ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 53, 2022-01-20 10:00

מירב בן ארי: נגיד גם שהיית בשבוע שעבר בדיון בוועדה והוא היה מצוין, דיבר לעניין, דיבר לחברי הכנסת, גם שלט בחומר, בא עם תמונות.

מירב בן ארי: היה חשוב מאוד, לא הספקתי להגיד לך שם.

אהרון אטיאס: והכי חשוב, הוא טוב בשטח.

מירב בן ארי: נכון.

אהרון אטיאס: התוצאות בשטח יותר חשובות מההצגות של הדברים.

רונן אבניאלי: הכי טוב בשטח זה ששי, אני כבר פקיד, פקיד בכיר זה מה שאני.

רונן אבניאלי: אני בבריף קצר על הנתונים הדמוגרפיים של תחנת לוד.

רונן אבניאלי: תחנת לוד, המרכז שלה אין ספק שזאת העיר לוד, אבל רק בשביל ההבנה גם 11 יישובים נוספים קטנים יותר ורובם כפריים נמצאים תחת האחריות של התחנה, אבל מרבית הקשב, ואנחנו אומרים את זה בצורה מאוד מאוד ברורה, היא לעיר לוד.

רונן אבניאלי: את המצב הדמוגרפי של מה שנמצא באחריות של התחנה אתם רואים פה לנגד עיניכם, 71% יהודים ו-26% מוסלמים, מיעוט ממש קטן של נוצרים.

עמיחי שיקלי: זה הנתונים של העיר או של התחנה?

רונן אבניאלי: של התחנה, אבל אני ממקד את זה, חבר הכנסת, איפה שנמצאת - - -

עמיחי שיקלי: זה 70% מכוח האדם בתחנה?

מירב בן ארי: לא, של העיר עצמה.

רונן אבניאלי: הצגתי את זה קודם, חבר הכנסת, שהיא מושפעת גם מיישובים נוספים שנמצאים פה באזור, אבל הם לא עיקר הקשב שלנו, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

אורית סטרוק: כלומר בעיר עצמה גם יש 70%?

רונן אבניאלי: כן, דומה, המספרים מאוד מאוד דומים.

רונן אבניאלי: התחנה היא תחנה מעורבת וההגדרות מאוד מאוד ברורות בנושא הזה.

רונן אבניאלי: יוממות זה בעצם כמה אנשים עוברים סביב תחנת לוד.

רונן אבניאלי: אפשר להבין שתחנת לוד, בעיקר העיר לוד היום, זה מקום שיש בו מרכז תעשייתי גדול מאוד, בעיקר בצפון העיר, הרבה מאוד חברות, הרבה מאוד עסקים גדולים שפותחים פה, בנקים, אנחנו נראה את זה אולי, אנחנו נגיע קרוב לזה, ובסך הכול היוממות הולכת ומתפתחת ואני חושב שהכי טוב לראות את זה בחלק השמאלי תחתון של המצגת, בשביל זה גם נמצא פה מנכ"ל העירייה, הצפי לגידול הוא מאוד מאוד משמעותי.

רונן אבניאלי: אפשר לראות את זה, אני לא אצליח לעשות את זה בסיור שטח היום, אבל יש פה שכונות שנבנות, בעיקר בחלק המזרחי של העיר, מגדלים עם הרבה מאוד פוטנציאל עירוני.

רונן אבניאלי: אני בטוח שמנכ"ל העירייה יוכל לפרט על זה יותר, אנחנו מרגישים את זה היטב.

רונן אבניאלי: גזרת התחנה.

רונן אבניאלי: אני רוצה שתראו כמובן מה סובב את העיר לוד.

רונן אבניאלי: אתם רואים את היישובים שנמצאים בסימונים הירוקים והצהובים, סביב העיר לוד, יישובים חזקים מאוד, מצב סוציואקונומי, כולם במצב מצוין, שטח כפרי.

רונן אבניאלי: אפשר לומר דרומית לעיר לוד.

רונן אבניאלי: אנחנו גובלים עם רמלה וזה משפיע, אני אדבר על זה בהמשך בהקשר של מה שמשפיע על העיר לוד, אבל אין ספק שהקרבה לרמלה, הרי זה רחוב רחוב, צד אחד זה רמלה וצד שני זה לוד ואנחנו די מושפעים זה מזה.

רונן אבניאלי: צירים משמעותיים שעוברים בגזרה שלנו.

רונן אבניאלי: כביש 1 הוא הכביש לירושלים, תל אביב-ירושלים, הוא גובל את התחנה הזאת מהצד הצפוני שלה, כביש 44 תל אביב, יפו, חולון, באר יעקב, צריפין, על הצומת שבה זה מתחלק לכיוון רמלה ולכיוון לוד, זה כביש 44.

רונן אבניאלי: וכביש 40 גם הוא כביש מאוד מאוד משמעותי, פחות או יותר מנתב"ג עד רחובות ואף דרומה מכך.

רונן אבניאלי: פריסת התחנה, חשוב לנו להראות בשקף הזה.

רונן אבניאלי: הוא שקף שמצמצם את הטווח אך ורק לעיר לוד, אבל אפשר לראות, אנחנו נראה לכם נקודה אחת שמאוד חשוב לנו להראות אותה, התחנה עצמה, המרכז שלה יושב פה.

רונן אבניאלי: אני מראש רוצה להקדים ולומר, אנחנו נמצאים במקום לא טוב בכלל, אפילו גרוע, בפריסה שלנו, וזה מתחיל מפה.

רונן אבניאלי: תחנת המשטרה בלוד, המרכז שלה מופרד לכמה וכמה מבנים, חלק מהם פריקסטים יבילים, הם מבנים מאוד מאוד ישנים והפריסה היא לא רק היגיון בחלוקת האחריות שלנו, אלא היא פריסה שהיא תולדה של אין לנו איפה לשים את השוטרים ואנחנו פורסים אותם לכל מיני מקומות, אני ארצה לדבר על זה בהמשך.

רונן אבניאלי: אבל חלק מהפריסה כמו למשל נקודת נווה שלום, הוא בהחלט עניין שבחרנו להתמקם שמה כי גיאוגרפית ותפיסת ההפעלה שלנו היא נובעת מכאן, ועוד כמה נקודות, כמו למשל השיטור העירוני ברמת אשכול, אנחנו נדבר על זה בהמשך.

רונן אבניאלי: פה אתם יכולים לראות את תמונת השכונות בעיר לפי מגזר.

רונן אבניאלי: יש בעיר כמה וכמה שכונות שהן מאוד מאוד מאופיינות.

רונן אבניאלי: למשל נווה שלום, מה שאנחנו קוראים שכונת הרכבת, היא שכונה ערבים מובהקת.

רונן אבניאלי: בודדי בודדים אם בכלל יהודים גרים שם, אין.

רונן אבניאלי: לעומתה מצפון גלי אביב היא שכונה יהודית מובהקת, בלי בכלל להתבלבל, אבל יש כמה וכמה שכונות, בעיקר סביב רמת אשכול, שבה אנחנו נבקר היום, שהן שכונות מעורבות והמעורבות בעיר לוד זה שונה ממה זה מעורב ברמלה.

רונן אבניאלי: אני אראה לכם את זה בשטח, אני חושב שזה מאוד מאוד בולט בלוד.

רונן אבניאלי: אתם תראו, במיוחד ברמת אשכול, שהמעורבות היא ברמת בניין, אני אראה לכם איך זה בא לידי ביטוי בסממנים, אתם תבינו את זה היטב, זה לא שכונות מופרדות, זה אפילו לא בתים מופרדים, זה לא רחובות, זה אחד בתוך השני, אבל ממש בצורה בולטת ואני ארצה להראות לכם את זה בשטח.

רונן אבניאלי: תמהיל האוכלוסייה הוא פרוס פה לפניכם, יש פה בהחלט נוצרים ומוסלמים ודתיים לאומיים וחרדים ויהודים יוצאי אתיופיה וחבר העמים.

רונן אבניאלי: אפשר למצוא פה קהילות מאוד מאוד ישנות, מעניינות מאוד, של הקהילה ההודית למשל.

רונן אבניאלי: יש פה המון אוכלוסיות, יש פה ותיקים ויש פה מהכול וכול, אבל בהחלט האוכלוסייה מאופיינת בעיר מעורבת והעיר המעורבת היא בהחלט מהמקום של הקהילה, של בני המיעוטים.

רונן אבניאלי: פרסנו פה את האתגרים של התחנה, זה בהחלט הרבה מאוד אתגרים, אני לא רוצה לגעת בכולם, אבל אני בהחלט רוצה לדבר על הדברים הבולטים, על הכותרות המשמעותיות ובהמשך גם כמובן שנגיע לעניין 'שומר החומות'.

רונן אבניאלי: העיר לוד היא במצב סוציואקונומי נמוך והמצב הסוציואקונומי הזה הוא בא לידי ביטוי בחלק מהמאפיינים כמובן בכל מה שקשור לפשיעה ולפשיעה חמורה.

רונן אבניאלי: אנחנו מכירים את זה, לפני שבועיים היינו בכנסת בהקשר הזה.

רונן אבניאלי: אנחנו מתמודדים פה עם פשיעה אלימה מאוד, מאופיינת מגזר ערבי, בהחלט מאופיינת מגזר ערבי.

רונן אבניאלי: אנחנו מתמודדים פה עם סכסוכי משפחות שההיסטוריה שלהם היא לפעמים מגיעה עד עשרות שנים אחורה, בחלק מהמקרים אפילו כמעט ולא ניתן להצביע מה מקורו של סכסוך בין משפחות, אבל זה משפחות – בוקר טוב, חבר הכנסת.

מירב בן ארי: סליחה, מה זה?

מירב בן ארי: מי שגר בעיר מאחר?

אורית סטרוק: איפה אתה שם אותו ברובריקה?

מירב בן ארי: בחיכוך.

רונן אבניאלי: לא, לא, לא.

מירב בן ארי: אני אומרת, לי מותר.

רונן אבניאלי: חבר הכנסת שמחה הוא במקום מצוין, הוא בתוך נבחרי הציבור שלנו.

רונן אבניאלי: אז כמו שאמרתי, המצב של העיר מייצרים פה בהחלט אתגר מאוד מאוד משמעותי בכל מה שקשור לפשיעה ופשיעה חמורה.

רונן אבניאלי: העיר נעה באיזה שהוא תהליך בתוך עולם הפשיעה, מעיר שהייתה מאופיינת מאוד מאוד סמים, לוד הייתה המון המון שנים מרכז הסחר בסמים, אפשר לומר אפילו ברמה הארצית, ובשנים האחרונות זה הלך וזז לכיוון פשיעה אלימה, סחר באמל"ח, שימוש באמל"ח, המון עניינים שקשורים לגביית חובות ובענייני כסף כאלה ואחרים, אבל יחד עם הנדידה הזאת מעולם הסמים, יש פה סמים, לא מעט סמים, אנחנו שמים לב להחמרה והסמלה בכל מה שקשור בעולם הפשיעה.

רונן אבניאלי: אתגר מאוד מאוד משמעותי בתוך העיר לוד.

רונן אבניאלי: אני קופץ רגע לצד השמאלי, ולא לפי סדר איך שזה מופיע.

רונן אבניאלי: נשים בסיכון, משהו שמאוד מאוד מאפיין את התחנה, מאפיין את התחנה במובן זה שנשים, כל הנשים שמתגלה כלפיהם אלימות בכל מקום בארץ, הן נשים בסיכון.

רונן אבניאלי: העיר לוד מאתגרת אותנו כאשר אישה נמצאת בסיכון אפילו עוד יותר משום שיש לזה כל מיני היבטים שאנחנו מקפידים עליהם וזה מצריך המון המון עיסוק וקשב של התחנה.

רונן אבניאלי: אתם יכולים לראות פה את מה שמצוין פה תחת הרשות המקומית והאוכלוסייה המגוונת עם בנייה בלתי חוקית.

רונן אבניאלי: אלה אתגרים מאוד מאוד משמעותיים משום שהבנייה הבלתי חוקית היא בנייה שאנחנו מגישים סיוע באופן תדיר לרשות, הכול במסגרת זה שאנחנו מבינים את המשמעות של הרשות המקומית במסגרת האחריות שלה והרצון שלה להפגין משילות.

רונן אבניאלי: זה מסתנכרן איתנו בצורה מדויקת על נושא המשילות וזה בא לידי ביטוי במקומות נוספים.

רונן אבניאלי: ההתפתחות האורבנית זה אתגר.

רונן אבניאלי: אני כבר מקדים את המאוחר, אנחנו חושבים שתחנת משטרת לוד קטנה על מידותיה באופן מוחלט, זאת אומרת זה לא המספר שצריך להיות.

רונן אבניאלי: אני יודע שברמה הארצית וברמה המחוזית וגם ברמה המרחבית יש המון תעדוף, דיברתי על זה גם בוועדה, אבל עדיין המספר קטן.

רונן אבניאלי: אם אנחנו מסתכלים על האתגרים ומביטים לעבר הצפי אין בכלל ספק שאנחנו רוצים פה לראות משהו אחר.

רונן אבניאלי: אני יודע שזה קורה, אבל אני חושב שזה צריך לקרות עוד.

מירב בן ארי: החלוקה של השוטרים עדיין היא פר נפש או לפי עבירות?

מירב בן ארי: בהתייחסות של המשטרה בכלל.

אבי ביטון: את יכולה לחתוך את זה איך שאת רוצה.

אבי ביטון: אני אגיד רק שמחוז מרכז הוא המחוז הגדול ביותר מבחינת כמות האוכלוסייה שאנחנו נותנים לה שירות.

אבי ביטון: זה 2,100,000.

מירב בן ארי: וזה גם כוח האדם של המשטרה הכי גדול?

אבי ביטון: לא, כוח המשטרה הוא הכי קטן במחוז מרכז, זה 1.7 שוטרים ל-1,000 איש.

אבי ביטון: כל המחוזות הם יותר גדולים מאיתנו בכוח האדם.

אורית סטרוק: מה הרציונל?

אבי ביטון: מה הרציונל?

שמחה רוטמן: משפחות פשיעה, אני מתאר לעצמי.

מירב בן ארי: לא, להיפך.

אבי ביטון: לא, ההיפך אני אומר.

מירב בן ארי: יש לך הרבה פחות שוטרים.

אבי ביטון: אני אומר, אנחנו נותנים נותרים לכמעט 2,300,000 איש, נגיד ב-2025, וכמות כוח האדם שלנו במחוז היא 1.7 ל-1,000 איש.

שמחה רוטמן: ולכן מירב שאלה, לפי עבירות או לפי אנשים?

אבי ביטון: גם וגם.

אבי ביטון: בסוף אתה נותן שירות לאזרחים ואתה צריך שיהיה לך כוח, ודבר שני, יש לך גם מעלולים ואתגרים שמפרט אותם כרגע מפקד המרחב שאתה צריך להתייחס אליהם.

אבי ביטון: אני רק אומר, המחוז שלנו הוא מחוז קטן מול האתגרים שעומדים בפניו, קטן באופן יחסי גם למחוזות אחרים.

רונן אבניאלי: ואם יורשה לי, הממ"ז, אנחנו מרגישים בתחנת לוד את הפער הזה, אנחנו מרגישים את זה באופן מובהק, למרות שאני מוכרח לציין, אני רוצה להראות גם את חצי הכוס המלאה.

רונן אבניאלי: לאחרונה, ב-2021, התחנה קיבלה מה שאצלנו נקרא שני אזורי סיור, תיכף אתם תראו את זה, זה שווה ל-20 שוטרים.

רונן אבניאלי: מפקד המחוז כשהגיע גם החליט על עוד תגבור, תגברנו מתחנות אחרות, לקחנו מתחנות אחרות שהן סופר חשובות.

אבי ביטון: אני אגיד משפט על זה.

אבי ביטון: בסוף תמונת כוח האדם למחוז מרכז היא מצומצמת.

אבי ביטון: מעבר לתחנות עצמן יש לנו כוחות שנקראים כוחות מרחביים וכוחות מחוזיים, זה יחידות היס"מ וזה יחידות מג"ב.

אבי ביטון: אני מוצא את עצמי כבר מספר חודשים נותן הרבה מאוד כוח לתחנת לוד כשיש לי גם אתגרים במקומות אחרים, זאת אומרת יש לי את המשולש, המשולש במרחב שרון, יש לי אתגרים בתחנת רמלה, יש לי את נתניה עם סכסוכים בתוך נתניה של ארגוני פשיעה כאלה ואחרים ובסוף אתה צריך לפרוש את השמיכה שלך במקומות הנכונים.

אבי ביטון: תחנת לוד מתועדפת ברמה המחוזית לאור האתגרים שיש פה, ויש פה הרבה מאוד אתגרים.

אבי ביטון: רונן ימשיך ואתם תראו את ההמשך, גם נראה בעין, אבל תחנת לוד מקבלת נפח של שוטרים מעבר לתחנה עצמה לאורך כל ימות השנה.

רונן אבניאלי: שלום, אדוני, בוקר טוב.

מירב בן ארי: איתמר, אתה מאחר.

איתמר בן גביר: באהבה, אני מקבל באהבה.

רונן אבניאלי: דיברנו קודם על אזורי הסיור.

רונן אבניאלי: זה שקף שהוא מאוד מאוד משטרתי ואני רוצה להסביר אותו בצורה הכי פשוטה.

רונן אבניאלי: אנחנו רוצים לחלק באופן הגיוני וטריטוריאלי את העיר למה שאנחנו קוראים אזורי סיור ואנחנו מתרגמים את אזורי הסיור האלה לניידת 24 שעות שבעה ימים בשבוע.

רונן אבניאלי: השטח הגיאוגרפי הזה הוא טוב כל עוד אין משהו חריג שקורה.

