכשרה, אם זה משיכה של מנהלי מחלקות חזקים וטובים אל המחלקות האלה, כדי למשוך אליהם כוח אדם איכותי.

חיים ביטון: יש לא מעט פתרונות.

חיים ביטון: קיצור התורנויות אינו פתרון לכשעצמו לקשיי הפריפריה.

חיים ביטון: ולמה חשוב לי להדגיש את זה?

חיים ביטון: כי כשיגידו לנו, ואני כבר חוזה את זה, כשיגידו לנו שהמהלך נכשל בפריפריה ולכן אין סיבה להעביר אותו למרכז, כי הוא נכשל בפריפריה או שיגידו לנו אנחנו צריכים לתת יותר זמן לפריפריה, כדי שיסיימו את האיוש ורק כעבור חמש שנים נדבר על העברה שלו למרכז.

חיים ביטון: לעבוד 26 ברצף זה עוול בפריפריה וזה עוול במרכז.

חיים ביטון: המטופלים הם אותם מטופלים, המתמחים הם אותם מתמחים ואנחנו צריכים לעמוד מאחורי ההחלטות שלנו ולא לתלות את זה בזה.

חיים ביטון: ולכן ההכרזה על שני בתי חולים במרכז שהייתה צריכה להינתן עד 31 בינואר האחרון, היא סופר קריטית ומשמעותית.

חיים ביטון: היא הייתה צריכה לקרות כי היא ההמשך של המתווה הזה לכל רחבי הארץ ולא הופכת את הפריפריה לאיזה שהוא פיילוט.

חיים ביטון: וככה, בשורה האחרונה אני רק רוצה להגיד, אנחנו מודעים לקושי, אנחנו מודעים למורכבות.

חיים ביטון: 10 שנים שאנחנו חיים את הנושא.

חיים ביטון: ידענו שזה יהיה קשה וידענו שיהיה מורכב.

חיים ביטון: אני חושבת שנתנו מענה באמת מאוד מאוד יסודי, גם בהצגה שלנו וגם על ידי ניירות עמדה.

חיים ביטון: נתנו לוועדה את כל מה שהיא צריכה כדי ליישם עכשיו את קיצור התורנויות בצורה מיטבית.

חיים ביטון: אני יכולה להגיד לך בלב מלא, שבמידה וזה לא ייושם ב-1.3 זה לא בגלל שאי אפשר, זה כי לא מספיק רוצים.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: תודה ריי.

אפרת רייטן: בבקשה, משרד הבריאות.

ספי מנדלוביץ: שלום לכולם, ליושבת הראש, לחברי הכנסת.

ספי מנדלוביץ: טוב, אני אתחיל באיזה סיפור אישי.

ספי מנדלוביץ: אני רופא ילדים, רופא רפואה דחופה ילדים.

ספי מנדלוביץ: ובהכשרה שלי אני ממשיך לעשות תורנויות, דרך אגב.

ספי מנדלוביץ: לא של 26, קצת פחות.

ספי מנדלוביץ: והייתי עד לא מזמן סמנכ"ל של שערי צדק.

ספי מנדלוביץ: ולקחתי בין שני התפקידים, האמת שהייתי גם אחראי על הקורונה ואומר את האמת, אפילו הייתי כל כך שקוע בדברים האלה שלא הייתי ער לסערה סביב האירוע של קיצור התורנויות.

ספי מנדלוביץ: ואחרי באמת שנה וחצי מאוד קשות של להיות אחראי על הקורונה בשערי צדק, שמי שלא יודע זה בית חולים שבתקופות מסוימות היו בו הכי הרבה חולי קורונה בישראל.

ספי מנדלוביץ: ולקחתי חופש שלושה ימים עם אשתי אחרי לא יודע כמה זמן שלא הייתי בחופש.

ספי מנדלוביץ: וקיבלתי טלפון, הלכנו לבית מלון, יש לי חמישה ילדים, ארגנו את הילדים.

ספי מנדלוביץ: וקיבלתי טלפון מהמשרד, מהלשכה, מהמנכ"ל, שבעצם הוחלט על המתווה.

ספי מנדלוביץ: הוחלט בעצם על הקמת הוועדה.

ספי מנדלוביץ: יש גם עקרונות איך הוועדה תהיה ואם אני מוכן לקחת את זה על עצמי.

ספי מנדלוביץ: והיה ברור לכולם שזו משימה מאוד מאוד קשה ושאני גם יום אחד אמצא את עצמי כאן ובעוד הרבה מאוד מקומות אחרים.

ספי מנדלוביץ: לקחתי את זה על עצמי א' כי אני מאוד מאמין בצורך לקצר תורנויות.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שאנשים יודעים את זה וגם הנעתי כל מיני מהלכים בתוך הארגון שלי, בלי שום קשר, בלי שום לחצים, לא כי זה הדבר הנכון.

ספי מנדלוביץ: והדרך שהחלטתי לעשות את זה בלי שהדבר הזה יתפרק, כי יש בעצם הרבה מאוד אלמנטים שגורמים בעצם לאירוע הזה לקרוס לתוך עצמו.

ספי מנדלוביץ: לאו דווקא אני חושב מרצון לטרפד, פשוט האירוע הזה הוא מאוד מורכב.

ספי מנדלוביץ: זה לא סתם שכבר מדברים על זה 20 שנה בארץ ואף פעם לא הצליחו לעשות את הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: ואני אמרתי, זה הכללים גם שאני הצבתי בתוך המשרד.

ספי מנדלוביץ: אמרתי בעצם מה המפתח איכשהו לשמר את הדבר הזה שהוא לא יתפרק.

ספי מנדלוביץ: והכלל ששמתי לעצמי הוא מקצועיות.

ספי מנדלוביץ: עבודה מקצועית.

ספי מנדלוביץ: בעצם תוך ניתוק ההקשרים הפוליטיים היותר רחבים של הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: כי זו הדרך היחידה לנצח את האירוע הזה באופן מקצועי.

אפרת רייטן: ד"ר מנדלוביץ, סליחה שאני קוטעת אותך.

אפרת רייטן: זה קודם כל מאוד מעניין וכולנו מזדהים ומרגישים אמפטיה, אבל בוא ננסה להיות יותר רגע תכלס, כי יש לנו ממה 10 דקות.

ספי מנדלוביץ: אני אענה על הכל, אני לא מתחמק משום דבר.

אפרת רייטן: אז אני רק רוצה לשאול שאלה ראשונה ולנסות באמת למקד, אולי זה יסייע.

אפרת רייטן: קודם כל, לגבי השאלה הראשונה, שהיא הכי קריטית.