רונן אבניאלי: לעולם אנחנו מאוד מאוד מקפידים על זה, יחד עם זאת אתם רואים שאנחנו בחלק מהמקרים עושים סוג של תעדוף, מה כרגע צריך יותר ומה צריך פחות ואם הייתי יכול והיה לי יותר אז הייתי מחלק את זה לרבעים יותר קטנים, לפוליגונים יותר קטנים, ואז הייתי מקפיד יותר על ניידת שלא עוזבת מקום.

רונן אבניאלי: בהנחה שבאזור השמאלי ביותר שאתם תראו במפה יש כרגע אירוע חריג שמצריך המון המון כוחות, אז אנחנו כמובן מווסתים ממקום למקום, וככל שיש לי יותר אירועים חריגים אז כמובן שאני מתעדף מקומות על בסיס מקומות.

רונן אבניאלי: אלה חמשת אזורי הסיור, אזור הסיור השמאלי ביותר, תראו אותו עם חץ אדום, זה בעצם מה שהוקם להכנה בנווה שלום.

רונן אבניאלי: תיכף אני אראה על זה שקף.

מירב בן ארי: מה זה הוורוד?

רונן אבניאלי: האזור הכפרי.

רונן אבניאלי: את רואה שם את בן שמן, אחיסמך, כפר דניאל, כל האזורים האלה.

רונן אבניאלי: 'שומר החומות'.

רונן אבניאלי: אני, יחד עם דורון הסמת"ח, היינו פה ממש ב'שומר החומות' בתוך האירועים החל מאותו לילה של עשרה במאי ואנחנו מה שנקרא מכירים היטב היטב את הנושא הזה, יחד כמובן עם מנכ"ל העירייה ואלי, אבל כל המפקדים שנמצאים פה, כל אחד ממקום אחר מכיר את הנושא.

רונן אבניאלי: רשמנו פה את ארבעת הלקחים, הם לא הלקחים היחידים, אבל אלה הם הלקחים המשמעותיים מ'שומר החומות' ואפשר עוד לפתח כל אחד מהם, לעשות דרילדאון לעוד הרבה מאוד נושאים.

רונן אבניאלי: היה לנו פער מודיעיני ובעצם המהומות מבחינתנו פרצו ללא התראה מודיעינית, שהיא חלק מהבסיס שלפיו אנחנו עובדים.

רונן אבניאלי: הרגשנו באופן משמעותי - - -

אבי ביטון: שנייה, חברים, אני אתן רגע את הזווית הארצית בנושא של הפער המודיעיני.

אבי ביטון: אני מזכיר שהאירוע של 'שומר החומות' התחיל במקור מירושלים, מריקוד הדגלים, מעבר או לא מעבר דרך שער שכם, רחוב הגיא.

אורית סטרוק: זה התחיל הרבה לפני.

אבי ביטון: זה נכון, זה התחיל בטיק טוק, אני מדבר מבצעית, אני מדבר על ההיבטים המבצעיים שלנו כמשטרת ישראל.

אבי ביטון: רוב הכוח של משטרת ישראל היה בירושלים ואז התחילה לנו זירה גם בדרום.

אבי ביטון: אני מזכיר, ירי טילים מצד אחד, מצד שני חשש לחדירה בדרום ונאלצנו גם לשלוח הרבה מאוד כוחות לכיוון הדרום.

אבי ביטון: זאת אומרת אם אני מסתכל רגע בראייה הארצית המיקוד של הכוח שלנו ברמה הארצית היה בירושלים והיה באזור הדרום, כדי לא לאפשר חדירה כמובן מעזה לכיוון ירושלים.

אבי ביטון: ואז הבנו בשעת לילה מעט יותר מאוחרת שיש גל של התפרצויות.

אבי ביטון: בהתחלה זה היה קצת כאוטי, כי לא בדיוק הבנו, התחלנו לחבר את הדברים, לא היה מודיעין מוקדם, אני מזכיר לכם, ואז כשהבנו שיש גל התחלנו, כמו שאתם מכירים, להעביר פלוגות של מג"ב לכיוון מרכזי הערים, לגייס פלוגות מג"ב, להעביר גם ממג"ב איו"ש פלוגות בתיאום עם צה"ל וזה למעשה אחרי 48 שעות הרגיע גם את המהומות.

אבי ביטון: זה נכון שב-24 השעות הראשונות היה קצת קשוח, הייתה התמודדות, בעיקר של התחנות, כי כוח התגבור הגיע רק אחרי 24 שעות.

אורית סטרוק: זה מה שאני לא מצליחה להבין.

אורית סטרוק: אני לא מצליחה ועד עכשיו לא הצלחתי להבין, איך קרה הדבר הזה שמשטרת ישראל וכלל גופי המודיעין של המדינה לא צפו את זה.

אורית סטרוק: הרי אני, אני בתור חברת כנסת פשוטה, עמדתי בכנסת והתרעתי על הדבר הזה לפני שזה התפרץ פה.

אורית סטרוק: איפה היו הסנסורים שלכם?

אבי ביטון: תראי, זו עובדה, אני רק יכול לדבר על הלקחים של 'שומר החומות', כי אנחנו כבר שלב אחרי.

אבי ביטון: בלקחים שלנו, וידבר על זה גם הממ"ר, אנחנו חיברנו גם את האמצעים הטכנולוגיים שבסוף יוצרים לנו אי תלות במערכים יותר יומינטיים מודיעיים ומייצרים לנו תמונת שטח, תמונת מצב, תמונת מודיעין הרבה יותר טובה.

אורית סטרוק: כלומר היום זה כבר - - -

אבי ביטון: כן, בדיוק.

אבי ביטון: יש לנו הרבה מאוד מצלמות בתחנת לוד.

אבי ביטון: אנחנו שמנו מצלמות, אתמול חיברנו אותן, 700-600 מצלמות לקליינט המשטרתי, שזה כבר קפיצת מדרגה משמעותית, אבל בסך הכול אנחנו מייצרים פה איזה אינטגרציה בין מודיעין לבין טכנולוגיה.

רונן אבניאלי: אני רק אומר, חברת הכנסת, שלנוכח הפערים שאנחנו מציגים את גם תיכף תראי את המענה.

רונן אבניאלי: אנחנו לא מציגים פה רק פערים, אנחנו גם בהחלט מתחברים לאיפה שאנחנו צריכים.

עמיחי שיקלי: מה לגבי מתנדבים?

רונן אבניאלי: אני אגע בזה מיד.

רונן אבניאלי: הסעיף השני מדבר על משאבים, וגם פה ניסינו לחלק את זה בצורה ברורה, אבל דיברנו קודם על הכוחות, דיברנו על זה שהתחנה צריכה להיראות אחרת בגודל שלה ואנחנו גם רואים את זה, אנחנו מקבלים היום הרבה מאוד מפקדות, אבל הבסיס של התחנה, כדי להישען על בסיס איתן ולא רק על כוחות יסמ"ג שנמצאים פה כל הזמן, אנחנו רוצים משהו יותר גדול.

רונן אבניאלי: אמצעים טכנולוגיים.

רונן אבניאלי: אני תיכף אגע בזה, יש תכנית מצוינת ברמה הארצית, ברמה המחוזית, ואפילו עם דיוק רב יותר ללוד.

רונן אבניאלי: כשחברת הכנסת מדברת על מה עם הסנסורים, אלה הסנסורים שלא יישענו רק על המודיעין המסורתי שלנו, אלא סנסורים שאמורים לתת לנו טכנולוגית היום את היכולת לראות את זה מגיע הרבה לפני וכמובן חיבור עם עולם היומינטי.

אבי ביטון: התכנית הזאת נקראת 'סייף סיטי'.

מירב בן ארי: 'סייף סיטי' יהיה בלוד ויהיה בעכו, זה חלק מהתכנית של המלחמה בפשיעה.

רונן אבניאלי: רשמנו פה בסעיף 1, אני לא רוצה להיכנס לעומק של זה כי אנחנו עדיין לומדים את זה ומעבדים את זה, שאנחנו מרגישים שחלק מאותם אירועים היה תחת היעדר סמכויות ופערים משפטיים, חלק מהדברים אנחנו כבר רואים אותם קורים בחקיקות.

עמיחי שיקלי: אתה יכול לפתוח רגע סוגריים?

רונן אבניאלי: בהקשר הזה?

עמיחי שיקלי: כן, של היעדר סמכויות.

רונן אבניאלי: חבר הכנסת, בסופו של דבר אירוע כאוטי כזה הוא אירוע כל כך גדול, כל כך משמעותי, אבל צריך כלים בהקשר של הסמכויות שהם כלים לא רק שהם לא שגרתיים, אבל שמתאימים לסיטואציה.

רונן אבניאלי: אני מזכיר פה שבעיר לוד אני חושב שבאופן ייחודי, לדעתי אפילו היחידי, הוגדר פה סוג של אירוע חירום אזרחי.

אורית סטרוק: גם את זה אני רוצה לשאול.

אורית סטרוק: אתם הגדרתם אירוע חירום, למה הוא שימש אתכם בסופו של דבר?

אורית סטרוק: איזה סמכויות באמת בפועל שאבתם ממנו ומימשתם?

אבי ביטון: הצו הזה נותן הרבה מאוד כלים.

אורית סטרוק: אני יודעת שהוא נותן, אבל מה בפועל היה?

אורית סטרוק: הצו נותן לכם יכולות, השאלה מה עשיתם עם היכולות האלה.

אבי ביטון: דוגמה, לא לאפשר יציאה מבתים בשעות מסוימות על מנת גם לייצר רגיעה ברחובות וגם אפשרות לעשות קצת בדיקות, קצת חיכוך מול אוכלוסייה שהיא מעט עוינת.

אבי ביטון: יש כלים לצו הזה שנותנים הרבה מאוד אפשרויות.

אורית סטרוק: כשיש כלים, אני יודעת, ברגע שהוכרז הצו הזה אמרתי אוה, הנה, לדוגמה אפשר לבצע איסוף נשק.

אורית סטרוק: לא עשיתם.

רונן אבניאלי: חברת הכנסת אני רוצה להוסיף בעניין הזה, ולגבי איסוף הנשק, אני רוצה לומר משהו, את דעתי, לא הפרטית, אני בסופו של דבר קצין משטרה, אבל אני רוצה לומר משהו לגבי המונח הזה איסוף נשק, אבל ההכרזה באותם ימים היא לא הייתה הדבר היחידי, זה היה תצרף שלם של דברים שקרו מיד אחרי פרוץ המהומות, כמו למשל התגבור של הכוחות.

אורית סטרוק: רונן, מה שהצו מאפשר, לא מימשתם אותו.

מירב בן ארי: לא, אבל שנייה, בואו נעשה דבר כזה, כדי שגם נעמוד בזמנים כי יש כאן לו"ז מסודר.

רונן אבניאלי: אני ארוץ.

מירב בן ארי: אתה תרוץ ואתם בינתיים תרשמו ואחרי זה תשאלו, ניתן לכל אחד את הזמן שלו.

עמיחי שיקלי: רק כדי להבין מה זה הסמכויות החסרות פה.

מירב בן ארי: אין בעיה, אז תרשום.

מירב בן ארי: יש לנו לוח זמנים מאוד צפוף היום.

עמיחי שיקלי: אבל זה פה, זה בתוך הסעיף שלו.

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל לך יש שאלה ולה יש שאלה ואיתמר על הקצה.

איתמר בן גביר: אבל אלה השאלות הכי חשובות.

רונן אבניאלי: אני אענה.

מירב בן ארי: אין בעיה, הוא יענה על הכול, רק תסיים את הסקירה.

רונן אבניאלי: אני חושב שאני מסוגל לענות על זה בצורה הכי פשוטה.

רונן אבניאלי: מה שאתה רואה כרגע, חבר הכנסת, זה הלקחים המרכזיים מאירועי 'שומר החומות', מאז אנחנו מבינים שקורים תהליכים משמעותיים בהקשר של חקיקה, בהקשר של נהלים, בהקשר של סמכויות, זה תהליך שלם.

רונן אבניאלי: אני מבין שזה לא קורה ביום ותהליכי החקיקה, טוב שהם קורים בתהליך ולא בבת אחת, אבל אני מציג פה את הפערים שהיו לנו, לא את המענה שכרגע יש לי אותו, אני מרגיש שיש לי היום יותר.

רונן אבניאלי: כשירות יחידות, מפקדים, תחנות ומרחבים.

רונן אבניאלי: נגע הזה המפכ"ל וכמובן מפקד המחוז, אנחנו מעבירים את התחנות, במיוחד את התחנות המעורבות ואת תחנות המגזר, אימונים ייחודיים ספציפיים לאתגרים שיש לתחנות האלה, בין היתר להפרות סדר בסדר גודל של 'שומר החומות' והיכולת של תחנות משטרה בסופו של דבר גם להגיב תגובות משמעותיות בפרקי הזמן הראשונים.

רונן אבניאלי: אנחנו רואים פה את מוקדי הפרעות המרכזיים.

רונן אבניאלי: אני מוכרח לומר שבאופן מובהק מה שאתם רואים תחת הסימון האדום, רמת אשכול, זה מרכז האירוע, מבחינתנו.

רונן אבניאלי: שם זה התחיל, שם זה היה בעוצמות המאוד מאוד משמעותיות, אבל זה גם התפשט משמעותית לאזורים אחרים, כמו למשל גני אביב, בגבול עם פרדס שניר, שכונת הרכבת והגענו גם למרכז העיר ולצערי בחלק מהמקרים גם לאזור התעשייה הצפוני עם אירועים מאוד מאוד חמורים.

אורית סטרוק: איפה זרקו בקת"בים על הבית?

רונן אבניאלי: באזור האדום.

עמיחי שיקלי: לא, את מדברת על חב"ד.

רונן אבניאלי: חב"ד, היה גם שם.

רונן אבניאלי: בחב"ד, אני מזכיר לחברת הכנסת, בא שבועיים-שלושה אחרי.

אורית סטרוק: קצת אחרי, כן.

רונן אבניאלי: יש פה טבלה, אני לא חושב שאנחנו צריכים לעסוק בה יותר מדי, רק להראות את זה.

רונן אבניאלי: יש פה מספרים ויש פה כמויות, אני לא חושב שצריך לעשות לזה דרילדאון יותר ממה שזה מוצג פה, אבל אתם רואים את המספרים.

רונן אבניאלי: כל אחד מהם זה אירוע בפני עצמו, כשהם ביחד זה הרבה מאוד.

אורית סטרוק: כשאתה אומר 24 אירועי החזקת אמל"ח, מה זה?

רונן אבניאלי: באירועי 'שומר החומות', מה שהצלחנו לתפוס.

רונן אבניאלי: החזקת אמל"ח זה מתוקף הפועל החזקנו.

אורית סטרוק: כי החזקת אמל"ח יש אולי 2,400, לא 24.

רונן אבניאלי: ודאי.

רונן אבניאלי: גם פה חלוקה, אני מציע שלא נתעכב עליה, אם תרצו אני אוכל לפרט, אבל מה הם המספרים שבסופו של דבר הגענו אליהם?

רונן אבניאלי: אתם יכולים לראות את העצורים ואת כתבי האישום וגם חלוקה של מה הם קטינים מבין הבגירים וזה ממוקד לימי 'שומר החומות'.

איתמר בן גביר: על כמה כתבי אישום אנחנו מדברים?

רונן אבניאלי: חבר הכנסת, זה אפרופו אירועי 'שומרי חומות'.

שמחה רוטמן: 42 כתבי אישום, 65 חשודים.

אורית סטרוק: שנייה, זה אני חייבת לשאול.

אורית סטרוק: מתוך 42 כתבי אישום כמה נמצאים במעצר וכמה שוחררו?

רונן אבניאלי: אני מבטיח לבדוק ולענות לך, אני חושב שמרביתם.

רונן אבניאלי: אני חושב, אני מסייג את זה, אני אבדוק ואני אענה לך.

איתמר בן גביר: ועוד שאלה, מתוך 42 כתבי האישום, כמה מתוכם הוספתם את המניע הלאומני שאתם יודעים שזה כפל עונש?

רונן אבניאלי: חבר הכנסת, אני רוצה להיות מדויק ולא רוצה לשלוף מהאוויר.

רונן אבניאלי: אחת, מרביתם, שתיים, אני רושם לי את שתי השאלות האלה ומשיב עליהן.

איתמר בן גביר: בסדר, כי המניע הלאומי הוא מאוד קריטי, זה גם ההבדל בין שלום לבין מחוזי.

רונן אבניאלי: מרבית, אבל אם אתה רוצה דיוק אז - - -

אורית סטרוק: יש כתבי האישום במחוזי שמשוחררים הביתה והולכים לבית הספר.

רונן אבניאלי: גם זה קרה ממש בתוך 'שומר החומות', בערב 'שומר החומות', בימים שאחרי 'שומר החומות' ואנחנו מכירים את האירועים האלה של הירי תל"מ והנפילות וההרוגים כתוצאה.

רונן אבניאלי: קהילה.

רונן אבניאלי: אני עובר לעניין הקהילה, גם פה ממש ממש מהר.

רונן אבניאלי: אנחנו מבינים את המשמעות של קהילה בעיר לוד.

רונן אבניאלי: כל הקהילות בכל מקום הן חשובות, אבל בעיר לוד כל מה שאנחנו עושים יחד עם הקהילה ויחד עם הרשות המקומית זה מכפיל כוח שאנחנו בסופו של דברים מביאים באמצעותו ביטחון אישי יותר טוב.

רונן אבניאלי: יש פה כמה וכמה מודלים, אני רוצה לגעת בעיקר במודל אחד שמאוד מאוד משפיע על העיר לוד, זה כל מה שקשור ליישוב סכסוכים.

רונן אבניאלי: במרחב אצלי יש איש מודיעין, לא בדיוק איש מודיעין, איש שיודע ועסוק בכל מה שקשור לסכסוכים בתוך המגזר הערבי.

רונן אבניאלי: יש גם קצין בכיר במחוז שזה כל מה שהוא עושה כדי להגיע למצב שבו הסכסוכים האלה נפתרים, פעם אחת ביד חזקה ובזרוע שאינה מתפשרת במובן הפלילי, אבל גם לנסות להניע את הקהילה לפתור את זה בתוך עצמה.