אפרת רייטן: מה קורה עם המתווה?

אפרת רייטן: מה קורה עכשיו?

אפרת רייטן: שני בתי החולים של המרכז?

ספי מנדלוביץ: אז אני אענה בעוד 60 שניות של רקע.

ספי מנדלוביץ: הוועדה הכי יעילה מעוררת אמון ורצינית ומקצועית שאני מכיר היא ועדת הסל, שזכיתי להיות חבר בה.

ספי מנדלוביץ: ולכן אני התוויתי לעצמי עקרונות מקבילים לוועדת הסל, שאין להם אח ורע בהקשר הזה.

ספי מנדלוביץ: כמה עקרונות:

ספי מנדלוביץ: סטנדרטים מקצועיים הכי גבוהים שאפשר.

ספי מנדלוביץ: חומרי רקע, ירידה לפרטים וכיוצא בזה.

אפרת רייטן: אתה רוצה להתייחס לזה שבאמת הם לא חברים בוועדה?

יצחק פינדרוס: לא, הוא אמר שהוא לא יכול, זו לא החלטה שלו.

יצחק פינדרוס: ואני תיארתי לעצמי שזו לא החלטה שלו.

אפרת רייטן: רגע, אני לא אמרתי שזו החלטה שלך.

יצחק פינדרוס: לא, הוא אמר שהוא לא מעורב בזה.

אפרת רייטן: אני שמעתי את זה, נכון.

אפרת רייטן: אני רוצה לשמוע מה עמדתך?

ספי מנדלוביץ: עמדתי שאם אני אתחיל להיכנס לנושא הזה אפשר לשכוח מקיצור התורנויות.

ספי מנדלוביץ: בסדר?

ספי מנדלוביץ: הדרך ליישם את קיצור התורנויות היא להתעסק במקצועיות ולא במסביב.

אפרת רייטן: עוד פעם, אני רוצה לחדד, בוועדות יושבים עיתונאים?

ספי מנדלוביץ: בוועדות יושבים עיתונאים בעיקרון ועדת הסל.

ספי מנדלוביץ: הם יכולים לכתוב מה שהם רוצים.

נעמה לזימי: אבל ריי ביטון לא יכולה לשבת שם.

נעמה לזימי: העיתונאי כן והיא לא.

נעמה לזימי: אני מצטערת, אני מבינה שלא קבעת את זה, אבל זה אבסורד.

ספי מנדלוביץ: הם יכולים לשבת ולכתוב כל מה שהם רוצים, כמו עיקרון ועדת הסל.

ספי מנדלוביץ: אם לא מצטטים את מי שהם אומרים, בשביל לאפשר לאנשים לדבר בחופשיות.

אפרת רייטן: כלומר, פרוטוקול בלי השם של הדובר.

ספי מנדלוביץ: בלי השם, כדי שלא יהפוך בעצם מצע לפופוליזם ומצע אחר כך להשתלחויות.

ספי מנדלוביץ: עכשיו לגבי השאלות.

ספי מנדלוביץ: המתווה יתחיל, כמו שהוא נכתב, זה ב-31 במרץ או לא משנה, 1 באפריל.

אפרת רייטן: מה קורה ב-31 במרץ?

ספי מנדלוביץ: אנחנו נתחיל.

אפרת רייטן: מתחיל קיצור התורנויות בעשרה בתי חולים בפריפריה?

ספי מנדלוביץ: כן.

ספי מנדלוביץ: עכשיו, כמו שיו"ר ועדת הסל לא אומר דקה לפני פרסום המסקנות מה המסקנות, אין לי כוונה להגיד אותן כאן.

ספי מנדלוביץ: אני מחויב למציאות של הוועדה.

נעמה לזימי: רק מה עם בתי החולים במרכז?

ספי מנדלוביץ: אני מנסה לענות בצורה מסודרת.

ספי מנדלוביץ: בסדר?

ספי מנדלוביץ: עכשיו, אני כמובן לא אגיד לכם את המסקנות שנייה לפני שהן מפורסמות.

ספי מנדלוביץ: אני יכול לתת לכם אבל דוגמה למורכבות של המסקנות ולמה אי אפשר להשליך מילים באוויר.

ספי מנדלוביץ: אני נותן שתי דוגמאות.

ספי מנדלוביץ: שתבינו, מבין עשרות דוגמאות מורכבות.

ספי מנדלוביץ: ביקשתי את רשותו.

ספי מנדלוביץ: מחלקות ילדים שהם נכנסים למתווה הזה, מחלקות ילדים.

ספי מנדלוביץ: יש סוגיה קונקרטית והציג אותה יו"ר פורום מנהלי המחלקות.

ספי מנדלוביץ: שהם מאוד רוצים לקצר תורנויות.

ספי מנדלוביץ: אני, אגב, רופא ילדים, אני מכיר היטב את הנושא.

ספי מנדלוביץ: במחלקת ילדים יש ארבעה סוגי תורנויות.

ספי מנדלוביץ: תורן מחלקה עושה תורנות אחרי חודש במחלקה.

ספי מנדלוביץ: תורן פגייה אחרי שמונה חודשים.

ספי מנדלוביץ: תורן טיפול נמרץ אחרי שנה וחצי.

ספי מנדלוביץ: תורן מיון אחרי שנתיים.

ספי מנדלוביץ: אף אחד לא רוצה שמישהו שיתחיל ב-1 באפריל יטפל בילד שלו בלילה בטיפול נמרץ.

ספי מנדלוביץ: אז הדברים האלה, שלב היישום הוא שלב מורכב.

ספי מנדלוביץ: אז השאלה איך עושים את זה בצורה מקצועית, בצורה אחראית.

ספי מנדלוביץ: יש השלכות.

אפרת רייטן: אז בלי להיכנס למסקנות ספי.

אפרת רייטן: אבל אני, שוב, אני מקריאה ממכתבו של השר: 31.3.2022 ייושם מתווה קיצור התורנויות ב-10 בתי חולים בפריפריה.

אפרת רייטן: הצוות יישם את הסעיף הזה?

ספי מנדלוביץ: עלי הטילו ליישם את הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: אנחנו ניישם אותו עם המסקנות וההתאמות הנדרשות.

ספי מנדלוביץ: לדוגמה, אני כבר אומר, לדוגמה, לא יתכן שייקצרו לתורן טיפול נמרץ בילדים ב-1 באפריל את הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: יש התאמות שצריכות להיעשות.

ספי מנדלוביץ: צריך לעשות אותם באחריות.

ספי מנדלוביץ: וזה התפקיד שלנו, לקחת את הדברים האלה וליישם אותם.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שזה מה שמצופה מאתנו.