רונן אבניאלי: קשה, מורכב, אתגר.

רונן אבניאלי: וכמובן הפרויקט עם מיל"ה.

רונן אבניאלי: אנחנו מאוד מאוד גאים בהם, אנחנו מאוד מאוד מפרגנים להם, זה הרצון שלנו להתחבר לקהילה גם במקומות הרכים.

מירב בן ארי: מיל"ה זה פרויקט עם נוער בסיכון.

קריאה: משטרת ישראל למען הנוער, זה ראשי התיבות.

רונן אבניאלי: מתחברים באמת למקום הרך של הקהילה ואנחנו רוצים לראות את זה קורה.

מירב בן ארי: אנחנו ממש בסיכום.

רונן אבניאלי: כן, יש לי שלושה שקפים וסיימתי.

רונן אבניאלי: יש לנו פה פריסה גיאוגרפית של הפרויקטים הקהילתיים, שניים מאוד מאוד מעניינים.

רונן אבניאלי: אחד קורה כרגע ממש עם מנכ"ל העירייה בפרדס שניר, מגיע מהמפכ"ל, דרך הממ"ז, עם מוטיבציה לעשות בפרדס שניר את שכונת הרכבת פרויקט קהילתי מאוד מאוד מעניין, נגיע לשם ואני אראה אותו.

רונן אבניאלי: ולשמחתי סביב רמת אשכול, בהקשר של הקהילה היהודית, יש לנו פרויקט מאוד מאוד מיוחד, יוצא דופן, של גיוס של בני הקהילה היהודית לטובת כיתת כוננות.

רונן אבניאלי: ואללה, משהו שאני מאוד מאוד גאה בו, מיטב בנינו נמצאים בתוך הקבוצה הזו, זה הולך ומתקדם וזה כבר התחיל.

רונן אבניאלי: הקמת נקודת נווה שלום.

רונן אבניאלי: ברשות

רונן אבניאלי: כם נדבר על זה שם, כשנגיע לנקודה אני אראה לכם, אבל מה שחשוב לי כבר עכשיו להגיד, על פי החלטה של המחוז הקמנו שם נקודה, שיפצנו אותה, תיקנו אותה, סידרנו אותה, אבל יותר מכל דבר אחר הצבנו שם קצין, שוטרים וצוות יס"מ שזה התפקיד שלו, להיות בנווה שלום.

מירב בן ארי: אנחנו גם נגיע לשם.

איתמר בן גביר: יש לך צוות יס"מ קבוע שם?

מירב בן ארי: כן, זה היה בדיון על לוד.

רונן אבניאלי: כן, חבר הכנסת, אבל לאור השאלה שלך אני רוצה להגיד משהו.

רונן אבניאלי: יס"מ, באופן עקרוני, כמו שאנחנו רואים את זה בתפיסה המקצועית, היתרון שלו זה הקבוצה הגדולה, עדיין באופן ייחודי לארץ אין מקומות כאלה בארץ, ופה באמת מפקד המחוז החליט החלטה יוצאת דופן, לקחת חלק מהיס"מ של שפלה, להפריד אותו ולשים אותו בתוך מקום ייחודי.

רונן אבניאלי: זה לא קורה בשום מקום.

מירב בן ארי: אנחנו נלך לראות את התחנה הזאת.

רונן אבניאלי: 'סייף סיטי' זה סיפור בפני עצמו.

רונן אבניאלי: אני חושב שצריך בשביל זה ביקור בפני עצמו, אני לא אגע בזה, אבל זו תפיסה - - -

מירב בן ארי: כשזה יהיה מוכן אנחנו נבוא.

מירב בן ארי: זה חדש לגמרי.

מירב בן ארי: כשלא היה שנתיים תקציב אז אי אפשר לעשות כלום.

קרן ברק: יאללה יאללה, אבל זה –

רונן אבניאלי: זה קורה.

מירב בן ארי: הוא יסביר.

רונן אבניאלי: מה 'סייף סיטי' אומר?

רונן אבניאלי: ה'סייף סיטי' זה מודל שבנוי על טכנולוגיה מרובה ועל משאבים מבצעיים מרובים.

רונן אבניאלי: שני אלה יחד תחת תפיסה שנקראת פה תפיסת עולם סיכולית, מייצרת יכולת להגיע לאירועים הרבה לפני שהם מתרחשים בפועל.

רונן אבניאלי: זאת אומרת אני לא אמור לראות ירי כשאני שומע את קולות הירי, אני אמור להגיע לזה, באופן עקרוני, אני עושה את זה סכמתי, כשאני רואה את ההתארגנות שלהם, כשאני מבין את ההתארגנות שלהם אני אמור מה שנקרא - - -

איתמר בן גביר: זה סוג של 'מבט 2000' כזה?

מירב בן ארי: כן.

רונן אבניאלי: ועוד יותר חזק.

רונן אבניאלי: ואף יותר חזק.

מירב בן ארי: יותר חכם.

מירב בן ארי: ניקח את הוועדה לסיור במשל"ט בירושלים.

קרן ברק: יותר חכם מ-NSO?

שמחה רוטמן: זה עם NSO או בלי NSO? סתם.

קרן ברק: זה מה שאמרתי.

אבי ביטון: הלקח המרכזי מ'שומר החומות' זה שלא היה מודיעין.

אבי ביטון: פה אמרנו איך אנחנו מגבשים תפיסת הפעלה טכנולוגית שתגשר על הפער הזה שאין מודיעין, שאם יקרה עוד פעם אירוע כזה לא נצטרך לחכות למודיעין יומינטי.

אבי ביטון: התפיסה הזאת והיכולת הזאת נותנת לנו את הכלים להבין שיש אירוע בשטח בלי שיש מודיעין ולהגיב מיידית, זה הרעיון.

מירב בן ארי: ואותו דבר יהיה גם בעכו, בול אותו דבר.

רונן אבניאלי: האתגרים של מחוז מרכז, אתם רואים אותם לנגד עיניכם, אני לא אעבור על כולם, אבל צמצום האלימות ברחוב הערבי הוא יעד שנמצא בראש סדר העדיפויות של המרחב וצמצום עבירות הפשיעה החמורה.

רונן אבניאלי: אין בכלל ספק, שימו לב גם לצד השמאלי, גם אלה שמתחת הם סופר חשובים, אבל בצד השמאלי, מוכנות לחירום, אין בכלל ספק שזה משהו שמעסיק אותנו.

רונן אבניאלי: אנחנו מתכוננים אליו, מתארגנים אליו, המון תרגילים, המון היערכויות, המון הצטיידות והיעדים האלה אלה יעדים שאנחנו לא רק רואים אותם אסטרטגית, אנחנו בוחנים אותם כאן ועכשיו.

אורית סטרוק: מה זה צמצום עבירות הפע"ר?

רונן אבניאלי: זה פשיעת הרכוש.

רונן אבניאלי: מאוד מאוד חשוב לנו להראות את זה, אני חושב שגם פה אין טעם להתעכב יותר מאשר לראות את הכותרת ולראות את המרכז שלה, אנחנו רוצים להחזיר את תחושת הביטחון, לא מוותרים על לוד בשום פנים ואופן.

רונן אבניאלי: לצורך כך דיברנו על שילוב האמצעים האלקטרוניים במסגרת ה'סייף סיטי' והמשילות שלה, כי העירייה, הרשות המקומית, והמשטרה, ושימו לב להגדרה הזאת, שגם אנחנו מדגישים אותה, טיפול באירועים קטנים כגדולים, זה אולי בהקשר לכל מיני הערות שקיבלנו בעיקר מהקהילה היהודית שאמרה: לא טיפלתם בזה ולא טיפלתם בזה, גם בקטנות אנחנו רוצים לראות את זה.

רונן אבניאלי: היום אנחנו מגיעים למצב, יש לנו קשר מצוין עם הקהילה, צריך עוד לשפר אותו, אבל כשמישהו מהקהילה מציין את זה שהוא מפחד והוא מעלה את זה בקבוצת הווטסאפ שהוא מפחד ללכת ברחוב כי קורה אחת, שתיים, שלוש, ארבע, באופן עקרוני מי שמגיב זה מפקד התחנה בתוך הקבוצה.

אורית סטרוק: אני חייבת להגיד שזה מהפך שרונן מוביל אותו.

רונן אבניאלי: לא אני, ששי.

אורית סטרוק: וזה באמת דבר מאוד מבורך.

רונן אבניאלי: תודה רבה, חברת הכנסת, אבל זה ששי בענק, ששי והתחנה.

רונן אבניאלי: אמון הציבור, אנחנו באמת באמת מבקשים להילחם על אמון הציבור ולהיות ראויים לאמון הציבור, לא רק להילחם על זה.

רונן אבניאלי: יש פה המון המון דברים, הרבה מאוד ממה שרשום פה זה הערות והארות שקיבלנו מהקהילה.

רונן אבניאלי: זה לא רק משהו שאנחנו תרגמנו אותו.

רונן אבניאלי: קיבלנו הערות וקיבלנו הארות, רשמנו את זה לפנינו ואנחנו משתדלים לעשות מאמץ גדול כדי שזה יקרה.

רונן אבניאלי: אני שמח לשמוע שחלק מהדברים בהחלט באים לידי ביטוי בשטח.

רונן אבניאלי: המגמות לשנת 2022 לנוכח האתגרים האסטרטגיים.

רונן אבניאלי: הם בהחלט רשומים פה, הם מאוד מתאימים לתפיסה האסטרטגית של המחוז, של המרחב ושל התחנה והם באים לידי ביטוי בתכנונים האלה.

רונן אבניאלי: עוד משפט אחד לגבי זה, כל מגמה כזו היא תכנית עבודה, זה לא רק מופיע יפה על השקף, זו תכנית עבודה בפני עצמה.

רונן אבניאלי: פערים, ועם זה סיימתי.

רונן אבניאלי: השתדלנו לרשום אותם בצורה הכי ברורה.

רונן אבניאלי: אני ממש ממש הייתי רוצה להראות לכם את תחנת המשטרה הזאת ולהגיד לכם שאחת, אני מאוד שמח לארח אתכם פה, אבל אני גם קצת מתבייש לארח אתכם פה.

רונן אבניאלי: כשמגיעה ועדת הכנסת לביקור בתחנת לוד אז הייתי רוצה להראות לכם תחנה שראויה לעיר לוד והיא לא.

רונן אבניאלי: אתם נמצאים במקום שלדעתי לא ראוי לתחנת משטרה, לא באופן שבו הוא פרוש, לא בדרך שבה הוא פרוש, לא עבור תושבי לוד וגם לא עבור השוטרים.

רונן אבניאלי: זה לא נכון שזה יקרה.

רונן אבניאלי: אם נספיק אני אראה לכם שחצי קילומטר צפונית אלינו יש שטח מגודר, עם שלט שנהרס - - -

אבי ביטון: הונחה אבן פינה.

מירב בן ארי: ומה קרה?

קריאה: אין כסף.

מירב בן ארי: זו אבן הפינה שהונחה שהייתה אמורה להיות תחנת המשטרה?

קרן ברק: מירב, העברתם תקציב, לא?

אבי ביטון: רגע, חברים, בואו נדבר רק על תחנת המשטרה.

אבי ביטון: כרגע אין תחנת משטרה בנויה, אתם רואים את התחנה.

אבי ביטון: יש פה תחנה שמבחינת האנשים והרוח היא מצוינת, אבל מבחינת סביבת העבודה זו סביבת עבודה לא מפרגנת, אבל, בוא נגיד אבל, אנחנו כבר קיבלנו שני מיליון שקל לתכנון מפורט של התחנה, יש כבר שטח, השטח נמצא בראשות משטרת ישראל כרגע.

מירב בן ארי: השטח הוא שלך?

אבי ביטון: שלי כבר, הוא מוחכר מרמ"י.

אבי ביטון: קיבלנו שני מיליון שקל לתכנון, בשנה הבאה ועוד שנתיים מסומן תקציב גדול של בערך 50 מיליון שקל לבניית התחנה החדשה בלוד ואני מניח שתוך שנתיים וחצי מהיום התחנה תעמוד על תילה וזה כבר מבחינתנו סגור.

מירב בן ארי: אז אתה עכשיו במכרז לתכנון?

אבי ביטון: אני כבר בתכנון מפורט.

מירב בן ארי: אז זה בסדר.

מירב בן ארי: כי חברי הכנסת ייצאו עם משימות, שלא יבקשו על לוד תחנה כשאתה בהליכי תכנון ואתה מתוקצב כן לבנייה.

אבי ביטון: אני אמרתי, אנחנו עם שני מיליון שקל.

מירב בן ארי: כן, פשוט לא נעים לו שאנחנו כאן, אז תדעו שבסוף הקדנציה של הממשלה הזאת, שאתם בטח תשמחו, אנחנו נבוא לתחנה.

קרן ברק: חודש-חודשיים את אומרת.

רונן אבניאלי: אני מתחבר לכל מה שנאמר פה, יש לי גאווה גדולה לראות את השוטרים של תחנת לוד ואת ששי שעומד בראשם, באמת זו הרוח של האירוע הזה.

רונן אבניאלי: משאבים, כמות של שוטרים, דיברנו, וטכנולוגיה, דיברנו עליה, זה קורה וחשוב שכל מי שיכול לשים את ידו בהקשר הזה – משפט אחרון.

רונן אבניאלי: אחת, כמפקד מרחב יש לי גאווה עצומה לעמוד במרחב שבו תחנת לוד על אנשיה, השוטרות והשוטרים, במיוחד המפקדים המדהימים שנמצאים פה, אנחנו גם יודעים שבתחנת לוד הדרך שלנו ארוכה, אנחנו צריכים להביא את המקום הזה לאירוע אחר לחלוטין ואנחנו לא מוותרים על העיר לוד.

רונן אבניאלי: ואני גם מרגיש כמפקד שאני מקבל גיבוי מצוין, לפחות ככה אני מרגיש את זה היום, מהרמה הממונה עליי, מרמת המחוז, מרמת המטה, ועצם זה שבאתם בעינינו זה גולת הכותרת של תשומת הלב אלינו, תודה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: עוד התייחסויות של המשטרה, מישהו עוד רוצה להעיר הערות?

ששון שלמה: אני אגיד כמה נקודות קטנות.

ששון שלמה: אני מפקד תחנת לוד.

ששון שלמה: כשאנחנו מדברים על קשר וקשב לאזרחים, אני אתן דוגמה את רמת אשכול, המקום שיותר נפגע.

ששון שלמה: כשאני הגעתי לפה היו פה עשרות אירועים קטנים מה שנקרא, מבחינת האירועים עצמם, ניפוץ שמשות, שבירת מראות, פנצ'ור של גלגלים.

ששון שלמה: קשר וקשב עם האזרחים, גם קבוצת ווטסאפ משותפת עם החבר'ה של רמת אשכול, הם שולחים לי דוח יומי כל חודש.

ששון שלמה: היום אנחנו באירועים בודדים.

ששון שלמה: אני בקשר איתם באופן רציף.

ששון שלמה: הרשות, יש לנו קשר מצוין עם הרשות, אני לא יודע אם זה קורה בכל מקום.

ששון שלמה: ראש העיר, מנכ"ל, קב"ט, אנחנו למעשה מצביעים איפה לשים את המצלמות מבחינת החשיבות, עם רכזי המודיעין שלנו, והקשר מצוין.

ששון שלמה: הנושא של מעבר משגרה לחירום.

ששון שלמה: נלמדו הלקחים, אנחנו נמצאים שם לא רק בתרגילים, גם באירועים.

ששון שלמה: היו פה כמה אירועים של סדר ציבורי שאני יכול להגיד לכם, שלשום, היינו באירוע פה, אמנם קטן ומינורי, אבל התגובה המהירה שלנו לאירוע מינורי, קטן אמנם, נתנה את העוצמה וכיבינו את האירוע לאחר חצי שעה, כולל מעצרים של האנשים עצמם פלוס גם קשר מהקהילה עצמה שיודעים להגיד לנו שהם הרגישו בטוחים והרגישו אחרת.

ששון שלמה: תודה.

אבי ביטון: אני אגיד כמה משפטים.

אבי ביטון: קודם כל אני רוצה להגיד תודה בעיקר לאנשים שלא נמצאים פה.

אבי ביטון: מי שעושה את העבודה בתחנת לוד 24/7 במשך כל ימות השבוע זה השוטרים שלנו שנמצאים בשטח.

אבי ביטון: צריך לזכור את זה, יש פה שניים שמייצגים אותם, זה גם סגן מפקד התחנה וגם ששי, ואני אומר לכם, ויגידו התושבים ויגידו גם העירייה, האנשים האלה נמצאים בימי שישי בנקודות התפר, בחגים בנקודות התפר, נמצאים בכל האירועים, קופצים, אין להם לא יום ולא לילה בתחנת לוד והשוטרים מצפים גם לראות אותם בשטח, כולל האזרחים, וזה מה שהם עושים.

אבי ביטון: אז אני חושב שבאמת נגיד תודה, קודם כל לשוטרים ולמפקדים שנמצאים פה, כי הם עושים את השינוי.

אבי ביטון: 'שומר החומות' מבחינתנו זה היה אירוע מטלטל, ברמה הלאומית וגם ברמה הארגונית, ואני יכול להגיד לכם שאנחנו הפקנו לקחים, הרבה מאוד לקחים, גם במרחב של בניין הכוח, בעיקר בבניין הכוח, וגם בהפעלת הכוח, הפקנו הרבה מאוד לקחים.

אבי ביטון: ציינתי מה הם הדברים, בגדול, שאנחנו הפקנו מהם את הלקחים.

מירב בן ארי: שלום, חבר הכנסת אוחנה.

אבי ביטון: אי אפשר לנתק את העיר לוד ואת האתגרים של העיר לוד ממחוז מרכז, ממרחב שפלה, כי בסוף למחוז יש סד"כ מאוד מאוד קבוע של שוטרים, האתגרים במחוז מרכז הם אתגרים גדולים ומטורפים, הייתי אומר, גם בהיבטים הפשיעתיים.