אפרת רייטן: כלומר, אם אני מבינה נכון, אבני הדרך שפורטו כאן הם למעשה סוג של מסגרות שעכשיו אתם מנסים להתאים אותם לסיטואציה ולנסיבות בשטח.

ספי מנדלוביץ: נכון, בדיוק, זה מה שעושים.

אפרת רייטן: והעניין, כמו שדיברת עכשיו, על מיון ילדים הוא כדוגמה.

ספי מנדלוביץ: יש לי הרבה מאוד דוגמאות, כן.

אפרת רייטן: בסדר.

אפרת רייטן: אני אומרת, זו דוגמה אחת מיני רבות שבהן לא יוכל להיכנס המתווה הזה.

ספי מנדלוביץ: אני עוד לא אמרתי את זה, כי המסקנות לא יצאו.

ספי מנדלוביץ: אני נתתי דוגמה למה שנגיד יו"ר פורום מנהלי המחלקות הציג.

ספי מנדלוביץ: נתתי דוגמה, אני לא אגיד את המספר.

אפרת רייטן: בסדר.

אפרת רייטן: אז לכן אני שוב, סליחה על ההתעקשות, אבל אני פשוט מנסה להבין.

אפרת רייטן: אבל כשאנחנו מדברים על קיצור התורנויות ב-10 בתי חולים, גם אם זה לא יהיה בכל במחלקות, עדיין מבחינת

אפרת רייטן: כם אתם עומדים בהבטחה של השר ושל שרת הכלכלה בכך ש-10 בתי חולים בפריפריה יקוצרו בהם תורנויות?

ספי מנדלוביץ: כן, בוודאי.

ספי מנדלוביץ: אנחנו עומדים בזה.

אפרת רייטן: עכשיו, 31.3.

חיים ביטון: בכל המקצועות.

ספי מנדלוביץ: אז אנחנו עכשיו פורטים את הדברים האלה לפרטים ולוקחים את הדבר הזה, מהעקרונות האלה, בשביל לעשות את זה בצורה מקצועית.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שזו האחריות שלנו.

ספי מנדלוביץ: אני אתן עוד דוגמה.

ספי מנדלוביץ: הייתי השבוע במסגרת המחויבות שלי בכל בתי החולים, לקחתי את האוטו, נסעתי ליוספטל, לאילת.

ספי מנדלוביץ: לא דין יוספטל כדין סורוקה.

ספי מנדלוביץ: יש לו צרכים אחרים.

ספי מנדלוביץ: יש לו בעיות אחרות.

ספי מנדלוביץ: צריך לכל דבר להתאים את המסגרת שלו.

ספי מנדלוביץ: אני חס וחלילה לא אומר שלא יקוצרו תורנויות ביוספטל, אבל צריך לראות איך עושים את זה בצורה חכמה.

ספי מנדלוביץ: וזה בדיוק התפקיד שלנו, לקחת וליישם את הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: לגבי שני בתי החולים במרכז, אני כמובן - - -

נעמה לזימי: יקוצרו בכל המקצועות או שהגדרתם?

ספי מנדלוביץ: יש מתווה מאוד ברור.

ספי מנדלוביץ: הוא כתוב באגרת.

ספי מנדלוביץ: כן, אנחנו עובדים.

ספי מנדלוביץ: אנחנו רואים איפה יש בעיות, איפה אין בעיות.

ספי מנדלוביץ: איפה יותר קל, איפה פחות קל.

ספי מנדלוביץ: וממליצים, שוב אני מזכיר, זו ועדה שממליצה לשר.

יוראי להב-הרצנו: ד"ר מנדלוביץ, אתה סבור שהדרך הנכונה להגיע ליישום המתווה הוא נגיד לא לשתף את המתמחים, את איגוד מרשם בתהליך?

ספי מנדלוביץ: כמו שאמרתי, אני לא מתכוון, הדרך שלי ליישם את התורנויות היא לא להיות מעורב בסוגיה הזאת.

ספי מנדלוביץ: זו סוגיה שהוחלטה לפני שאני נכנסתי.

ספי מנדלוביץ: ואני מתעקש לא להיכנס אליה כי אני רוצה ליישם את התורנויות.

ספי מנדלוביץ: וברגע שאני אכנס לדבר הזה, כל הדבר זה יקרוס לתוך עצמו.

יוראי להב-הרצנו: למה?

נעמה לזימי: אני רוצה להעיר רק הערה אחת.

נעמה לזימי: אני הייתי בשערי צדק לפני כחודש.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין את התשובה.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד לך שאני נפעמתי מהצוות האנושי.

נעמה לזימי: הגעתי לאונקולוגי והגעתי למחלקת שימור פוריות ולמיון.

נעמה לזימי: ופגשתי פשוט, אני אומרת קלישאה, אבל מלאכים ומלאכיות בדמות אדם.

נעמה לזימי: באמת, אני יצאתי מצד אחד נפעמת מההון האנושי וזועמת על המדינה.

נעמה לזימי: זועמת על המדינה.

נעמה לזימי: ודווקא כשאתה אומר לי שבאמת משם, זה בית החולים האחרון שביקרתי בו.

נעמה לזימי: ואני גם פגשתי כמה קבוצות של מתמחים צעירים.

נעמה לזימי: וכולם אומרים לי אנחנו חוששים להיות במרשם.

נעמה לזימי: חלק הורידו את החברות שלהם, כי הם יודעים שהקידום שלהם מושפע וזה כבר השלכות הרבה יותר קשות בהקשר הזה.

נעמה לזימי: זאת אומרת, הדינמיקות האלו הן מטרידות אותי.

נעמה לזימי: דינמיקות, אם אנחנו נלחמים על הזכויות שלנו, אז גם אם נהיה רופאים מעולים עבור הציבור, אנחנו הקריירה שלנו בסכנה.

נעמה לזימי: זה מצב אבסורד.

נעמה לזימי: ומה שאתה אומר כרגע, במובלעת של מה שאתה אומר, אתה לא נוגע במשהו כי הוא נפיץ.

נעמה לזימי: כי יש כאן 3,000 אנשים ששמו מכתבי פיטורים והם חומר נפץ.

יצחק פינדרוס: לא, לא, נעמה.

יצחק פינדרוס: הוא אומר משהו אחר.

יצחק פינדרוס: הוא אומר משהו אחר.

יצחק פינדרוס: הוא אומר משרד הבריאות עשה פה תרגיל מאוד יפה.

יצחק פינדרוס: הוא שלח את יושב ראש הוועדה, שהוא לא איש משרד הבריאות והוא לא האיש שקבע.

יצחק פינדרוס: לא רק זה, הוא הלקוח בסוף.

יצחק פינדרוס: ואני שמח ששמו אותו בראשות הוועדה בשביל האיזון של הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: ובצדק הוא אומר אני לא הכתובת, כי אני הכתובת לתת כרגע - - -

נעמה לזימי: לא, כי אם הוא ידבר תהיה מלחמת עולם שם.

ספי מנדלוביץ: אני רק חייב לתקן.

ספי מנדלוביץ: אני איש משרד הבריאות, אני משנה למנכ"ל משרד הבריאות.

יצחק פינדרוס: לא, אני מדבר בנושא הזה.

אפרת רייטן: אלינה.

אלינה ברדץ' יאלוב: חברים, זאת סוגיה שצריכה להיבדק.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני כבר דיברתי על זה עם קרן הררי ולמה וכמה, אבל זה לא מהות הדיון.

אלינה ברדץ' יאלוב: ואני רוצה להגיד משהו.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני אמרתי את זה ביום שהכריזו על המתווה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אמנם אני לא ניהלתי אף פעם מערכות בריאות, אבל אמרתי שלוח הזמנים הזה הוא נראה יומרני מידי.

אלינה ברדץ' יאלוב: למה אני אומרת את זה?

אלינה ברדץ' יאלוב: ואני מודעת לכל הבעיות של גיוס מתמחים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני גרה בפריפריה, אני דיברתי עם מנהלי מחלקות, בתי חולים, off the record.

אלינה ברדץ' יאלוב: הבהירו לי את זה עוד כשהתחילו לדבר על המתווה של קיצור תורנויות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אמרתי הדבר הכי מסוכן שבתי חולים בפריפריה יהיו שפן ניסיונות לא מוצלח.

אלינה ברדץ' יאלוב: ולכן רציתי להגיד משהו, יכול להיות שזה נשמע פחות טוב מכל מה שנאמר כרגע.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל לפעמים עדיף פחות למהר ויותר ליישם.

נעמה לזימי: אז שיתחילו במרכז.

נעמה לזימי: אם ככה, אפשר להתחיל במרכז ואחר כך לעבור לפריפריה.

אפרת רייטן: טוב, בואו נשמע, אין לנו הרבה זמן, יש לנו ממש ארבע דקות.

יצחק פינדרוס: זה התשובה.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, השגת 40 מיליון ואתה אומר בפריפריה יש לי בעיה ליישם את זה.

יצחק פינדרוס: אז תיישם את זה בשני בתי חולים או שלושה בתי חולים במרכז.

אפרת רייטן: ד"ר מנדלוביץ, מה עם שני בתי החולים של המרכז?

אפרת רייטן: לא שמעתי את התשובה.

ספי מנדלוביץ: אני אתייחס לזה.

ספי מנדלוביץ: קודם כל, הרעיון שהוא רעיון מצוין, שהוא לא היה שלי, אז אני יכול להגיד שהוא מצוין, להתחיל בפריפריה היה אני חושב מתוך מחשבה עמוקה איך בזכות הדבר הזה מקדמים את הפריפריה.

ספי מנדלוביץ: ואני אגיד יותר מזה, זה לא רק איך מקדמים, זה גם איך מונעים נזק.

ספי מנדלוביץ: נזק שאם מתחילים באזור המרכז בעצם, מה שיקרה זה שהתקנים שייפתחו יישאבו את מעט המתמחים שנשארו וישאירו את הפריפריה.

אפרת רייטן: אז בוא התייחסות קצרה מה קורה עם שני בתי החולים במרכז?

ספי מנדלוביץ: בתי החולים במרכז, לאור כמות הידע העצומה שנגלתה לנו, בסדר?

ספי מנדלוביץ: למדנו, אנחנו אנשים אחרים.

ספי מנדלוביץ: המערכת יודעת על הדברים האלה.

ספי מנדלוביץ: התקבלו רעיונות, באמת תפיסה יותר נרחבת.

אפרת רייטן: מה אתה אומר?

אפרת רייטן: קודם כל, אנחנו מברכים אם כך על המאבק של המתמחים, כי עברתם איזה שהיא כברת דרך בוועדה הזאת, שכנראה מדבריך עולה שהמאבק היה לא לחינם בכלל, בשום פנים ואופן.

אפרת רייטן: גם יקוצרו התורנויות, גם צברתם ידע כנראה עכשיו מאוד חשוב.

אפרת רייטן: שמה אתם רוצים לעשות איתו לגבי שני בתי החולים במרכז?

ספי מנדלוביץ: אני חושב ששווה שנייה לקחת את הידע הזה ולקבל את ההחלטה בסוגיות האלה בצורה אחראית.

אפרת רייטן: מה זה אומר?

אפרת רייטן: אז אני שומעת שזה בעצם שני בתי החולים במרכז זה לא יקרה עכשיו.

אפרת רייטן: נכון?

ספי מנדלוביץ: לא.

ספי מנדלוביץ: אנחנו עומדים, אנחנו נעמוד בלו"ז בצורה מדויקת של הגשת הוועדה.

ספי מנדלוביץ: אני ביקשתי, עליי, אני ביקשתי משר.

ספי מנדלוביץ: אני חשבתי שדבר יותר נכון, כי אין יום שאני לא לומד יותר על הדבר הזה.

ספי מנדלוביץ: לחכות טיפה ולהחליט על הסוגיות האלה עד שנגיש את ההמלצות.

אפרת רייטן: מתי אתם מגישים את ההמלצות?

ספי מנדלוביץ: עכשיו.

ספי מנדלוביץ: בעוד כמה ימים.

אפרת רייטן: אני רוצה לשמוע גם את ההסתדרות הרפואית, בכל אופן, הושמעו כאן טענות קשות כלפיהם.

ספי מנדלוביץ: אפרופו בהמשך למה שחברת הכנסת אמרה.

ספי מנדלוביץ: שאם רוצים שזה יקרה, צריך לעשות את זה באחריות.

יוראי להב-הרצנו: אבל אדוני, התחייבתם לבחור שני בתי חולים עד סוף 2021.

יוראי להב-הרצנו: למה זה לא בוצע?

קרן הראל: דובר גם רק בשתי מחלקות בכל בית חולים.

קרן הראל: זה מינימום תקנים ומינימום תקציב.

קרן הראל: זה הכי פשוט.

אפרת רייטן: קרן הררי, את צריכה להציג את תפקידך.

קרן הראל: כן.

קרן הראל: קרן הראל, מנכ"לית ארגון מרשם.