אבי ביטון: בהיבטים הסד"ציים אני מזכיר לכם שרוב נבחרי הציבור גרים במחוז המרכז, בית ראש הממשלה נמצא ברעננה ומרכז אליו כל שבוע הרבה מאוד כוחות לאור המחאות, שר הביטחון גר בראש העין.

אבי ביטון: בסוף זה סד"כ אחד, זו שמיכה אחת שצריך לדעת לנווט אותה בכל המחוז והאתגר של לוד, ואמר את זה מפקד המרחב, אנחנו על העיר לוד לא מוותרים.

אבי ביטון: יהיה פה סד"כ ויהיה פה סד"כ גדול ואם אנחנו נצטרך להיות פה אנחנו נהיה פה.

אבי ביטון: הייתה פה מחאה ביום שלישי, במסגד דהמש, על רקע הנטיעות בנגב, אנחנו אמרנו שבסופו פה לא יפרצו מהומות.

אבי ביטון: אנחנו נהיה פה עם כוח חזק ומי שירים את הראש בוודאי ובוודאי שאנחנו נדע לטפל בו בצורה הכי מהירה והכי טובה ואני אומר לכם שהיו פה מעצרים.

אבי ביטון: ניסו לשחק איתנו, היו פה הבערות של פחי אשפה, אבל בסופו של דבר היו פה חמישה עצורים מידיים כדי שהאירוע הזה לא ייצא משליטה ויתפתח.

אבי ביטון: עשו פה עבודה מצוינת.

אבי ביטון: דובר פה על מבנה התחנה.

אבי ביטון: אנחנו עברנו קפיצת דרך משמעותית.

אבי ביטון: אני מזכיר לכם שבתפקיד הקודם אני הייתי סממ"ז, אז אני קיבלתי בכל הנושא של בניין הכוח של מחוז מרכז, גם בבינוי וגם בכשירות, ואני אומר לכם שהגענו למצב שיש לנו גם כסף לתכנון מפורט וגם כסף צבוע לבניית התחנה בהמשך.

אבי ביטון: אין ספק שהסד"כ של תחנת לוד הוא קטן על העיר לוד.

אבי ביטון: אני אומר את זה בצורה הכי מפורשת והכי על השולחן.

אבי ביטון: צריך פה, מעבר לתקנים שקיבלנו, וקיבלנו תקנים, אי אפשר להגיד שלא קיבלנו בתקופה האחרונה תקנים לעיר לוד, קיבלנו עשרות תקנים לעיר לוד בתקופה האחרונה, אבל עדיין אני חושב שאפשר עוד לעשות מאמץ ולשפר את זה.

אבי ביטון: זהו, אני שמח על הביקור, אם יש שאלות כמובן נשמח לענות.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה סבב של התייחסויות, אני אגיד בדקה ואני אסכם.

מירב בן ארי: בגלל שאנחנו בסד זמנים עמוס אני אשמח אם תדברו קצר וקולע, וכמובן אם יש תוספות שלכם בסוף.

מירב בן ארי: אני אגיד שאנחנו מלווים בוועדה לביטחון הפנים את העיר לוד, לודאים אמיתיים אומרים לוּד, מהיום שהיא הוקמה.

אמיר אוחנה: אם אני לא טועה בתנ"ך זה לוד.

מירב בן ארי: לא יודעת, יש לי חבר לודאי שהוא כל הזמן מתקן אותי, הוא אומר לי: תחשבי זה כמו לו יהי, ככה לוּד.

שמחה רוטמן: בשלט מזל שכתוב באנגלית, כך שאנחנו יודעים שכתוב לוֹד.

מירב בן ארי: אני רק אגיד ממש בקצרה, אנחנו מלווים את העיר לוד, מלווים את ראש העיר, מלווים את כל הצוות שלו.

מירב בן ארי: אני הייתי פה גם, הסתובבנו רונן ואני, ראיתי את כל השטח.

מירב בן ארי: אחרי שמאוד התרשמתי אמרתי שנביא את הוועדה לפה שגם הם יראו ויבינו.

מירב בן ארי: אני חושבת שכן יש שינוי, אבל התפקיד שלנו כוועדה זה לפקח שבאמת יש שינוי כדי להחזיר את הביטחון לתושבים.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שיש לי שיח רצוף גם עם ראש הממשלה בעניין של כינוס הקבינט המדיני ביטחוני, היה אמור להיות ביום ראשון, שוב פעם נדחה בגלל האומיקרון, אבל אני על זה כדי לוודא שמסקנות 'שומר החומות' יגיעו גם לשרי הממשלה.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שחברי הכנסת שחברים בוועדה הרבה הרבה יותר יודעים מהשרים היום.

מירב בן ארי: הרבה יותר מודעים, הם נמצאים בוועדה, זו גם חבורה שמלווה את הוועדה בצורה מאוד אינטנסיבית, נמצאת בכל הדיונים ומודעת.

מירב בן ארי: לכן התעקשתי ופניתי לראש הממשלה, גם במכתב וגם בעל פה, לכנס את הקבינט, הובטח לי על ידי מזכיר הממשלה שיהיה בהחלט דיון.

מירב בן ארי: רק שתדעו שהוועדה וחברי הכנסת מלווים את כל האירוע של 'שומר חומות', בערים המעורבות, אבל מאוד שמים דגש על לוד בגלל הפגיעה שהייתה כאן בביטחון האישי של התושבים, שזה הדבר הכי חשוב לנו להחזיר.

שמחה רוטמן: אפילו מירב שלחה אותי לגור פה, רק כדי לוודא.

מירב בן ארי: אז נתחיל לפי הסדר.

מירב בן ארי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: קודם כל תודה רבה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד שאני גם עוקבת, לא רק במסגרת הוועדה, מהתחלת הדרך, ואני חושבת, במחילה אני לא את כולם מכירה, אבל אני מכירה את רונן ואני חושבת שרונן הוביל שינוי.

אורית סטרוק: אני רוצה לשבח אותך, זה דבר ראשון.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול על שלוש נקודות.

אורית סטרוק: שתי נקודות עבר והווה ואחת עתיד.

אורית סטרוק: עבר והווה, כל התיקים, גם אלה שהיו מ'שומר חומות' גם אלה שנפתחים עכשיו, גם אם עכשיו אמרתם שעצרתם עצורים בדהמש, איפה אתם עומדים מבחינת פענוח התיקים?

אורית סטרוק: אני אומרת בסוגריים שאני עוקבת אחרי תיקים ואני רואה שיש לא מעט תיקים לא מפוענחים.

אורית סטרוק: למה אתם לא מבקשים סיוע של שב"כ בפענוח התיקים שאתם כמשטרה אין לכם את היכולות ואת הכלים לפענח?

אורית סטרוק: ובהקשר הזה אני רוצה שתתייחסו גם ספציפית לתיק, שאמנם הוא לא לודאי, אבל הוא פה במרחב, התיק של דסטאו ביסט.

מירב בן ארי: דסטאו ביסט, אני עושה את זה מול שירוני.

מירב בן ארי: נעדכן אותך אחרי זה.

אבי ביטון: אני רק אגיד משפט אחד ורונן יפרט לגבי התיקים.

אבי ביטון: אני רוצה להגיד ששיתוף הפעולה עם שב"כ בהקשר הזה הוא מצוין, הוא אפילו התחדד לאור אירועי 'שומר החומות', הוא התחדד, יש לנו קשר מצוין עם שב"כ, אנחנו יושבים איתם בישיבות עבודה, אנחנו מנתחים את התיקים ואנחנו עושים חלוקת עבודה נכונה, אבל צריך לדעת ששב"כ בסוף מטפל בתיקים מאוד מאוד ספציפיים שיש להם הקשרים לאומניים, כאלה ואחרים.

אבי ביטון: כל פעם שביקשנו משב"כ להיכנס ולהתערב באיזה שהוא תיק קיבלנו תשובה חיובית.

אבי ביטון: זאת אומרת שיתוף הפעולה הוא מצוין.

אורית סטרוק: אני אשמח להבין למה הוא לא מעורב בתיק של דסטאו?

אבי ביטון: קודם כל כרגע התיק מטופל ביל"פ שפלה.

אבי ביטון: ברגע שאנחנו נבין שיש פה יתרון יחסי לשב"כ לטפל בתיק אז בוודאי שאנחנו נשב איתם ונבצע איזה שהיא הערכת מצב.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת לך יותר הסבר ונעשה את זה עם שירוני אחרי זה.

מירב בן ארי: אנחנו בקשר רצוף על זה.

אורית סטרוק: אוקיי.

אורית סטרוק: נקודה שנייה, בנושא מעצרים.

אורית סטרוק: איך אתם מהמקום שלכם כמשטרה רואים את החלטות בתי המשפט בעניין שחרור עצורים בעבירות חמורות ועד כמה אתם זקוקים לעזרה פה מהוועדה, או מגורמי ממשלה?

אמיר אוחנה: כאילו שאנחנו יכולים.

אורית סטרוק: אמיר, אני חושבת בסוף - - -

מירב בן ארי: השר לשעבר גם אומר לך את זה.

אורית סטרוק: דיברתי על זה גם עם מירב, עד שאנחנו לא נביא את השופטים לשמוע מה אומר הציבור על האופן בו הם לא - - -

אמיר אוחנה: ביקורת על השופטים תשמעי מהצד הזה, פחות תשמעי מהצד הזה, אל תצפי.

איתמר בן גביר: אמיר, אני אגיד לך מה הם יכולים לעשות, הם יכולים ללחוץ על הפרקליטות להיות עם עררים מוכנים לבית משפט עליון כשהמחוזי כאן משחרר.

איתמר בן גביר: אני לא אומר לך שכל שופט שייפנו בעליון יהפוך את ההחלטה - - -

אמיר אוחנה: כי להבדיל מבתי משפט בפרקליטות יש לנו שליטה.

אורית סטרוק: אבל זה בדיוק מה שאני שואלת, כי בסוף בסוף, מירב, דיברנו על זה כמה וכמה פעמים, הוועדה לא יכולה לחיות בתוך בועה ולא יכולה להימנע מלהביא לתוך החדר שלנו גם את הפרקליטות וגם את נציבות בתי המשפט, כי אחרת זה מאיין ומעקר את עבודת הוועדה.

מירב בן ארי: יהיה יהיה.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שאני בשיח עם מנכ"ל משרד המשפטים.

שמחה רוטמן: זה גם מתסכל מאוד לדרוש מהשוטרים לרדוף לרדוף לרדוף, לעצור, ואז משחררים להם.

שמחה רוטמן: זה לא פייר.

מירב בן ארי: תאמינו לי, אני הייתי גם אצל מנהל בתי המשפט לפני שבועיים, אנחנו פותחים ערוץ, אבל זה פחות רלוונטי אליהם.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים ערוץ עם משרד המשפטים מול הפרקליטות.

אורית סטרוק: אני חושבת שזה רלוונטי, כי אם אנחנו נשמע מהם אפילו בדל ביקורת או בדל תסכול, זה - - -

אמיר אוחנה: תסכול יש.

מירב בן ארי: אז בואי אני אחסוך לך.

אמיר אוחנה: יש תסכול.

מירב בן ארי: כן, את יכולה במהלך הסיור לשאול אותם והם יגידו לך.

מירב בן ארי: והדבר השלישי?

אורית סטרוק: רגע, עוד נקודה אחת בנוגע לעבר הווה, שזה סוגיה ספציפית של השייח' אלבאז שמסית פה באופן קבוע ואיכשהו הוא כל הזמן עובר בין הטיפות - - -

שמחה רוטמן: הוא הורשע עכשיו, לא?

אמיר אוחנה: בתיק אזרחי, הוא נעצר, שוחרר.

אורית סטרוק: ועכשיו במבט צופה פני עתיד אני רוצה לדבר על משהו שכל הזמן שאתם אומרים ובצדק, המחסור בכוח אדם והמחסור בכוח אדם ממבט צופה פני עתיד.

אורית סטרוק: אני באה מיהודה ושומרון - - -

אבי ביטון: לא, אין קשר בין שתי הסוגיות, בין מחסור בכוח אדם לבין שייח' יוסף אלבאז.

אורית סטרוק: נכון, נכון, אלה שתי נקודות שונות.

אורית סטרוק: אני אומרת, ביישובים ביהודה ושומרון זה ברור, זה חלק מתכנית העבודה, שבמצב חירום יש כוח של התושבים שהוא משמש מכפלת כוח לצבא.

אורית סטרוק: אני שואלת אם בונים את זה גם פה.

איתמר בן גביר: הוא דיבר על זה.

רונן אבניאלי: כן, בעקבות הפגישה שהייתה.

אבי ביטון: הממ"ר פירט לפני כן במצגת.

רונן אבניאלי: חברת הכנסת, בעקבות אותה פגישה שהייתה עם נציגת הקהילה פה, אז התחילה היוזמה שהיום בפועל יש כיתת כוננות שמונה 30 חברי קהילה, כולם מלח הארץ ברמה הכי גבוהה שיכולה להיות.

אורית סטרוק: שזה מיועד למצב חירום?

רונן אבניאלי: הם מיועדים למצב חירום, והתחיל כבר התהליך של הגיוס, כל מה שצריך כדי להיות כיתת חירום, וזה תולדה של הרבה פגישות האלה.

אורית סטרוק: אז אני אשמח להתייחסות לשייח' אלבאז.

אבי ביטון: קודם כל אני מכיר את השייח' יוסף אלבאז עוד משירותי בירושלים במסגרת של הר הבית, הוא שייח' שמטיף.

אבי ביטון: אני מזכיר שגם אנחנו בהקשר הזה בסוף אמורים לקבל את האישור לחקירה במישור של הסתה מהיועץ המשפטי לממשלה כי זו עבירה של הסתה.

אבי ביטון: אני יכול להגיד שאנחנו כמובן שומעים את הדרשות שלו.

אמיר אוחנה: אגב, אין שום חוק שאומר את זה, זו פשוט הנחיה של פרקליט המדינה.

אורית סטרוק: אני אישית דיברתי עם היועץ המשפטי לממשלה שאמר לי: לא נכון, הם לא צריכים את האישור שלי בשביל לחקור.

אמיר אוחנה: סליחה, אני יכול לשלוח לך את ההנחיה של פרקליט המדינה שבעבירה של הסתה פתיחה בחקירה היא רק באישורו.

אמיר אוחנה: אני לא מדבר על הגשת כתב אישום, זה בוודאי, אבל פתיחה בחקירה רק באישורו.

שמחה רוטמן: זה הנחיית מטה ארצי.

אמיר אוחנה: הם משום מה מצייתים לדבר הזה כאילו שזה חוק, אין חוק.

אורית סטרוק: זה בדיוק מה שהוא אמר לי, שזה לא חוק.

שמחה רוטמן: זה הנחיית מטה ארצי.

אמיר אוחנה: בסדר, אבל מאיפה נובעת הנחיית המטה הארצי?

אמיר אוחנה: כשאני אומר 'הם' זה לא הם, זה המשטרה.

אמיר אוחנה: מאיפה היא נובעת?

אמיר אוחנה: מהנחיית פרקליט המדינה.

אמיר אוחנה: מיהו פרקליט המדינה שינחה את המשטרה בדבר הזה?

אמיר אוחנה: לפתוח בחקירה?

אמיר אוחנה: מילא, להגיש כתב אישום אני מקבל, בסדר, מאה אחוז, אבל לפתוח בחקירה?

מירב בן ארי: לא, אבל סיימנו את הדיון כאן כי אני אצטרך להיות זאת עם השוט, אין לנו זמן.

מירב בן ארי: אנחנו עכשיו היינו אמורים לצאת.

שמחה רוטמן: שווה לעשות עיסוק בסוגיית הנחיית המטה הארצי.

מירב בן ארי: אין בעיה, אתם יכולים גם לשאול תוך כדי הנסיעה שלנו.

אבי ביטון: אני רק אסיים.

אבי ביטון: ככל שיש הסתה, ככל שאנחנו מזהים שיש הסתה ויש לנו את האישורים המתאימים אנחנו כמובן, גם בתיאום מול שב"כ, פותחים בחקירה.

איתמר בן גביר: אני רק אגיד משהו לגבי השייח'.

מירב בן ארי: לא, אתה תגיד בזמן שלך.

איתמר בן גביר: משפט.

איתמר בן גביר: תני לי שנייה, זה משהו שקשור, זה גם יעזור לכולם כאן.

איתמר בן גביר: זכות הדיון העקרוני והאידיאולוגי.

איתמר בן גביר: אני הגשתי תלונה וקיבלתי מאלון אלטמן, שהוא המשנה לתפקידים מיוחדים, הוא גורם שמאשר וזה, הוא כתב לי שהוא אישר לפתוח בחקירה.

איתמר בן גביר: אני מדבר לא על כתב האישום שהוגש, אלא אחרי זה הוא אמר עוד דברים, שלחתי תלונה ואלטמן השיב לי ואמר: אישרתי.

איתמר בן גביר: הוא השיב לי את זה לפני חודשיים, השאלה למה עד עכשיו לא יישמו את זה.

איתמר בן גביר: אני אשלח לך את המכתב שלו, הוא כתב לי שהוא אישר לפתוח.

איתמר בן גביר: אפילו הוא כתב לי, כי שאלתי אותו למה לא עוצרים אותו, אז הוא אמר לי: אתה יודע שבית משפט עוצר, אבל אנחנו ניתן משקל לעובדה שזו לא פעם ראשונה.

אבי ביטון: יכול להיות שזה טופל על ידי גורם אחר, אבל מפקד המרחב יכול לפרט על זה.

אורית סטרוק: האיש הזה מוגן שב"כ, זה האירוע.

מירב בן ארי: שמחה, בבקשה.

שמחה רוטמן: אני לא ארחיב ולא אדבר יותר מדי, אני רק אנסה פה לתת את הזווית הקצת – נהייתי מקומי פתאום, אחרי 'שומר החומות'.

שמחה רוטמן: אז הפקת הלקחים של 'שומר החומות', אמנם הייתי פה, אבל עוד לא הייתי מקומי, עכשיו אני קצת מקומי.

שמחה רוטמן: אני מקבל תחושה, באופן אבסורדי דווקא הילדים שלי, שלא היו פה, אז הם מרגישים טיפה יותר בנוח, אבל הרבה מאוד ילדים, גם בשכונות היותר בטוחות לכאורה, נווה נוף, רמת אלישיב ומרכז העיר, מפחדים ללכת בלילות, מפחדים ללכת בשעות הערב, לחזור מפעילויות בשבתות בבני עקיבא.

שמחה רוטמן: השמיכה קצרה והכול, אני כן חושב שכדאי לחשוב, אולי בתיאום עם גורמי עירייה, גם במישור של התמודדות עם הטראומה שהם חוו, שאני בטוח שעושים את זה, אבל צריך אולי לעשות יותר, אבל גם בנוכחות, אפילו נוכחות של להכניס לסיור, כשאתה רואה ניידת עוברת בנווה נוף פעם ב-20 דקות, פעם בחצי שעה, כשהיא עוברת, פשוט להגיד להם במסלול: כשאת נוסעת לתחנה, תעברי ברחובות היותר בטוחים, שאנשים יידעו שיש משטרה שעוברת, זה ייתן להם תחושת ביטחון ללכת ברחוב, גם כאשר אין - - -

קרן ברק: שוטרי מקוף, כמו פעם.

שמחה רוטמן: הלוואי שהיה כוח אדם לשוטרי מקוף כמו פעם, אני אומר אפילו ברמה של לחשוב שגם בשכונות היחסית בטוחות אנשים בטראומה ומפחדים ללכת ברחוב, ודאי הצעירים.

שמחה רוטמן: נקודה ששווה לחשוב עליה ולראות איך פותרים אותה.

איתמר בן גביר: יש לי שתי נקודות.

איתמר בן גביר: קודם כל העניין של כוח אדם רק הערה.

איתמר בן גביר: כשאצלנו חברון בזמנו עמדה על המוקד אני זוכר שהביאו 500 שוטרים על 10,000 תושבים או משהו כזה.

איתמר בן גביר: אז אני לא כל כך מבין, אם כולם כאן מבינים כמה המצב חמור למה לא עושים את אותו דבר כאן בלוד.

איתמר בן גביר: אני בטוח שאין כאן 500 שוטרים ובחברון זה 10,000 תושבים, לא 70,000 תושבים.

איתמר בן גביר: אבל השאלה האופרטיבית אליכם, וזו שאלה שאני כל הזמן מעלה בוועדות והיא חסרה לי מאוד, אבי מכיר את זה הרבה שנים, הרי בזמנו כשבמחוז ש"י רצו לפתור את הבעיות של תג מחיר הם הקימו יחידה לפשיעה לאומנית, הביאו חוקרים שמתמחים בזה, הכשירו חוקרים לדבר הזה.

אמיר אוחנה: מומחים לספריי ולצמיגים.

איתמר בן גביר: כן, כן, להוסיף את העבירות הלאומניות, להכין כבר טועני מעצר, להכין עררים.

איתמר בן גביר: אוטומטית.

איתמר בן גביר: הרי בזמנו כל נער שמשתחרר אוטומטית עיכוב ביצוע, עולים למחוזי, מחוזי משחרר, אוטומטית מבקשים עיכוב ביצוע כדי להגיש ערר בעליון.

איתמר בן גביר: הזמינו כל מיני חבר'ה לשיחות אזהרה.

איתמר בן גביר: כלומר התפקוד של היחידה הזאת, היא עדיין מתפקדת, עם הרבה מאוד השקעה, אז אני חושב שזה עשה את שלו.

איתמר בן גביר: אז השאלה היא כאן למה במקרה שלנו לא מכשירים איזה שהוא צוות אצלכם במחוז, איזה שהיא יחידה, שתתעסק דווקא בעבירות הספציפיות הללו ותהיה לה מומחיות.

איתמר בן גביר: הרי שוטר שמתעסק בעבירות כאלה הוא הופך כבר למומחה.

אבי ביטון: קודם כל תראו, אני רוצה לפרט על הנושא של מדרגי הטיפול שלנו כמחוז.

אבי ביטון: בסוף יש יחידות גם בדרג התחנה, אם זה מחלק הפשעים בתוך התחנה, אם זה יל"פ שנמצא בתוך המרחב, ואם זה ימ"ר מרכז שיודע לטפל בתיקים הרבה הרבה יותר מורכבים ומסובכים מהתיקים האלה וכל אחד מהגופים האלה יכול, יש לו את הידע, יש לו את היכולת ויש לו את הסמכות גם לחקור את התופעות האלה.

אבי ביטון: אנחנו כמובן לפי האירוע גם עושים את החלוקה.

אבי ביטון: אם זה אירוע חמור, אירוע חס וחלילה של רצח, אלימות חמורה, אלימות קשה, זה בטח ובטח יעבור ליחידות היותר בכירות שלו, שזה היחידה המרכזית או היל"פ, ככל שזה אירועים שיכולים להיחקר בתחנה הם נשארים בתחנה.

אבי ביטון: אני לא חושב שאנחנו צריכים כרגע להקים יחידה שמתעסקת ספציפית באירועים האלה, יש לנו יחידות מספיק טובות שיודעות לטפל בסיפור הזה.

איתמר בן גביר: אבל כשאתה מקים יחידה שמתעסקת ספציפית בעבירות הללו, גם אירועים קטנים, כמו שדיברתם עליהם מקודם, שמהם מתפתחים אירועים גדולים, אתה הופך אותם לאירועים בעלי אופי יותר חמור.

איתמר בן גביר: אני אתן לך דוגמה אחת, ובזה אני מסיים, עבירות גרפיטי, 196, זו אחת העבירות הכי קלות, מה נותנים על זה, 200 שקל קנס בבית משפט?

איתמר בן גביר: ברגע שימ"ר ש"י חקר את זה ואמר שזה מניע לאומני, אז פתאום כל גרפיטי זה לא היה 200 שקל קנס, זה היה נערים שישבו בבית מעצר יומיים ושלושה וחמישה ושישה על איזה כתובת גרפיטי.

איתמר בן גביר: מה אני מתכוון לומר?

איתמר בן גביר: שאם אתה לוקח יחידה מאצלך ומכשיר אותה לדבר הזה והופך גם את הדברים הקלים כביכול לדברים שהם בעלי משמעות לאומנית, אני חושב שאתה מרוויח כאן בגדול משום שאתם תשיגו הרתעה.

אבי ביטון: אני חושב שהקמת היחידה לא תעשה את זה, בסוף זה לא משנה איזה יחידה חוקרת אלא איך אתה מתייחס לתיק ואיזה עבירה אתה קובע ובאמת מה היו הנסיבות שגרמו, זה הסיפור.

אבי ביטון: אתה יכול לחקור גם בתחנה עבירה שהיא לאומנית, אתה יכול לחקור גם ביל"פ עבירה.

אבי ביטון: עצם הקמת התחנה לא תשנה, אתה יכול להגיע למצב שהקמת יחידה והיא תטפל גם בתיקים שהם לא תיקים לאומניים, זה תלוי בנסיבות בשטח.

איתמר בן גביר: אבל השוני הוא ביחס.

איתמר בן גביר: אתה היית הרי שנים רבות בהר הבית ועשית, אתה מכיר את המאטריה הזאת של אירועים לאומניים שהם שונים מהפלילי.

איתמר בן גביר: הבעיה היא שבדרך כלל תחנות מוכשרות – ושוב אני אומר, אני הייתי לפני חצי שנה בלוד, לפני 'שומר החומות' ושמענו סקירה ממפקד התחנה הקודם והיום אני רואה את הדברים ואין לי ספק שיש שינוי עצום, אני רואה את היחס שלכם, זה מספיק לי להבין את זה, אבל אני אומר שכשאתה מתייחס לאירועים קטנים בצורה לאומנית – תחשוב על זה.

איתמר בן גביר: אתה יודע מה?

איתמר בן גביר: תבדוק את המודל הזה של מחוז ש"י, אתה מכיר אותו, אתה מכיר את היחידות האלה של הפשיעה הלאומנית, גם בירושלים בזמנו הייתה יחידה לפשיעה לאומנית, אני חושב שאתה מקבל גם חוקרים יותר מקצוענים, כלים יותר חשובים - - -

אורית סטרוק: עצם זה שכל ילד שנעצר על השחתת פני מקרקעין, אמא שלו צריכה להכניס את היד לכיס ולשים 1,000 שקל רק על השחרור בערבות.

איתמר בן גביר: זה כבר עוזר לך.

איתמר בן גביר: תחשוב.

איתמר בן גביר: אבל יישר כוח עצום, אני באמת רואה את השינוי, רק צריך לתת להם יותר כוח ומשאבים, זה אין ספק.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שיקלי, בבקשה.

עמיחי שיקלי: קודם כל תודה רבה על הסקירה הזו, אני יוצא ללוויה אז אני מתנצל שאני לא אהיה בהמשך.

עמיחי שיקלי: מה שאותי הכי מטריד, הגם שזה נראה שיש פה כן היערכות וכן הפקת לקחים, זה נושא סיווג האירועים והגדרתם.

עמיחי שיקלי: אני חושב שהשימוש בטרמינולוגיה של הפרות סדר לסוג האירועים שראינו כאן בלוד זה סיווג לא נכון.

עמיחי שיקלי: זאת אומרת זה לא היה הפרת סדר, הפרת סדר זה אירועים מסוג אחר, מחאת נכים שכזו, דברים כאלה, וזה מעניין אותי להבין האם בפעם הבאה שיהיו פה יידויי אבנים ויידויי בקת"בים, האם זה יסווג כטרור או שזה הולך להיות מסווג כהפרת סדר.

עמיחי שיקלי: אני מניח שזה גוזר גם יחס אחר לאירוע.

עמיחי שיקלי: אני חושב שבסופו של דבר לא צריך הרבה כוח כדי לדכא התקוממות מהסוג הזה, אבל צריך שבהתחלה אנשים ישלמו מחיר כבד.

עמיחי שיקלי: זאת אומרת המשטרה, ככל שהיא תהיה יותר אגרסיבית ברגעים הראשונים היא תחסוך לעצמה אחר כך הרבה מאוד כאב ראש ומאמץ.

עמיחי שיקלי: זה פועל ככה, זה גם פסיכולוגית המאפיין של החבר'ה האלה.

אבי ביטון: שני משפטים.

אבי ביטון: זה מאוד מאוד תלוי בנסיבות של האירוע.

אבי ביטון: אם זה סכסוך של חמולות ומישהו זורק בקת"ב לחמולה מקבילה, אז בוודאי שהאירוע הוא פלילי ולא אירוע לאומני.

אבי ביטון: אם זה התקוממות שאתה מזהה אותה כהתקוממות עממית שבו יש זריקת בקת"בים לצד של לדוגמה בתים של יהודים, אז בוודאי שהאירוע מקבל משנה תוקף אחר וגם הגדרות אחרות, זה הכול תלוי בנסיבות.

אבי ביטון: אבל אנחנו מבחינתנו עשינו את הפקת הלקחים שלנו, אנחנו כרגע בתהליך של בניין כוח משמעותי ואנחנו מוכנים לאירועים הבאים.

מירב בן ארי: חברת הכנסת, קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: אני הפסדתי את החלק הראשון של המצגת, יכול להיות שכבר עניתם, עדיין, אם לא אכפת לכם לחזור על זה.

קרן ברק: קודם כל אני רוצה, בהשלמה למה שנאמר פה, שצריך שופטים ופרקליטות ואת כל זה בתוך הוועדה, אני חושבת שזה שקמה ועדה לביטחון הפנים שהיא מנוטרלת לגמרי מהפנים והיא מתעסקת אך ורק, זה כבר עושה את העבודה.

קרן ברק: יש יושבת ראש ועדה ויש אנשים שמתכנסים וכל הזמן שמים זרקור רק על הדברים האלה, זה נותן להרבה פחות דברים ליפול בין הכיסאות והרבה יותר דברים שנמצא להם פתרונות.

קרן ברק: הם יודעים שהם לא יכולים להתחמק, הדיון הבא יהיה עוד חודשיים?

קרן ברק: לא, מירב מכנסת דיונים וגם מדברת איתם בין הדיונים כל הזמן.

קרן ברק: אז עצם זה שמתעסקים בזה, זה כבר לחץ, תמשיכי כמובן, אבל גם אם זה לא נראה למה אנחנו מדברים, זה כשלעצמו מאוד מאוד חשוב ובאים והולכים וסיורים ועוד פעם הנושא הזה ועוד פעם הנושא הזה.

קרן ברק: אז רק שתבינו שאנחנו באירוע אחר ובעיניי הוא מאוד מאוד חשוב, שהוועדה הזאת קיימת ושמירב עומדת בראשה.

קרן ברק: אותי מעניין הסיפור של הכנסת ברמת החוקים.

קרן ברק: התחלנו לעשות את עונשי מינימום של נשק בלתי חוקי, איך אתם חושבים שזה, האם זה יעשה את העבודה, זה מעט מדי, או איזה עוד דברים ברמת החקיקה אנחנו יכולים לעשות?

קרן ברק: זאת אומרת מה אנחנו שם יכולים לעשות כדי לפשט לכם דברים שהיום אתם צריכים לעשות, לא יודעת, שבועות, חודשים על דבר כזה קטן שאם רק היה סעיף בחוק והיינו משנים אותו אז זה היה פותר לכם את ההתעסקות הזאת והיא גם מיותרת כביכול.

קרן ברק: והשאלה השנייה זה לגבי ה'סייף סיטי', אני רוצה להבין את ההבדלים מבחינת כמות שוטרים ומבחינת תקציבים, זאת אומרת מה היה ומה ה'סייף סיטי', פי כמה?

קרן ברק: פי שניים, פי עשרה, פי מאה?

קרן ברק: שאני אבין.

רונן אבניאלי: אני אענה בצורה הכי פשוטה, זה 180 מעלות, זה שובר שוויון.

קרן ברק: מעניין אותי, פי כמה?

רונן אבניאלי: אנחנו מדברים על עשרות שוטרים יותר.

קרן ברק: עשרות שוטרים זה מ-100 ל-150 או 100 ו – אני מנסה להבין פי כמה.

רונן אבניאלי: מתוכנן כרגע רק ללוד פיזית 45 שוטרים.

רונן אבניאלי: היום התחנה 150, אבל עוד 40 שוטרים רק ל'סייף סיטי', רק לפרק הזה.

רונן אבניאלי: אני לא מדבר על פרקים אחרים שמתוגברים, רק ל'סייף סיטי' זה 40 שוטרים, אבל זה 40 שוטרים בלוד וה'סייף סיטי' בנוי כך שיש עוד מעטפת שלמה שעוטפת את זה עם דסקאים, עם תצפיתנים.

רונן אבניאלי: המון המון.

רונן אבניאלי: לדעתי, אני לא מדייק, אבל בסביבות ה-75 שוטרים טוטאל.

אבי ביטון: יש כמה שכבות, יש את השכבה של התחנה שתוגברה, יש את השכבה של ה'סייף סיטי' המחוזית, שהיא אמורה לתת את המענה הטכנולוגי בצפייה במצלמות בדסק.

אבי ביטון: יש את השכבה הארצית, כשאנחנו מדברים על החטיבות הטקטיות שהוקמו במג"ב, של מאות שוטרים שאמורים גם לתת מענה במידה שמתפתח משהו.

אבי ביטון: צריך להסתכל על זה טיפה מעט בראייה הוליסטית ולראות שכמות השוטרים שנוספה למשטרת ישראל היא גדולה מאוד וכולם ביום פקודה ייתנו מענה לאיפה שצריך.

מירב בן ארי: אם מעניין אותך אני יכולה להביא לך את התכנית של 'סייף סיטי' בכלל, כי זה גם בעכו.

קרן ברק: גם מעניין אותי הערים שלא נמצאות ב'סייף סיטי'.

מירב בן ארי: אלו שתי הערים שנכנסות לפיילוט, אנחנו מתחילים עם זה.

מירב בן ארי: אני יכולה להראות לך את כל הפירוט של זה.

קרן ברק: אבל לצורך העניין, אם יום אחד החליטו להכניס גם את רמלה ועוד משהו, אז המעטפת העליונה, היא נשארת אותו דבר, פשוט לעיר עצמה נותנים?

אבי ביטון: בדיוק.

אבי ביטון: המטה נמצא במחוז וזה מודולרי, כל פעם כשיוסיפו עוד מכלולים את יכולה להרחיב אותו.

קרן ברק: הבנתי.

קרן ברק: ולגבי החוקים, תחשבו, אנחנו מאוד מאוד רוצים את זה.

מירב בן ארי: השר לביטחון הפנים לשעבר, חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: קודם כל תודה לך, גברתי יושבת הראש, אני חושב שבחרת נכון להגיע ללוד.

אמיר אוחנה: אגב, אחת ולתמיד זה לוד, זה המקור התנ"כי, גם בספר עזרא, גם בספר דברי הימים.

אמיר אוחנה: זו ההגייה הנכונה.

אמיר אוחנה: בחרת נכון לבוא לכאן.

אמיר אוחנה: מילה אחת אני חייב להגיד על שני הקצינים הבכירים והמצוינים שנמצאים פה, גם רונן וגם אבי, מהקצינים הנחושים ביותר, הרציניים ביותר, המקצועיים ביותר שאני מכיר במשטרת ישראל.

אמיר אוחנה: זכיתי, לדעתי, לשניהם להעניק את הדרגה שעל הכתפיים שלהם, לרונן בתפקיד הזה ולאבי בתפקיד ראש אג"מ, שהוא היה בו קודם.

איתמר בן גביר: את אבי לקחת מירושלים, לא?

אמיר אוחנה: אבי היה סממ"ז מרכז ואז מינינו אותו לראש אג"מ.