יוראי להב-הרצנו: למה זה לא בוצע?

ספי מנדלוביץ: מתוך הבנה שאופי הבחירה של הדברים האלה היא צריכה להיעשות מתוך הבנה מקצועית עמוקה.

ספי מנדלוביץ: היא גם יש לה השלכה.

אפרת רייטן: שנייה, אז ההחלטות שהתקבלו על ידי השרים הם לא היו מקצועיות?

ספי מנדלוביץ: לא.

ספי מנדלוביץ: מה הכוונה?

אפרת רייטן: אתה אומר, כי הם קבעו את המתווה הזה וקבעו תאריכים ואבני דרך ואתם אומרים שאתם לא יכולים לעמוד בהם כי יש יותר ידע עכשיו והדברים יותר מסובכים, מה צריך להסיק מזה?

ספי מנדלוביץ: אני לא אמרתי.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שבלוחות זמנים אנחנו עומדים יפה מאוד.

ספי מנדלוביץ: אני חושב שאני ביקשתי לאור הידע שנצבר עוד מעט זמן כדי לקבל החלטה מושכלת איפה עושים את הדברים האלה.

אפרת רייטן: מה זה מעט זמן?

אפרת רייטן: חודש?

ספי מנדלוביץ: אני לא אכנס כאן למשא ומתן על הדבר הזה.

אפרת רייטן: לא, זה לא משא ומתן.

אפרת רייטן: אני מנסה להבין.

ספי מנדלוביץ: אנחנו נגיש את ההמלצות לשר, כמקובל.

ספי מנדלוביץ: בסוף, עכשיו.

אפרת רייטן: סוף ינואר?

ספי מנדלוביץ: כן, כן.

ספי מנדלוביץ: בעוד כמה ימים.

אפרת רייטן: ובמסגרת ההמלצות האלה יהיו גם המלצות לגבי שני בתי החולים במרכז?

ספי מנדלוביץ: לא מהסיבות האלה, כי זה לא המנדט של הצוות.

ספי מנדלוביץ: להמליץ איפה בתי החולים במרכז.

ספי מנדלוביץ: ההחלטה היא החלטה של השר.

ספי מנדלוביץ: אנחנו נגיש לו את ההמלצות.

אפרת רייטן: אז רגע, אז עכשיו בלבלת אותי.

יוראי להב-הרצנו: שרים הגדירו לך לצוות הזה, שאתם צריכים לבחור עד סוף 2021 שני בתי חולים במרכז שיכללו בפיילוט שעליו אתה אמון.

ספי מנדלוביץ: אם תקראו טוב.

אפרת רייטן: מה כתוב?

אפרת רייטן: לא ככה?

ספי מנדלוביץ: באבני הדרך שהשר מציב הוא אומר שייבחרו אבני דרך עד סוף 2021.

אפרת רייטן: שייבחרו אבני דרך?

ספי מנדלוביץ: לא.

ספי מנדלוביץ: הוא אומר, הוא לא מטיל את זה.

ספי מנדלוביץ: אנחנו מאוד נאמנים, אני מאוד נאמן להגדרות של הצוות.

ספי מנדלוביץ: תקראו פשוט, תקראו.

אפרת רייטן: לכם יש את זה.

קרן הראל: אפשר להקריא את הסעיף?

קרן הראל: מעולה.

קרן הראל: אני אשמח ריי אם את יכולה להקריא את הסעיף.

אפרת רייטן: בואו תגידו מה נקבע.

חיים ביטון: "ביום 30.11.2022 יחל השלב השני במתווה קיצור התורנויות עם התרחבותו למחלקות פנימית ורפואה דחופה בלבד, בשני בתי חולים במרכז הארץ.

חיים ביטון: זהות בתי החולים שבהם תחל ההרחבה תיבחן ותוכרע על ידי צוות היישום עד ליום 31.12.2021".

אפרת רייטן: כן, מה שהקראתי קודם.

יוראי להב-הרצנו: ומה שביקשתי התייחסות.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שהשרים, שרת הכלכלה ושר הבריאות הטילו עליכם.

נעמה לזימי: אולי אם היה נציג של מרשם בוועדה היינו בקיאים בכל הפרטים.

מאיר דוד: זה לא שר הבריאות ושרת הכלכלה, זה שר הבריאות.

מאיר דוד: כי זה לא בתוך ההיתר, זה של שר הבריאות.

יוראי להב-הרצנו: אבל שרת הכלכלה צריכה לחתום על ההיתר.

אפרת רייטן: טוב, אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

מאיר דוד: המתווה הוא לא של שרת הכלכלה, הוא של שר הבריאות.

נעמה לזימי: אבל על זה פתאום אתה עונה עכשיו?

נעמה לזימי: על זה כן אתה עונה.

נעמה לזימי: אני שמחה.

נעמה לזימי: זה כאילו מוציא אותך לטובה.

אפרת רייטן: אנחנו צריכים לסכם את הדיון ולעבור, כי כבר מחכים לנו לדיון הבא.

נעמה לזימי: רגע, נציג הר"י צריך לדבר.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: לכן אני רוצה לעבור לנציג הר"י.

חיים ביטון: אם אפשר שנציגת הפריפריה תגיד כמה מילים?

אפרת רייטן: אבל אני חושבת שייצגת את מרשם.

אפרת רייטן: ויש לנו זמן מאוד מאוד צפוף ואת הר"י לא שמענו.

אפרת רייטן: אז בזום, נציגת הר"י.

אפרת רייטן: מנכ"לית.

אפרת רייטן: אני חייבת גם גילוי נאות שבעברי הייתי עורכת דין ובין יתר לקוחותינו במשרד דיברנו גם בהסתדרות הרפואית.

אפרת רייטן: גילוי נאות שגם אני עסקתי במספר תיקום שקשורים להר"י וייצגתי אותם בערכאות משפטיות שונות.

מאיר דוד: נציג משרד הכלכלה.

מאיר דוד: אני צריך לרוץ לדיון אחר ואנחנו את עמדת הכלכלה כבר העברנו.

אפרת רייטן: בבקשה, לאה.

לאה ופנר: תודה רבה.

לאה ופנר: אני מצטערת שנותרו לי מספר דקות.

לאה ופנר: אני אשתדל להיות כמה שיותר קצרה.

לאה ופנר: קודם כל, אני רוצה לברך את הוועדה ואת כל חברי הכנסת שמביאים את הנושא לדיון.

לאה ופנר: אנחנו מברכים על כל דיון שנעשה בכנסת.

לאה ופנר: אני חושבת שהדבר הזה באמת יכול לעזור לקדם את נושא הרופאים ואת תנאי הרופאים.

לאה ופנר: זה בדיוק כמו שנאמר, יש לנו דרך ארוכה.

לאה ופנר: אנחנו מתחילים תמיד במשהו אחד וכל פעם מתקדמים.

לאה ופנר: אני רוצה לתקן כמה עובדות שהן מאוד מאוד חשובות וכמה דברים שאסור להזכיר אותם, כי הם יכולים להיות מאוד בעייתיים.

לאה ופנר: קודם כל, אף אחד לא מדבר על קיצור התורנות.

לאה ופנר: תורנות מתחילה ב-16:00 אחרי הצהריים ומסתיימת ב-20:00 למחרת.

לאה ופנר: אנחנו כולנו מדברים על העובדה שאנחנו רוצים לקצר את השעות הרצופות, דהיינו שאנחנו רוצים לקצר את שעות הבוקר.

לאה ופנר: זה מאוד חשוב להבין את זה, כי בצורה מאוד פשוטה יכול מישהו להגיע לפתרון הרבה יותר זול והרבה יותר מהיר, על ידי זה שיעבדו 12 שעות או 16 שעות, אבל יקצרו את השעות של הלילה.

לאה ופנר: השעות של הלילה הן חשובות לכל הרופאים מאחר ושם מתקבל השכר היותר משמעותי.

לאה ופנר: ולכן כולנו מדברים על הדרך שבה אנחנו רוצים לקצר את שעות הבוקר.

לאה ופנר: זה דבר אחד.

לאה ופנר: הדבר השני שהוא מאוד חשוב לציין, הנושא של תורנויות מזמן הוא לא רק של רופאים בהתמחות, הוא גם של רופאים מומחים שנמצאים או בהתמחות שנייה או במקומות מסוימים יכול להיות גם, או לפי המקצוע, מומחים גם בשנים מאוד מתקדמות ובסוף הקריירה.

לאה ופנר: ולכן אנחנו מדברים על קיצור הנושא של השעות לכל הרופאים.

לאה ופנר: גם מתמחים, גם סטאז'רים, גם מומחים צעירים וגם מומחים ותיקים.

לאה ופנר: אז זאת נקודה מאוד משמעותית שכולנו צריכים לזכור אותה.

אפרת רייטן: לאה, אני רוצה שתתייחסי, קודם עלו כאן טענות קשות כלפי הר"י, שאתם מונעים את הנציגות של מרשם בוועדה.

לאה ופנר: אני רוצה לציין, אני בדיוק מגיעה לנקודה מאוד חשובה.

לאה ופנר: הטענה שצריכה להדאיג את כולנו זה לא מי נמצא בוועדה, אלא אם זה מייצג את הציבור הכללי של הרופאים ובעיקר ציבור המתמחים.

לאה ופנר: אז בואו אני רוצה להגיד עובדה הכי חשובה: 7,500 מתמחים מיוצגים על ידי סגנית יו"ר פורום המתמחים, שהיא מייצגת 7,500, ניצן עטיה, היא גם נמצאת פה בזום.

לאה ופנר: מייצגת 7,500 מתמחים.

לאה ופנר: אני אחזור על זה.

לאה ופנר: יו"ר פורום הסטאז'רים שמייצג את כל הסטאז'רים במדינת ישראל, שגם הוא עושה, גם הם עושים תורנויות וזה בוודאי נוגע אליהם, יושב בוועדה.

לאה ופנר: יש עוד שני מתמחים שיושבים בוועדה.

לאה ופנר: ולכן, למען הסר ספק, אני מניחה שאנחנו כרגע לא בדיון פוליטי, כי אני לא רוצה להיות כמו בדיון פוליטי.

לאה ופנר: אנחנו בדיון מי מייצגים רופאים.

לאה ופנר: אז כדי שתנוח דעתם - - -

נעמה לזימי: סליחה, זה לא לעניין מה שאת אומרת.

נעמה לזימי: זה לא לעניין מה שאת אומרת.

לאה ופנר: אני לא יכולה.

יצחק פינדרוס: אבל יש אולי ניגוד עניינים, כי את מייצגת גם רופאים וגם סטאז'רים, אז זה יכול ליצור ניגוד עניינים.

לאה ופנר: אני לא רואה אף אחד.

יצחק פינדרוס: זה יכול ליצור ניגוד עניינים.

אפרת רייטן: שנייה.

אפרת רייטן: נעמה, נעמה, שנייה אחת.

נעמה לזימי: אבל לא, אבל הדיון הזה הוא פוליטי.

יצחק פינדרוס: אבל אתם בניגוד עניינים.

נעמה לזימי: כי זו החלטה פוליטית שהממשלה צריכה לקחת.

יצחק פינדרוס: אתם מייצגים גם את הרופאים, גם את הסטאז'רים, זה יכול לסבך את העסק.

אפרת רייטן: רק דקה, רק דקה.

אפרת רייטן: אני לא מצליחה להבין לא את לאה ולא את נעמה.

אפרת רייטן: אז זה לא עוזר לנו פה כלום.

לאה ופנר: אני מבקשת שתתנו לי לסיים.

לאה ופנר: אני מצטערת שיש עובדות שאפשר לבדוק אותן, שזה לא, שאנשים לא רוצים לשמוע, אבל צריך לשמוע את זה.

לאה ופנר: אני לא רציתי להיכנס לנושא הזה, כי זה לא מה שחשוב.

לאה ופנר: אנחנו כולנו צריכים לשאוף לשני דברים: אחד, לשפר את תנאי הרופאים באשר הם רופאים.

לאה ופנר: על מנת שהם יוכלו להעניק טיפול יותר טוב.

לאה ופנר: אנחנו צריכים לעשות את זה מבלי לגרום לנזק.

לאה ופנר: כל שאר הדברים אפשר לדבר מה שרוצים ומתי, הכל בסדר.

לאה ופנר: בסוף אנחנו רוצים תוצאה טובה.

לאה ופנר: והדבר היחידי שיהיה יותר גרוע זה שלא נעשה משהו יותר גרוע.

לאה ופנר: לדוגמה, ואני רוצה להגיד משהו, הנושא הבעייתי שלנו זה העובדה שיש מחסור עצום ברופאים.

לאה ופנר: למה אנחנו מציינים את זה?

לאה ופנר: כי אנחנו צריכים לגרום לזה שהרופאים שיישארו לעבוד ולא משנה כרגע איך אנחנו עושים אותם, הם לא תיפול עליהם מעמסה שהם לא יוכלו לעמוד בה.

יצחק פינדרוס: יצא המרצע מן השק.

יצחק פינדרוס: אז את בניגוד עניינים.