אמיר אוחנה: לפני זה הוא היה בירושלים.

אבי ביטון: הייתי מפקד המרחב עד 2015.

אמיר אוחנה: יש לו רקע ירושלמי.

אבי ביטון: בלי לפגוע בכבודם של הקצינים האחרים, זכינו גם במת"ח מדהים.

אמיר אוחנה: אני אמרתי שאני לא אדבר על כל הקצינים, רק על הקצינים הבכירים, אבל בהחלט כמובן אני מאחל הצלחה גם למפקד התחנה וגם לכולם.

אמיר אוחנה: את רונן הכרתי קצת מקרוב בעל כורחו, בגלל שבתקופת 'שומר החומות' הייתי כאן יום יום, יום יום הגעתי ללוד להיות בשטח, להיות עם הלוחמים, עם השוטרים, עם האנשים, ישבנו במטה של משמר הגבול, עם התושבים כמובן, וזו הייתה תקופה קשה וטראומטית שאלמלא היא אני חושב שלא היינו פה עכשיו, לא הייתה מתכנסת הוועדה לביטחון הפנים.

מירב בן ארי: נכון.

אמיר אוחנה: ספק אם הייתה מוקמת ועדה לביטחון הפנים, אבל ודאי לא הייתה מתכנסת פה וכל חברי הכנסת שמגיעים לפה.

אמיר אוחנה: ואגב, בשביל סיור חיצוני זו נוכחות רצינית ומשמעותית של חברי כנסת.

אמיר אוחנה: אז אני רוצה לפתוח ב'שומר החומות'.

אמיר אוחנה: קודם כל כמה לקחים.

אמיר אוחנה: הלקח הראשון שהיה יכול אולי אפילו להציל חיי אדם, אבל בוודאי לכבות את הלהבות הרבה קודם מהזמן שהם כובו בסופו של דבר זה כוח עתודה גדול וזמין.

אמיר אוחנה: לא היה.

אמיר אוחנה: כוח עתודה גדול וזמין, בין אם זה משמר הגבול, בין אם זה מתחנות אחרות, פחות חשוב לי באירוע הזה שוטרים בראשון לציון.

אמיר אוחנה: אני יודע שבהמשך יזרימו, כן, ודאי, אבל זה צריך להיות מיידי, זה צריך להיות מהר מאוד כדי לכבות את האש הזאת, כדי להשתלט על האירועים.

אמיר אוחנה: זה לקח מרכזי בעיניי וחייבים לבנות אותו.

אמיר אוחנה: אבי, אתה גם היית ראש אג"מ, אז אתה יודע איך לעשות את זה וזה לקח חיוני.

אמיר אוחנה: הדבר השני, ופה אני לא בטוח שהאסימון נפל.

אמיר אוחנה: אני מקווה שהוא נפל כי אני יודע שגם חבר הכנסת שמחה רוטמן וגם חברי כנסת אחרים השקיעו בזה מאמץ, הכרה בזכותם של אזרחים להגן על עצמם וגם אם השוטרים לא יכולים, והם לא יכולים, להיות בכל אירוע כל הזמן, בכל רגע נתון, אין לנו משטרה כל כך גדולה.

אמיר אוחנה: להכיר ביכולת של אזרחים להגן על עצמם, זו זכות הכרחית, זו זכות חיונית.

אמיר אוחנה: אני חושב שזו הייתה טעות בהקשר הזה לעצור את החבר'ה שנעצרו בזמנו וטוב שהטעות הזאת תוקנה והם שוחררו ולא הוגש כתב אישום.

אמיר אוחנה: אמרתי את הדברים בזמן אמת, אם חס וחלילה נגיע לאירוע כזה אזרחים יצטרכו להגן על עצמם וחייבים להכיר בזה.

אמיר אוחנה: הדבר השלישי.

אמיר אוחנה: אני מדבר אליכם כמי שהיו הרבה מאוד שנים בשטח, אתם צמחתם מלמטה, שניכם, חסר לשוטרים גב.

אמיר אוחנה: כשאני הסתובבתי פה בלוד זה היה כמו הפיל בחדר, פחדו לומר את זה בצורה מפורשת, זה היה כמו הפיל בחדר: למה אתם לא נכנסים בהם?

אמיר אוחנה: כנסו בהם, כנסו בהם בכל הכוח.

אמיר אוחנה: מפחדים.

אמיר אוחנה: לא מפחדים מהעבריינים, לא מפחדים מהפושעים, מפחדים ממה שיעשו להם.

אמיר אוחנה: אני שואל אתכם האם לדעתכם יש מקום לאיזה שהוא שינוי חקיקתי, אולי איזה שהיא חסינות לשוטרים, אולי בנסיבות מסוימות, אולי אפשר לגבש משהו שייתן לשוטרים גב, כי לצערי לא תמצאו את הגב הזה במח"ש, לא תמצאו.

אמיר אוחנה: כשר משפטים אגב הקמתי ועדת בדיקה ממשלתית למח"ש, שמחה, אתה עזרת לי בעניין הזה, עוד לא היית חבר כנסת, אבל גם בזה סייעת.

אמיר אוחנה: ויש הרבה מה לתקן, הרבה מאוד מה לתקן במח"ש, אבל אחד הדברים שאנחנו יכולים לעשות לכם כוועדה, תבואו תציעו, תגידו אם יש בעולם מקומות שנסתכל, בעתות חירום.

אמיר אוחנה: אנחנו הכרזנו, אגב, על מצב חירום בעיר לוד.

אורית סטרוק: שכמעט ולא נוצל.

אמיר אוחנה: שכמעט ולא נאכף, נקרא לזה כך.

אמיר אוחנה: בכל אופן, בעתות חירום חסינות לשוטרים.

אמיר אוחנה: דוגמה.

אמיר אוחנה: תציעו, תבואו תציעו, לכו למטה הכללי, ליועץ המשפטי, לבט"פ, שיגבשו הצעת חוק.

אורית סטרוק: שיבואו אלינו.

אמיר אוחנה: אין בעיה, שיבואו אלינו.

קרן ברק: לא, שזה יבוא מכם.

אמיר אוחנה: שיבואו אלינו, שיהיה ממשלתי, שיהיה פרטי.

קרן ברק: שיהיה פרטי, רק תגידו מה צריך.

אמיר אוחנה: אגב, אם אתם רוצים שזה יקרה מהר בואו אלינו, באמת.

אמיר אוחנה: אנחנו מגישים הצעה פרטית מהיום למחר.

אמיר אוחנה: המשרדים הממשלתיים לא יודעים לעשות את זה.

אהרון אטיאס: חבר הכנסת אוחנה, בנקודה הזאת צריך לדעת שמעל המשטרה, ובטח באירועים של לוד, ריחפה העננה של ועדת אור.

אמיר אוחנה: אמת ויציב.

אהרון אטיאס: עד שלא נמחק את ועדת אור מהאירוע של המשטרה כל הזמן זה יהיה מעלינו, לא נצא מזה בחיים.

אורית סטרוק: זה המשפט הכי חשוב שנאמר בחדר הזה.

אמיר אוחנה: ועדת אור, ואתם יכולים לשמוע, לא חייבים להגיב, הביאה לסירוס של המשטרה.

אמיר אוחנה: ועדת אור, עבור דרך מח"ש, עבור דרך היועץ המשפטי לממשלה, הפרקליטות, בתי המשפט, המשטרה מסורסת.

אמיר אוחנה: לא כי אין לה אמצעים, יש לה אמצעים, יש לה אנשים מצוינים, יש לה קצינים מצוינים, אבל הם מפחדים ממה שיהיה אחר כך ואת זה צריך לעצור.

אמיר אוחנה: כי גם אם תקבלו עוד 30,000 שוטרים, משטרת ישראל תכפיל את עצמה, אבל השוטרים יהיו במוד של ועדת אור לא יעזור.

מירב בן ארי: אנחנו ממש חייבים לסיים.

אורית סטרוק: חייבים לעשות העתק-הדבק ממה שקורה בצבא.

אמיר אוחנה: עוד שני משפטים אחרונים.

אמיר אוחנה: ערים מעורבות הן האירוע הכי רציני שיתפוס אותנו בעתיד, זה הוכח כבר, ואי אפשר, ואני אומר את זה מבחינת המטה הארצי, אי אפשר לתת תקן לשוטרים לפי מעלולי פשיעה בלבד.

אמיר אוחנה: זה מה שעושים, עושים לפי מעלולי פשיעה.

אמיר אוחנה: לוד היא תמיד עיר שהייתה בה פשיעה, זה לא דבר חדש, אבל בחירום קל וחומר.

אמיר אוחנה: לכן אנחנו צריכים לתקנן אחרת ערים מעורבות.

אמיר אוחנה: משפט אחרון, בטקס הכניסה של מפקד המחוז הקודם, משה ברקת, שהיה מפקד המחוז לפני אבי, הוא נכנס לכאן ואמרתי לו בטקס: יש לי מילה אחת להגיד לך, לוד.

אמיר אוחנה: מפקד המחוז, יש לי מילה אחת להגיד לך: לוד.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

מירב בן ארי: אתה רוצה להעיר משהו, מפקד המחוז?

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני אגיד.

מירב בן ארי: למדנו וכבר יש לנו סיור של הוועדה במחוז צפון בתחילת פברואר, אז כבר אמרתי שיש שעתיים לסקירת מפקד מחוז, שעה מראש זה לו"ז לא הגיוני וגם מחכים לנו ברמת אשכול ובנווה שלום וגם ראש העיר, לכן אני אגיד בקצרה.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה, תודה על הסקירה הבאמת חשובה הזאת, תודה לך.

מירב בן ארי: כל פעם שאני פוגשת את השוטרים בשטח אז בסוף הנקודה הכי משמעותית, לדעתי, לפחות ממה שלמדתי בחודשים האחרונים, זה מפקד תחנה, אז נראה לי שלהיות מפקד תחנה בעיר כזאת דרמטית זה תפקיד מטלטל, אז תודה לך.

מירב בן ארי: תודה גם לך על העבודה הזאת.

מירב בן ארי: אוחנה מדבר הרבה על גיבוי וזה מאוד חשוב, והוועדה, מה שהיא עושה, חלק מהתפקיד שלה, זה גם לגבות אתכם.

מירב בן ארי: אפשר למתוח ביקורת כשצריך, אנחנו גם עושים את זה, וגם קרן דיברה על זה, עצם הנוכחות של הוועדה היא כמפקחת, אבל היא גם מגבה, והיא מגבה את העבודה שלכם ובכל ריאיון שלי אני מאוד מאוד מקפידה בכבודה של המשטרה כי בסופו של דבר אנחנו רוצים משטרה חזקה וטובה וככה יהיה ביטחון גם לתושבים.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים לעקוב, להסתובב, להיות במקומות, לדבר עם המשטרה, להיות גם בשטח וגם בדיונים כדי להיות מוכנים ל'שומר החומות' הבא, כי הוא יקרה וכשהוא יקרה הוא יהיה הרבה יותר חזק, הרבה יותר מורכב, הרבה יותר בעייתי.

מירב בן ארי: אני לא אפתח את התפיסה שלי, כי זה ארוך, אבל אני אגיד בקצרה, כל האירוע במדינה הוא ביטחון פנים היום.

מירב בן ארי: זה האירוע.

קרן ברק: ביטחון פנים ורווחה.

מירב בן ארי: אגב, כשיש לאדם ביטחון יש לו גם רווחה.

מירב בן ארי: ככה זה עובד, כשבן אדם נמצא בבית עם הילדים שלו והוא מרגיש ביטחון והוא מתקשר 100 ועונים לו אחרי דקה ואומרים לו מה הבעיה ומטפלים, כמו שאמרת, מהקטנות לגדולות, מזה שהיא הולכת ברחוב ומוטרדת אל מול זה שפורצים לו לאוטו, קטנות גדולות, הביטחון מביא רווחה.

מירב בן ארי: זה אני מסכימה.

מירב בן ארי: זה האירוע.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שכמו שאנחנו מלווים פה, ואמרתי את זה גם בהתחלה, אני מלווה את זה גם מול הממשלה.

מירב בן ארי: חשוב לי מאוד שיבינו עם מה התמודדתם.

מירב בן ארי: חשוב לי מאוד, חברי הכנסת פה כבר שולטים בחומר מעולה, זו החבורה החרוצה, אבל שגם בממשלה יבינו, כשיבינו בממשלה אני חושבת שקצת משהו יזוז, כי זה כמו ספינה, כי כשהצבא מגיע לוועדת חוץ וביטחון זה שטיח אדום, הוועדה שלי היא אמנם חדשה, אבל היא מתחילה קצת קצת מה שנקרא להזיז כי זה האירוע.

מירב בן ארי: והאירוע הבא בתוך המדינה יהיה יותר מורכב וקשה.

מירב בן ארי: ברור לי שצריך לשמור על הגבולות וחמאס וחיזבאללה, אבל אם בסוף בן אדם לא יכול לצאת מהבית אז מה זה משנה?

מירב בן ארי: כל הביטחון האישי ירד.

מירב בן ארי: זהו, אני לא אדבר הרבה כי אין לנו זמן, את כל הדברים שיש לי להוסיף.

מירב בן ארי: יש לנו אוטובוס שלוקח אותנו לרמת אשכול ואחר כך לנווה שלום.

מירב בן ארי: אם יש שאלות נוספות של חברי הכנסת אנחנו נמשיך, כי התושבים מחכים.

מירב בן ארי: (בהמשך הסיור – רמת אשכול)

רונן אבניאלי: אנחנו נמצאים ברחבת השוק של רמלה-לוד, השוק המפורסם.

רונן אבניאלי: יש ימים פה שהוא הומה אדם, עם הרבה מאוד בסטות כאלה ועמך ישראל, מקום נהדר.

רונן אבניאלי: מצד ימין רואים את הבתים של רמת אשכול.

רונן אבניאלי: רמת אשכול זאת שכונה שעברה תהליך של שינוי דמוגרפי לאורך שנים.

רונן אבניאלי: היא הוקמה באזור שנות ה-70 כשכונה יהודית, גרו פה הרבה מאוד ישראלים יוצאי אתיופיה וישראלים מהקהילה ההודית.

רונן אבניאלי: איפה שהוא זה עבר תהליך שינוי משמעותי והיא הפכה להיות שכונה עם דומיננטיות מוסלמית מובהקת וכעת גרות פה שתי קהילות מובהקות, קהילה מוסלמית זה הרוב, וקהילה יהודית שגרה בשכונה.

רונן אבניאלי: מה שמעניין לראות בשכונה הזו מה זה שכונה מעורבת, או מה זה עיר מעורבת.

רונן אבניאלי: אם תסתכלו על הבניין הזה אתם יכולים לראות שבקומה רביעית מונף דגל ישראל בגאון רוב ומתחת לא מונף.

רונן אבניאלי: ועוד פעם, בקומה שנייה מונף דגל ישראל ובקומה הראשונה לא מונף.

רונן אבניאלי: זה בדיוק הסיפור של רמת אשכול, משפחה יהודית, משפחה מוסלמית, לדעתנו שסע משמעותי בתוך הבניין.

רונן אבניאלי: זה כמעט שתי קהילות שונות בתוך בניין אחד, כל אחד עם דעות אחרות, עם שונות כמעט מוחלטת, והמרקם הקהילתי שאנחנו מכירים במקומות אחרים, שבו בבניין יש אינטרס אחד משותף, פה אפשר לומר שהוא שונה עד כדי לחלוטין לא.

רונן אבניאלי: בתוך המורכבות הזו פה התחילו באופן משמעותי אירועי האלימות כאשר הקהילה היהודית היא הקהילה שנמצאת באופן מובהק כקורבן בתוך האירוע הזה וזה כמובן הלך פנימה לתוך השכונה.

רונן אבניאלי: אתם לא יכולים לראות, אבל בצד שמאל שלכם, משהו כמו 100 מטר מכאן, נמצאת המכינה ובית הספר, שחלק ניכר מהם עלה באש במהלך אותו לילה.

רונן אבניאלי: זאת השכונה באמת היותר משמעותית שלאורכה ולרוחבה התחוללו המהומות שגלשו לתוככי העיר.

רונן אבניאלי: אבל מה שחשוב לי להראות זה באמת את המורכבות של אחד בתוך השני.

רונן אבניאלי: אם שכונות אחרות בערים מעורבות, שכונה יהודית, שכונה מוסלמית, רחוב יהודי, רחוב מוסלמי, פה זה באמת נמצא בתוך הבניין ומפה גם האתגר המשטרתי, לא רק האתגר הקהילתי.

רונן אבניאלי: יש פה הרבה מאוד אתגרים, אתגרים קהילתיים, אתגרים של הרשות, אבל גם האתגר המשטרתי, איך מגיבים לאירועים כשהכול כל כך צמוד, הכול כל כך מתחכך אחד בשני, אתגר מבצעי מאוד מבחינתנו.

רונן אבניאלי: חלק ממה שדיברנו עליו קודם, על ה'סייף סיטי' ועל התרגול של הכוחות ועל הפריסה של הכוחות הוא בהחלט אמור לתת את המענים האלה.

רונן אבניאלי: יש המון המון מה לראות פה, אבל אולי דברים שכן משמחים אותי, כדי כן להראות את חצי הכוס המלאה, זה שאנחנו רואים פה ילדים הולכים ברחובות ונשים הולכות ברחובות, ומהקהילה הזו ומהקהילה ההיא, כל אחד עם המאפיינים שלו, ואנחנו נותנים המון המון תשומת לב לביטחון האישי, המון המון נוכחות משטרתית במקום הזה.

רונן אבניאלי: יש לי עוד המון מה להגיד הלאה, אבל ניסע ברשותכם הלאה.

רונן אבניאלי: (בהמשך הסיור – נווה שלום)

רונן אבניאלי: שתי מילים לפני שמתקדמים.

רונן אבניאלי: זאת נקודת נווה שלום.

רונן אבניאלי: כמו שאתם רואים זו נקודת משטרה שפתחנו אותה במהלך החודש וחצי האחרון.