יוראי להב-הרצנו: זה הזיה.

יצחק פינדרוס: את בניגוד עניינים מוחלט.

יצחק פינדרוס: אמרת את זה עכשיו.

יוראי להב-הרצנו: הדברים שלה רק ממחישים.

יצחק פינדרוס: אמרת עכשיו שאת בניגוד עניינים.

אפרת רייטן: תודה, תודה.

יצחק פינדרוס: כאילו למנות את יושב ראש הוועדה את נציג האוצר בכלל.

יצחק פינדרוס: למה לא מינו את נציג האוצר ליושב ראש הוועדה?

אפרת רייטן: תודה, תודה.

אפרת רייטן: לאה, את יכולה לסכם?

אפרת רייטן: חברי הכנסת, הבנו את הטענה, זה נרשום בפרוטוקול.

אפרת רייטן: כן, לסיכום?

לאה ופנר: אני רוצה להגיד שאני מאוד מבקשת את זכות הדיבור.

אפרת רייטן: אנחנו צריכים לסיים עוד דקה את הדיון, לאה.

יוראי להב-הרצנו: את אוחזת בה כבר כל כך הרבה זמן בזכות הדיבור.

לאה ופנר: אני רוצה להגיד, למען הסר ספק.

לאה ופנר: ההסתדרות הרפואית החליטה לפני ארבע שנים היא הולכת על מתווה של קיצור שעות העבודה של רופאים.

לאה ופנר: הדבר הזה נמצא בכל מקום.

נעמה לזימי: לא, זה לא נמצא בכל מקום.

לאה ופנר: לצורך הנושא הזה, כדי להסכים לזה, אנחנו הקמנו לפני שנה וחצי ועדה שתוצאות הוועדה שישבה שנה ובדקה בכל המקומות - - -

חיים ביטון: בזכות המאבק שלנו.

לאה ופנר: הייתה שאנחנו בעד קיצור.

לאה ופנר: אנחנו עכשיו צריכים לדאוג לא רק לקצר, אלא לדאוג שיהיה מספיק כוח אדם ובעיקר בנושא שאף אחד לא העלה אותו, הנושא של השכר.

לאה ופנר: אף מתמחה, מומחה שהולך לקצר לו את שעות היום, לא מוכן לוותר על השכר כמו שנמצא היום.

לאה ופנר: גם אנחנו לא מוכנים.

לאה ופנר: ולכן אני מציעה שבמקום שכרגע אנשים שרוצים לעזור ינסו לבדוק איפה יש מלחמות, כולנו צריכים להתגייס בשביל לפתור את הבעיות האלה.

נעמה לזימי: יושב פה נציג הוועדה ואומר שהוא לא מעלה בכלל את הסיפור עם מרשם, בגלל שזה יהיה חומר נפץ איתך.

לאה ופנר: אני לא יכולה.

לאה ופנר: אני לא יודעת מי צועק.

נעמה לזימי: אני לא מבינה, אני לא מבינה.

נעמה לזימי: זה פשוט בדיחה.

לאה ופנר: חברת הכנסת נעמה.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד לך שאת הוכחת בדברייך היום את המצב העגום בו נמצאים המתמחים בישראל.

לאה ופנר: אני אשמח מאוד לדבר איתך ולדבר עם כל אחד, בהנחה שזה לא רק לצעקות.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: לאה, תודה.

נעמה לזימי: יש תקנים שהאוצר נתן, שיתחילו לשתף את התקנים ולהתחיל ביישום.

חיים ביטון: אם אפשר?

אפרת רייטן: לא, אני מבקשת.

אפרת רייטן: ריי, סליחה.

אפרת רייטן: נעמה.

אפרת רייטן: לאה ופנר, אנחנו צריכים לסיים, כי אנחנו צריכים גם לעבור לדיון הבא.

אפרת רייטן: אז אני חושבת שהדברים שלך הדהדו ונשמח להזמין אותך גם לפעם הבאה, כי אני חושבת שהם יצרו פה הרבה מאוד לא רק אמוציות, אלא עוד שאלות שאנשים היו רוצים להפנות אלייך.

אפרת רייטן: אז אנחנו מודים לך מאוד.

אפרת רייטן: מילה שלכם, אחרונה, מרשם?

חיים ביטון: הייתי רוצה רק אם אפשר לעלות לשנייה את מאיה.

אפרת רייטן: לא, אנחנו צריכים לסיים.

חיים ביטון: בסדר, אז מה שמאיה תגיד גם לעו"ד ופנר ובכלל בפני הצוות הנהדר.

חיים ביטון: מאיה היא מתמחה במחלקת נשים בבית חולים העמק.

חיים ביטון: והיא תספר לכם איך במחלקה שלה עושים שמונה תורנויות בחודש.

חיים ביטון: עשו ועדה לקליטה של מתמחים חדשים.

חיים ביטון: נקלטו חמישה מתמחים חדשים, שמחכים לתקנים שלא ניתנו להם.

חיים ביטון: הם יושבים בבית ולא עובדים ולא מועסקים, כי לא ניתנו תקנים.

חיים ביטון: ולכן האמירות האלה הן לא פחות ממקוממות.

חיים ביטון: אפשר לפתור את הדבר הזה עכשיו.

חיים ביטון: ושמענו כל כך הרבה איך אי אפשר ומה אי אפשר.

חיים ביטון: בואו נשנה את השיח.

חיים ביטון: אנחנו רוצים לשמוע מה אפשר.

אפרת רייטן: ד"ר מנדלוביץ, אתם עד סוף החודש, כאמור, מגישים לשר את ההמלצות שלכם.

אפרת רייטן: ובין היתר אני מציעה לכם, אני מניחה שעשיתם עבודה הרבה יותר רצינית ומעמיקה ויסודית ממה שעשינו כאן ב-45 דקות.

אפרת רייטן: אבל עולות כאן טענות קשות ממתמחים שלא יושבים ומיוצגים בוועדה.

אפרת רייטן: בלי להיכנס לפוליטיקה או לא פוליטיקה וכו'.

אפרת רייטן: גם במכתב של השר עצמו, אגב, הוא לא מציין מרשם, הוא כותב נציגים של מתמחים.

אפרת רייטן: אז מבחינתו יושבים שם נציגים של מתמחים.

קרן הראל: מתעסקים יותר מידי בפוליטיקות ופחות בפרקטיקה.

אפרת רייטן: אז לכן אני אומרת, בואו לא נתעסק בפוליטיקה.

נעמה לזימי: לא, פוליטיקה זה לא מילת גנאי.

נעמה לזימי: כשהר"י מדירים את מרשם הם עושים מהלך פוליטי מאוד בזוי.

נעמה לזימי: פוליטיקה כולם עושים.

קרן הראל: חודשים שר הבריאות לא פגש אותנו.

קרן הראל: חודשים אנחנו מתחננים למפגש איתו.

קרן הראל: שיחה קצרה של כמה דקות בטלפון.

אפרת רייטן: אבל אנחנו רוצים עכשיו להתמקד בעניין של המתווה וכן להוציא אותו לפועל.

ספי מנדלוביץ: המילה האחרונה שלי היא פשוט נאמרו כאן דברים קשים על הנושא של הקורונה.

ספי מנדלוביץ: אני חשבתי שכדאי שאני אתייחס בשלושים שניות.

ספי מנדלוביץ: זה קשור לאמון הציבור.

ספי מנדלוביץ: בדקתי את הנושא, בסדר?

ספי מנדלוביץ: אני גם קצת הכרתי אותו.

ספי מנדלוביץ: קודם כל אני אתחיל בזה שכמובן אף אחד לא מעלה על דעתו לא להראות את כל הנתונים.

ספי מנדלוביץ: יש סוגיה ספציפית שנוגעת למספר הנפטרים.

ספי מנדלוביץ: מכיוון שמדובר בדיני נפשות ונקודות מאוד רגישות, בשביל להכניס נפטר לתוך הדשבורד של המשרד נעשה אימות כפול על תעודות הפטירה.

יצחק פינדרוס: נראה את זה עוד שבוע?

ספי מנדלוביץ: זה לא תמיד שבוע.

ספי מנדלוביץ: אני אומר, זה לוקח כמה ימים.

ספי מנדלוביץ: כי מי שנכוונה ברותחים נזהר בצוננים.

יצחק פינדרוס: והוא צריך לדעת שהנתונים האלה הם כרגע עוד לא נבדקו.

יצחק פינדרוס: בסדר, זו גם אמירה.

יצחק פינדרוס: אבל צריך לדעת שמה שיש לנו פה.

אפרת רייטן: הנתונים הם כרגע לא מעודכנים?

יצחק פינדרוס: לא מעודכנים כי לא הייתה בדיקה.

ספי מנדלוביץ: זה לא כי לא.

ספי מנדלוביץ: זה בדיקה שלוקחת זמן פשוט.

ספי מנדלוביץ: ובסוף ברמה יומית קשה לראות.

יצחק פינדרוס: אבל אתה מסכים איתי שהציבור צריך לדעת שכשכתוב 23 זה לא בהכרח 23, זה יכול להיות 100, אבל עוד לא בדקנו.

ספי מנדלוביץ: אבל אני אומר, כשמגיעים לעלייה של גל ולאט לאט המספרים הם אותו יום כל יום, אז בעצם המספרים מסתדרים כי אתה רואה את הימים קודם.

ספי מנדלוביץ: הייתי חייב להתייחס לזה.

אפרת רייטן: לעניין הדיון.

אפרת רייטן: אני יוצאת מכאן עם תחושות מעורבות.

אפרת רייטן: מצד אחד עם תחושה של תסכול גדולה מאוד של המתמחים, קבוצת מרשם.

חיים ביטון: זה גם יתר המתמחים, כמובן.

אפרת רייטן: שעשו פעילות ומאבק שהרעיד פה את המדינה וקיבלו באמת תמיכה מקיר לקיר, גם על ידי הרופאים וגם על ידי המחליטים, הפוליטיקאים, חברי הכנסת כולם.

אפרת רייטן: ויש תחושה קשה של מרירות.

אפרת רייטן: ואני אומרת את זה במילים הכי עדינות שאני יכולה למצוא, על כך שהם נשארו מחוץ למשחק ומחוץ למקבלי ההחלטות.

אפרת רייטן: ואני שמה אמנם באמת כאמור לא הייתה כאן התחייבות לכלול אתכם וזה כתוב שחור על גבי לבן.

חיים ביטון: הייתה בשיחה עם השר.

אפרת רייטן: בשיחה, אבל לא באופן רשמי.

אפרת רייטן: ומבחינתו יש כרגע מתמחים שיושבים בוועדה.

אפרת רייטן: זה כן הר"י, לא הר"י וכו', לא נכנסת לזה עכשיו.

אפרת רייטן: אבל ככל שבאמת הוועדה, המסקנות שאתם תגישו, תתעלם מהעקרונות, מהמהלכים, מהטענות הקשות שהעלו המתמחים ריי וחבריה, יהיו כאן סימני שאלה מאוד מאוד קשים לגבי אפילו ההמלצות שלכם.

אפרת רייטן: ואני חייבת לשים את זה על השולחן.

אפרת רייטן: ואני בטוחה שאתם כולכם בסוף רוצים שהמתווה הזה יצא לפועל.

אפרת רייטן: פתחת בנאום באמת אישי ואמרת אני בעד.

אפרת רייטן: אני רציתי עוד לפני זה, אני חלק מזה.

אפרת רייטן: ואני בטוחה שכך אתה פועל.

אפרת רייטן: ויש עכשיו הזדמנות, וגם הקורונה הוכיחה שצריך לעשות כאן שינויים מרחיקי לכת, שזה רק חלק מהשינוי מרחיק הלכת הזה.

אפרת רייטן: אני חושבת אפילו זה שינוי כמעט קטן לעומת השינוי הרחב שצריך לעשות בתפיסה של בתי החולים והרפואה הציבורית וכו' וכו', כדי לתקן את הכשלים והמחדלים וההרעבה של כל השנים שהרעיבו את מערכת הבריאות.

אפרת רייטן: לכן אני שמה את זה לפתחך ולראות האם גם בשלב הנוכחי הזה, לפני שדווקא נכתבו המסקנות, כן להגיד למצב שבו אתם נותנים לאנשי מרשם עוד הזדמנות לשבת אתכם.

אפרת רייטן: ולפני שאתם כותבים את המסקנות שלכם וההמלצות לשר, לתת להם את האפשרות להשפיע עליהם פעם נוספת.

אפרת רייטן: אני חושבת שזה יהיה מבורך ואף אחד לא יפסיד מזה.

ספי מנדלוביץ: תודה רבה.

חיים ביטון: אני רק מקווה שלא נמצא כולנו את המתמחות והמתמחים בסוף החודש הזה שוב ברחובות.

חיים ביטון: כי יש לנו דברים הרבה יותר חשובים לעשות.

אפרת רייטן: בהחלט, חד משמעית.

אפרת רייטן: תודה רבה לכולכם על הדיון הזה.

אפרת רייטן: בריאות לכולם.