רונן אבניאלי: כמו שאמרתי, זה מתוך תפיסת עולם מאוד מאוד ברורה, גם של המפכ"ל, גם של מפקד המחוז.

אמיר אוחנה: מי חתם על הקמת התחנה הזו?

רונן אבניאלי: לי ברור שהמפכ"ל ומפקד המחוז, אבל אני גם מעריך שהמשרד לבט"פ.

איתמר בן גביר: הייתה איזה מעורבות של השר הקודם, אתם אומרים.

מירב בן ארי: אוחנה, יש לו מקום של כבוד בוועדה לביטחון פנים בכל מקום ומקום ובכל סיור.

רונן אבניאלי: אני אגיד ככה, שכל מי ששם את ידו, וכמובן הרשות המקומית, והביא להקמה של הנקודה הזו עשה מעשה טוב לביטחון האישי של תושבי הקהילה שגרה פה בנווה שלום שכונת הרכבת.

רונן אבניאלי: זו קהילה ערבית מוסלמית מובהקת, אבל אנחנו גם מבינים שהמקום הזה מייצר אדוות חיוביות בנושא של ביטחון אישי גם מעבר לשכונת הרכבת, בשכונות הצמודות ובכלל בעיר לוד.

רונן אבניאלי: בחרנו את המפקד המוכשר ביותר שמצאנו במרחב שפלה ובחרנו אותו בקפידה רבה.

רונן אבניאלי: שמנו פה שוטרים שזה המקום שלהם ובאופן חריג ושונה גם מיקמנו פה צוות של יס"מ שנמצא פה בנקודה, אלה שוטרים של הנקודה כצוות של יס"מ.

רונן אבניאלי: אנחנו מרגישים בשבועות האחרונים, מאז שהתחנה הוקמה – יש פה אתגרים, על אחד מהאתגרים דיברנו בפני הוועדה, יש פה לא מעט אתגרים, אבל אנחנו מרגישים בשינוי שמתרחש פה בשכונה.

רונן אבניאלי: אחד מהדברים הכי משמעותיים זה שמגישים תלונות פה בתחנה, פה בנקודה.

רונן אבניאלי: מגיעים לפה להגיש תלונות והתושבים שמגישים תלונות גם מצפים לטיפול וזה אכן קורה עם הרבה תשומת לב.

רונן אבניאלי: ומי שצריך, ויש פה כאלה שצריכים, גם מקבלים תגובה משטרתית חזקה, עוצמתית, תקיפה, בפרקי זמן מאוד מאוד קצרים.

רונן אבניאלי: אני מעריך שאנחנו נראה את השינוי בטווח הזמן הקרוב.

רונן אבניאלי: וכמו שאמרתי קודם, הגלים של השינוי הזה גם יילכו הלאה.

רונן אבניאלי: אי אפשר לחיות במקום כל כך מורכב בלי שיש לנו שיתוף פעולה עם הרשות המקומית.

רונן אבניאלי: זה מראש העיר, בוודאי, אבל אני מדבר על אנשי הביצוע והחבר שלנו, זה לא חבר, זה שותף לדרך מלא, מנכ"ל העירייה.

רונן אבניאלי: אין דבר שאנחנו מבקשים ולא אוטומטית קורה, וזה נדיר, זה לא קורה בכל מקום, פה זה קורה באופן מובהק.

רונן אבניאלי: זו קהילה שתומכת בכל האירוע הזה.

רונן אבניאלי: כמו שאמרתי קודם, אני רוצה לסיים עם זה שאני גאה לשבת במקום שבו יש מפקדי תחנה, שוטרות ושוטרים כמו השוטרות והשוטרים של תחנת לוד, בקהילה מצוינת.

רונן אבניאלי: אנחנו לא מתכוונים לעולם לוותר על לוד.

מירב בן ארי: יופי.

רונן אבניאלי: יש פה 15,000 מוסלמים, מקצה לקצה, נווה שלום, פרדס שניר וכל האזור.

אורית סטרוק: איזה סוג תלונות אתם מקבלים פה?

רונן אבניאלי: יש אירועי ירי, סמים.

אורית סטרוק: אתה רוצה לומר שיש תלונות מתושבי המקום על אירועי ירי?

רונן אבניאלי: יש התקשרויות ל-100 ויש דיווחים פה.

רונן אבניאלי: כן, אזרחים ערבים היום מדווחים על אירועי ירי.

רונן אבניאלי: אפשר לראות את זה בדיווחים, אפשר לראות את זה על מפה, כמה קריאות יצאו מפה.

רונן אבניאלי: זה משהו באמת חדש, 98% מהאזרחים פה נורמטיביים.

רונן אבניאלי: הם אומרים לי שנשים עוד ניידות, הם רוצים לראות עוד נוכחות.

אורית סטרוק: אתם מקבלים אירועי ירי, איזה עוד תלונות?

אורית סטרוק: מה מאפיין את התלונות פה בתחנה?

רונן אבניאלי: עוד פעם, התחנה עובדת חודש וחצי, כמות התלונות שהייתה לנו בחודש וחצי זה סדר גודל 20 תלונות.

רונן אבניאלי: כרגע אנחנו מדברים יותר על גרימת נזק, גניבות, גניבות אופניים, גניבות לוחיות זיהוי, אבל זה משמעותי, זה לא קרה בעבר.

רונן אבניאלי: הדבר הזה היה בעבר ואחד הקשיים שהיו זה זה שלא דווח פה, אזרחים לא דיווחו.

מירב בן ארי: לא היה בכלל.

מירב בן ארי: בדיוק עשינו דיון על שיטור עירוני ואז אמרו שברשויות ערביות מאז ששמו את השיטור יש יותר תלונות, יש כאילו יותר פשע, אז זה לא, מרגע שיש למי להתלונן - - -

דורון גולן: זה מעלה את הדיווחיות, זה לא יותר פשע.

מירב בן ארי: אני יודעת, זה מה שגם הסברתי.

מירב בן ארי: מרגע שיש למי להתלונן, זה כמו בהטרדות מיניות, במקום שיש למי להתלונן פתאום מגלים שיש, אבל זה לא שלא היה.

דורון גולן: זה מדד ההצלחה.

איתמר בן גביר: והיס"מ נמצא כאן כל הזמן?

רונן אבניאלי: היס"מ נמצא פה כל הזמן, יש פה ניידת 24/7, בין ניידת לשתיים.

מירב בן ארי: איפה הם?

מירב בן ארי: אפשר לראות אותם?

דורון גולן: החבר'ה של היס"מ הם כרגע בפעילות על אמל"ח, אז אני לא רוצה להוציא אותם.

איתמר בן גביר: לא, שיפעלו באמל"ח ולא יהיו כאן.

מירב בן ארי: אבל בוא תוך כדי תסביר.

מירב בן ארי: שאלות תוך כדי.

מירב בן ארי: (בהמשך הסיור – ישיבה ברשות המקומית)

מירב בן ארי: שלום לכולם, אנחנו חייבים להתחיל את הסיור של הוועדה לביטחון פנים כדי לעמוד בזמנים.

מירב בן ארי: רק שתדע, אדוני ראש העיר, שכל הוועדה מוקלטת, היא גם תהיה משודרת בערוץ הכנסת.

אמיר אוחנה: ולכן עומדת לך זכות השתיקה, אולם כל שתאמר יירשם וישמש כראיה.

מירב בן ארי: אדוני ראש העיר, יש לך מקום של כבוד בוועדה לביטחון פנים, אנחנו התחלנו את היום בסיור, היה סיור מצוין, נחשפנו גם לסקירה של מפקד המחוז וגם עם הממ"ר וגם ששי, מפקד התחנה, והסגן שלו דורון.

מירב בן ארי: באמת קיבלנו סקירה טובה מאוד, אבל אנחנו רוצים שאתה תדבר מהזווית שלך, אני אמרתי לך מה ראינו, היינו בתחנה בלוד, הבנו גם שזה הולך לתכנון, הבנו שהולכים להקים תחנה חדשה, היינו בנווה שלום, ראינו את רמת אשכול מהאוטובוס.

מירב בן ארי: כל חברי הכנסת פה הם חברי כנסת שהם פעילים בלוד, היו בלוד, הסתובבו בלוד, אני, זה הסיור השלישי שלי כבר.

מירב בן ארי: החבר'ה מוכנים, כך שאנחנו יכולים לחסוך את ההסבר, אנחנו כן רוצים שתבוא ותגיד מהזווית שלך ואנחנו באנו כדי לשמוע ממך ולראות במה אנחנו יכולים לעזור לך.

יאיר רביבו: תודה רבה, צהריים טובים, יושבת ראש הוועדה וחברי הכנסת, כיף שיש רוב נשי.

מירב בן ארי: תלוי את מי אתה שואל.

יאיר רביבו: יכול להיות שבסוף מה שירגיע, תמיד רק אישה יכולה להרגיע את האנרגיות הרבות שיש סביב הפשיעה.

יאיר רביבו: אז ברוכות וברוכים הבאים, יש פה גם תושבים וגם עובדי העירייה וגם המשטרה, נמצא איתנו מנכ"ל העירייה, יוסי הרוש, סגני ומחזיק תיק הביטחון.

יאיר רביבו: אני רוצה לפתוח בסרטון של שלוש דקות של אירועי הירי שהיו בשנה האחרונה.

יאיר רביבו: לשמחתי אני יכול להגיד שרוב אירועי הירי נקלטים במצלמות העירייה.

יאיר רביבו: הדבר הזה הוא חשוב כי בסוף הטכנולוגיה היא קריטית, למה היא קריטית?

יאיר רביבו: כי בהיעדר יכולת של שיתוף פעולה מהחברה הערבית לדווח, אז הטכנולוגיה צריכה להיות איתנו והטכנולוגיה רק תלך ותשתפר.

יאיר רביבו: וככל שהיא תלך ותשתפר אז אנחנו נוכל להגיע ליותר הישגים בעניין הזה.

יאיר רביבו: אני רק אגיד שלוד, בעזרה רבה של המשרד לביטחון פנים בשנים האחרונות היא מאוד מתקדמת.

יאיר רביבו: אם אני שם את ירושלים רגע בצד אז לוד היא אחת הרשויות המובילות בתחום המצלמות, לא סתם מצלמות, אלא מצלמות איכותיות עם סיבים אופטיים וכו'.

יאיר רביבו: אז בבקשה, צחי, סרטון קצר.

יאיר רביבו: לא תמיד רואים מקרוב, כי זה מצלמות, אבל המשטרה יודעת – (הקרנת הסרטון).

יאיר רביבו: השכונה ברמת אשכול, רואים בן אדם יוצא, יורה.

יאיר רביבו: ממש רואים את מספר האוטו.

יאיר רביבו: אז נכון שיש מקרים שהמספר גנוב וכו', אבל לרוב, ממש מזהים את זה.

יאיר רביבו: פה ברחוב איינשטיין רואים ירי.

יאיר רביבו: רואים בן אדם יורה ממש.

יאיר רביבו: והכול באזור מגורים, זה כבר לא מישהו בשדה שם.

יאיר רביבו: פה ממש מתחת לבית העירייה, בית העירייה צמוד, בא בן אדם, נכנס, יורה על העסק.

יאיר רביבו: זה ממש ברחוב שצמוד אלינו.

יאיר רביבו: אני רק מזכיר שעברנו למקום הזה כחלק ממשילות, בית העירייה החדש - - -

אורית סטרוק: אחד כזה, יש מצב לזהות אותו?

יאיר רביבו: תלוי.

יאיר רביבו: הולכת להיכנס טכנולוגיה של זיהוי פנים.

יאיר רביבו: תראו, ככל שיש יותר מצלמות פשוט תופסים.

יאיר רביבו: יש לנו המון המון מצלמות.

קרן ברק: איך זיהוי פנים יעזור?

יאיר רביבו: נגיד השב"כ, יש לו טכנולוגיה שהוא יודע לזהות אפילו עם מסכה, רק עיניים.

יאיר רביבו: אני לא יודע אם למשטרה יש את כל הטכנולוגיות האלה.

יאיר רביבו: אתם שומעים אותו אומר הרבה שב"כ, בגלל שלשב"כ יש הרבה דברים שלנו אין.

יאיר רביבו: פה זה דבר מדהים, זה בן אדם שיורה בטיילת במרכז העיר.

יאיר רביבו: אנשים עשו הליכה, דקה לפני כן ראיתי שני אנשים שעשו הליכה.

יאיר רביבו: בן אדם יורה, אגב, זה קוריוז, אחרי רבע שעה, תוך כדי שכולם שם, הוא אסף את הקליעים והלך.

יאיר רביבו: כלומר הוא הלך, פתאום ראינו את אותו רכב חוזר, אסף את הקליעים ונסע חזרה.

שמחה רוטמן: מה מטרת הירי הזה?

יאיר רביבו: זה ירי לעבר בית, סכסוך בין משפחות, זה בית ספציפי.

יאיר רביבו: פה זה ברחוב החלוץ.

יאיר רביבו: זה כל הזמן אירועי ירי, זה דבר שהוא מטורף.

יאיר רביבו: אני אגיד לכם משהו מהפסיכולוגיה של לוד, כשיש חיסול יש אליי פחות פניות מאשר אירועי ירי.

יאיר רביבו: אירועי ירי בלילה זה מלחיץ, כי אתה לא יודע אם זה עליך.

יאיר רביבו: כששמעת חיסול זה - - -

אהרון אטיאס: זה משבוע שעבר.

יאיר רביבו: זה שבוע שעבר, בשש בערב, בן אדם נכנס לחנות ורצח מישהו, אני מכיר מישהי שהייתה מתפללת איתי, היא אמרה הגומל בשבת על זה שהיא הייתה בחנות בזמן הרצח.

יאיר רביבו: זה מקבץ רק מהשנה האחרונה.

אורית סטרוק: אני ממש מרגישה בבית.

יאיר רביבו: זה ממש מזכיר לבנון, זה מזכיר מקומות לא טובים.

יאיר רביבו: זה מפחיד מאוד, יש ילדים שמרטיבים כל הזמן במיטה.

יאיר רביבו: זה פס הקול שלצערנו נשמע לעתים קרובות מדי בעיר, ואני גם אגיד שהרבה צרורות ירי שנעשים מהאוויר כדי להפחיד הם נוחתים בסוף בתוך בתים במרכז העיר של תושבים יהודים.

מירב בן ארי: הבנו את העניין.

יאיר רביבו: טוב.

יאיר רביבו: אני רוצה להגיד בעיקר תובנות, כי ראיתי את המצגת של המשטרה ואת הנתונים אתם מכירים.

יאיר רביבו: אני רוצה להגיד משהו כללי, וצר לי שאין פה אף חבר כנסת או אף תושב ערבי, הם הוזמנו, חברי מועצה, הזמנו חבר כנסת.

מירב בן ארי: גם אני הזמנתי.

יאיר רביבו: חשוב לי לומר שהפשיעה בחברה הערבית לא נוצרה על ידי מי שנמצא פה בשולחן הזה.

יאיר רביבו: באופן כללי חשוב שתדעו שזה לא רק קשור לתסכול מהמדינה, המשטרה, הרשויות.

יאיר רביבו: תמיד היה איזה שהוא ביטוי שאומר שזה חלק ממצוקה כספית, אז אני רוצה לספר לכם שזה לא רק ושזה לא מהמקום הזה.

יאיר רביבו: אני רוצה לומר שגם אם שכונות לוד שראיתם אותן, הערביות, יהיו כמו סביון, ואני מבטיח לכם שתוך כמה שנים הן ייראו סביון, אז לא בטוח שהפשיעה תיעלם, למה?

יאיר רביבו: כי ברגע הזה שאנחנו יושבים פה עכשיו כנראה נפתחו במדינת 1,000 סכסוכים אזרחיים.

יאיר רביבו: בזמן שאנחנו מדברים עכשיו, היום, אתמול ומחר נפתחו 1,000 סכסוכים, על כסף, על משפחה, על חניה, סכסוכי שכנים ומה לא?

יאיר רביבו: הסטטיסטיקה אומרת ש-95% מהסכסוכים בחברה היהודית הם יתגלגלו ללא אלימות, ויכוחים, שיימינג בווטסאפ ובפייסבוק, לא ידבר איתו, יתבע אותו בבית משפט ויכעס עליו ואולי גם תהיה אחר כך איזה שהיא דחיפה או משהו כזה.

יאיר רביבו: זו הסטטיסטיקה, ש-95% מהסכסוכים בחברה היהודית בוודאי לא יסתיימו ברצח, 5% אולי.

יאיר רביבו: בחברה הערבית 95% מהסכסוכים יסתיימו בנשק, כלומר הנשק הוא בתחילת המערכה הראשונה, הוא לא רק בסוף, ותיכף אני ארחיב על זה.

אמיר אוחנה: יש לך נקודת ייחוס מאוד פשוטה.

אמיר אוחנה: יש שתי אוכלוסיות הכי עניות במדינת ישראל, זה הערבים וזה החרדים, למה אצל החרדים אנחנו לא רואים את הפשיעה שאנחנו רואים אצל הערבים?

יאיר רביבו: לכן זה בראש ובראשונה, המילה שגם השתמשת בה, ואני משתדל תמיד לזרוק את המילה תרבות.

יאיר רביבו: זו לא תרבות, אני כערביסט ומזרחן מת על התרבות הערבית, הכוונה היא כמו שתרבות נהיגה, סגנון של איך מתנהגים, היכולת שלא יודעים לדבר על בעיות.

יאיר רביבו: מזכיר לנו את הסיפורים של הורים שעלו ממרוקו, הם לא ידעו לתקשר, אז אמרו מרוקאי סכין והוא אמר אני מבטא את זה.

יאיר רביבו: אחר כך העלייה מאתיופיה, אבל עכשיו בחברה הערבית, מאיזה שהיא סיבה, מרצף של דברים, הנשק הוא שחקן מרכזי שם.

יאיר רביבו: ולכן אני רוצה שתדעו שיש קורלציה הפוכה, רמת החינוך בלוד בחברה הערבית עלתה פלאים ורמת הפשיעה עלתה.

יאיר רביבו: כשאנחנו נבחרנו היו רק 8% זכאים לבגרות בחברה הערבית, היום יש 60%, וזה לא ביום אחד, זה עלה ל-20%, עלה ל-30%, עלה, יש יותר ילדים ערבים שמשיגים בגרות ויש יותר משפחות אקדמיות ובכל זאת הפשיעה לא יורדת.

יאיר רביבו: דבר נוסף, תשתיות.

יאיר רביבו: רמת התשתיות בחברה הערבית, למרות שראיתם שהם עדיין בפער מהחברה היהודית, עלתה פלאים.

יאיר רביבו: אנחנו השקענו, רק עיריית לוד, ואני הייתי מותקף על ידי חבריי במועצה: ראש העיר, למה אתה משקיע המון בחברה הערבית?

יאיר רביבו: אנחנו השקענו כעיריית לוד 500 מיליון שקלים בחברה הערבית לתשתיות ובכל זאת רמת הפשיעה לא יורדת.

יאיר רביבו: לגבי המשטרה, אני רוצה להגיד משהו.

יאיר רביבו: יש לנו משטרה טובה, שתדעו את זה.

יאיר רביבו: לא תמיד יודעים את זה, לא תמיד אומרים את זה, יש לנו משטרה טובה, הם במגמת שיפור גם כל הזמן, אני רוצה להגיד שהמשטרה – אני רוצה להגיד לכם משהו על עצמי, אני סוגר 11 שנים כמנכ"ל וכראש עיר, הייתי מנכ"ל בוועדה קרואה, הייתי פה אצל מאיר ניצן ושמונה שנים כראש עיר, אני כל יום מתעסק לפחות עשר שנים בביטחון אישי.

יאיר רביבו: אז ככה אם תספרו, כולל שישי, כולל שבת, כל יום כל יום כל יום, אין נושא שנמצא על שולחני יותר מהביטחון האישי, אז יש לי עשרות אלפי שעות של ביטחון אישי.

אמיר אוחנה: וכשר בט"פ אני מאשר.

יאיר רביבו: כן, אתה יכול לאשר.

יאיר רביבו: בשתיים בלילה, בשלוש, שולח מסרים, שיגעתי את כולם.

יאיר רביבו: אני יכול להגיד שהמשטרה, האירועים במאי עשו לה טוב.

יאיר רביבו: לא לקחו אותי טוב בוועדה הקודמת, במאי היה שפל של כולם כמדינה, אבל אני רואה שיפור משמעותי בתפקוד המשטרה.

יאיר רביבו: המשטרה היום רוצה יותר להצליח, היא לא חוששת.

יאיר רביבו: אמיר, אולי תחזק אותי, היה משהו בדנ"א הארגוני של המשטרה, לא מספרים שיש בעיות, בוא נגיד שהכול בסדר.

יאיר רביבו: אני אומר: תקשיבו, בואו נבקש מהשר, תבקש, לא לא לא הכול בסדר, זה נקודתי הירי הזה.

יאיר רביבו: חבר'ה, תלמדו לבקש, אתם צריכים משאבים.

יאיר רביבו: והיום המשטרה יודעת לבקש וזה דבר חשוב, כי בדנ"א המשטרתי, אם אני אגיד שלא טוב אולי לא יקדמו אותי.

יאיר רביבו: ואני אומר שהמשטרה עברה שינוי ואין לי ספק שבעוד שנה הם יהיו יותר טובים, עוד שנתיים, ואני תמיד אומר, הוועדה שלך היא ועדה סופר חשובה.

יאיר רביבו: אנחנו נמצאים פה בעיר של רבי עקיבא, שהאמרה שלו אבנים שחקו מים.

יאיר רביבו: תדבר, תדבר, תדבר, תעסוק תעסוק, ורואים שעוסקים יותר.

יאיר רביבו: יותר מדברים ויותר עוסקים ובסוף יקרה משהו.

יאיר רביבו: למשטרה לטעמי יש רק שתי מטרות, אחת לפני הפשע ואחת אחרי הפשע.

יאיר רביבו: לפני הפשע ליצור הרתעה.

יאיר רביבו: שבן אדם יידע שהביטוי, כשהיינו קטנים, אם לא תאכל יבוא שוטר, אז זה הרתעה.

יאיר רביבו: לצערי כולנו אשמים שהמשטרה היא לא גוף מרתיע מספיק.

יאיר רביבו: כשאתה רואה שוטר אתה לא עובר לצד השני.

יאיר רביבו: כולנו כישראלים לא כיבדנו את המשטרה, בחוף הים אנשים זלזלו בהם, כשהם מבקשים תעודה לא נותנים להם, מבזים אותם, כשאיזה מישהו נעצר אז פתאום כולם נגד המשטרה.

יאיר רביבו: לא רוצה לדבר שעשו את המשטרה להיות סדרנים בהפגנות פוליטיות ואחרות, בשנים האחרונות הסיטו את המשטרה מהמטרה של ליצור הרתעה וזה דבר שכולנו חייבים, האינטרס של כולנו שהמשטרה תהיה חזקה.

יאיר רביבו: תמיד העבריינים בלוד היו אומרים: רביבו, תגיד רק משטרה, אל תגיד שב"כ, אתה אומר שב"כ, זה מלחיץ אותנו.

יאיר רביבו: אני רוצה שכן, כשהם ישמעו משטרה, כל אחד יגיד: אוה, מה קורה פה?

יאיר רביבו: זה ליצור הרתעה, זה תפקידנו.

יאיר רביבו: אחרי הפשיעה, אחרי שנעשה פשע למשטרה יש רק תפקיד אחד, לתפוס את העבריינים.

יאיר רביבו: זה התפקיד שלה.

יאיר רביבו: בזה זה מסתיים, שהיא תפסה את העבריין, זה תפקידה.

יאיר רביבו: אלא, ותיכף אני ארחיב על זה, שלצערי, וזה מתסכל מאוד את המשטרה, מהר מאוד אותם שחקנים חוזרים למשחק.

יאיר רביבו: איזה מתסכל זה, תפסת מישהו, והופ, אתה רואה אותו למחרת ברחוב.

יאיר רביבו: תפסת מישהו, הופ.

יאיר רביבו: זה לדעתי מתסכל גם את המוטיבציה של המשטרה, גם פוגע.

יאיר רביבו: המטרה של המשטרה היא לתפוס את העבריינים ולהוציא אותם מהמשחק של זירת הפשע, אבל אם כל הזמן הדלי הזה כל הזמן מתמלא, אז זו בעיה וזה דבר שהוא בעייתי ואני רוצה לחזק בעניין הזה את המשטרה.

יאיר רביבו: הציר הכי חשוב, לדעתי, בתקופה הזאת, בדור הזה, זה הציר המשפטי.

יאיר רביבו: תחנת משטרה, יש לה עוד להשתפר, אני רואה את הציר המשפטי שמחולק לארבעה גורמים, יש את הכנסת, יש את המשטרה עצמה, החקירות, יש את הפרקליטות ויש את בתי המשפט, זה הציר המשפטי.

יאיר רביבו: אני הבחנתי שזו החוליה החלשה.

יאיר רביבו: לגבי הכנסת, אתם יודעים, אתם מכירים את הדעה שלי, בסל הכלים של המשטרה יש להם פחות כלים לעבוד איתם ביום יום.

יאיר רביבו: יש לנו תמיד ויכוח עם היועץ המשפטי, אנחנו תמיד אומרים שהמשטרה הרבה פעמים פונה לעזרת העירייה כי היא אומרת שלעירייה יש יותר כלים מלמשטרה.

יאיר רביבו: מה זאת אומרת?

יאיר רביבו: הם אומרים כן, אתה יכול להוציא צו הריסה, אתה יכול לסגור, ואני אומר שהייתי רוצה פחות כעירייה להיכנס לתחום הפלילי, אני לא חושב שזה נכון, אפשר לעשות את זה, אבל לא בתקציב, לי יש פחות כלים, אין לי הרבה כלים.

יאיר רביבו: אז תדעו לכם שסל הכלים של השוטר הוא מוגבל.

יאיר רביבו: מעבר לזה, החקיקה היא מאוד מקלה.

יאיר רביבו: אז נכון ששרן השכל עשתה איזה שהוא תהליך מסוים בנושא של מינימום בהחזקה ובסחר, זה אחת.

יאיר רביבו: יש חוק שאני בעצמי ניסחתי, העברתי לחבר הכנסת אופיר כץ, על שימוש בירי, שאנחנו רוצים עשר שנות מאסר על שימוש בירי, כמו בסרטים שראינו, יש סעיף שאומר על ירי באזור מבונה הוא שנתיים והוא רשות, בפועל רוב האנשים משתחררים אחרי ימים או חודשים בלבד.

יאיר רביבו: יש בעיה קשה מאוד בנושא של דיני ראיות.

יאיר רביבו: תדעו לכם שדיני ראיות, אם רוצים עכשיו לצאת מהקופסה ולהגיד מה לעשות דיני הראיות הם מאוד מאוד לטובת העבריינים: לא ראינו, לא יודעים איפה.

יאיר רביבו: המשטרה אומרת: רואים מאיפה הירי בוצע, רואים את הקליפ, מבינים שבמשפחה הזאת יש ילדים ויש זקנים ויש נשים ויש עבריין.

יאיר רביבו: לא ראית אותו יורה?

יאיר רביבו: הוא משתחרר.

יאיר רביבו: אני תמיד אומר את הדוגמה הכי טובה, זה נהיגה.

יאיר רביבו: כשאנחנו עושים בכביש ואם נסענו ותפסה אותנו ניידת מהירות היא נותנת כברירת מחדל את הקנס לבעל הרכב, הוא יכול רק להגיד: תקשיבו, אני לא הייתי, זאת אשתי.

יאיר רביבו: אני רוצה שברירת המחדל תהיה מי שגר פה.

יאיר רביבו: בעל החמולה, אתה אחראי.

יאיר רביבו: כי דיני הראיות פה הם מאוד מקלים.

יאיר רביבו: הנושא השלישי הוא הנושא של כספים.

יאיר רביבו: הכסף מזין מאוד את כל המערכת הזאת.

יאיר רביבו: יש המון המון כספים שזורמים ואחר כך אני אפרט.

יאיר רביבו: אז אמרתי הכנסת, חקיקה מקלה ומשטרה.

יאיר רביבו: עדיין אני חושב שהמשטרה, ואני אומרת את זה לכם כביקורת בונה, חייבת להשתפר ברמת המודיעין שלה, ברמת החקירות שלה, ברמת מיצוי כתבי אישום, להגיע לכתבי אישום איכותיים כדי שהם יחזיקו מעמד.

יאיר רביבו: הפרקליטות לא הולכת עד הסוף.

יאיר רביבו: אתמול ישב אצלי האחראי בפרקליטות אורי רינצק והביקורת שלי הייתה – בחודשים האחרונים אני מלווה שופט בבית המשפט בראשון לציון, קוראים לו טל ענר.

אורית סטרוק: מי זה שישב איתך מהפרקליטות?

יאיר רביבו: אורי רינצקי, הוא האחראי על עבירות הירי בפרקליטות.

יאיר רביבו: בחודשים האחרונים אני מלווה שופט שהתמנה על ידי ניסן קורן לפני שנה וכבר הוא הדליק לי נורה אדומה.

אמיר אוחנה: במחטף.

אמיר אוחנה: מינו 60 וכמה שופטים בתוך שעה.

איתמר בן גביר: לא רצינו אותו בירושלים, הביאו אותו אליכם.

יאיר רביבו: הוא הגיע לראשון, כבר הדליק לי נורה אדומה כשיום אחרי הפרעות 50 איש הוא שחרר.

יאיר רביבו: המשטרה אומרת: לא הספקתי להגיד להם שלום, לאנשים, 50 איש עפו לי מחדר החקירות.

יאיר רביבו: ובשנה האחרונה, לא יודע למה, רוב תיקי הירי מגיעים אליו והוא משחרר תוך 24 שעות.

איתמר בן גביר: הוא שופט מעצרים בראשון?

יאיר רביבו: שופט המעצרים של ראשון.

קריאה: הוא היה מהסנגוריה הציבורית.

יאיר רביבו: אני צייצתי עליו, זה לא מתאים לי כי אני משתדל לא לרדת על – אבל אמרתי לו: תקשיב, אתה אחלה בן אדם, אבל אתה כנראה לא מתאים להיות שופט, אולי עובד סוציאלי, רחמיך - - -

שמחה רוטמן: לא, לא, לא, האנשים שירו להגן על המשפחה שלהם, שם הוא האריך להם את המעצר בלי בעיה.

שמחה רוטמן: הוא עובד סוציאלי חד כיווני.

יאיר רביבו: הוא כתב באחת ההחלטות שלו, המשטרה עצרה, זוכר את 40 העצורים שעצרתם?

יאיר רביבו: 40 עצורים, חמולות, ירו, סרטונים, חלק ראינו פה, 24 שעות והם – אף אחד לא סיפר לי את זה, פשוט יש איתי מישהו בבית הכנסת מתפלל שהוא מ – הוא אומר: תקשיב טוב, כשעם הזינזאנה הולכים ליום שטל ענר שם הם חוזרים ריקים.

יאיר רביבו: אז הוא אומר לי: תקשיב, מה הוא כתב בהחלטה?

יאיר רביבו: הוא כתב החירות של החשודים חשובה יותר.

יאיר רביבו: ומה עם החירות של תושבי לוד?

מירב בן ארי: שופט שלום בראשון?

יאיר רביבו: כן.

יאיר רביבו: מה אמרתי בפרקליטות?

יאיר רביבו: למה אתם לא מורידים למחוזי בלוד?

יאיר רביבו: לא נעים להגיד, המחוזי בלוד אחלה, למה?

יאיר רביבו: הם מכירים את המקום, השופטים יוצאים, שומעים, הם חיים איתנו פה בלוד, אני אומר להם שיערערו למחוזי, הם לא מערערים.

יאיר רביבו: אני אומר גם למשטרה, תדאגו שרוב התיקים יגיעו לערעור.

יאיר רביבו: זה לא קורה.

אמיר אוחנה: סליחה, שאלה, הוא בשלום בראשון לציון?

יאיר רביבו: כן.

אמיר אוחנה: אז למה מגיעים אליו ולא לשלום ברמלה?

איתמר בן גביר: כי בראשון זה בית משפט של מעצרים.

ששון שלמה: כי התביעות עובדים פה בראשון.

אמיר אוחנה: למה?

אמיר אוחנה: אני זוכר שהיו מביאים עצורים לרמלה.

איתמר בן גביר: אמיר, אני חושב שיש תורן בכל בתי משפט השלום.

יאיר רביבו: אבל תמיד זה מגיע אליו.

איתמר בן גביר: תנו לי להסביר לכם.

איתמר בן גביר: יש בית משפט אחד תורן שהוא תורן מעצרים.

איתמר בן גביר: פעם זה היה פתח תקווה, היום לדעתי ראשון קולט הרבה מאוד מהתיקים.

אמיר אוחנה: אתה יודע כמה דיוני מעצרים עשיתי ברמלה?

איתמר בן גביר: נכון, כשאתה היית בפרקליטות, זה היה לפני כמה שנים.

איתמר בן גביר: אז באמת צריך לדבר עם נשיא בית משפט מחוזי.

יאיר רביבו: אז באמת לגבי בתי המשפט, אני רוצה להגיד כמה דברים שחלקם קצת מקוממים ואולי קצת פרובוקטיביים.

יאיר רביבו: אחת, אני חושב שהשופטים קצת מנותקים וחשוב מאוד שיכירו את השטח.

יאיר רביבו: אתה פנית לנשיאה והם לא הסכימו לבוא, נכון?

יאיר רביבו: לא הסכימו לבוא.

איתמר בן גביר: מי זה הנשיאה?

קריאה: נשיאת בתי משפט השלום, היא לא הסכימה לבוא לביקור.

יאיר רביבו: נשיאת השלום, לא הסכימה.

יאיר רביבו: פנינו אליה, לא הסכימה.

אורית סטרוק: אתה יכול שנייה להגיד מה אמר לך אורי רינצקי?

יאיר רביבו: אני לא רוצה להרחיב יותר מדי, הוא אמר לי: בוא תבוא להעיד אתה במשפט ותעזור לנו.

יאיר רביבו: אני מוכן לבוא, למרות שאני לא חושב שזה תפקידי, אבל תלכו, תעשו עד הסוף.

יאיר רביבו: הוא אמר לי שאני אבוא איתו להעיד, אני מוכן, מה שצריך אני עושה.

יאיר רביבו: לגבי השופטים, צריך לבדוק מה קורה שם.

יאיר רביבו: היו חלק מהשופטים שאמרו לי שהם מפחדים.

יאיר רביבו: שופט שגר בעומר אמר לראש מועצת עומר: אני מפחד שיבואו פה חמולה בדואית ויעשו לי מה שיעשו לי.

יאיר רביבו: אני לא יודע, בנקודה הזאת בסוף שורה תחתונה, המשטרה תופסת אנשים והם מהר מאוד חוזרים לרחוב וזו נקודה לא טובה.

יאיר רביבו: לגבי הערים המעורבות.

יאיר רביבו: כל מחקר רואה שמצב הערבים בערים המעורבות הוא קשה יותר, הן מבחינת הפשיעה והן מבחינה סוציואקונומית.

יאיר רביבו: מצב הערים בערים המעורבות.

יאיר רביבו: לכן התקוממתי מאוד על הממשלה שבתכנית החומש, אותה תכנית של מנסור עבאס, 50 מיליארד, הדירה את הערים המעורבות.

יאיר רביבו: אני שפשפתי עיניים, חודשיים אחרי מאי אתם מגישים תכנית ואתם יודעים שהערים המעורבות בערו פה וכלום.

יאיר רביבו: אני רוצה לפרגן למשרד לביטחון הפנים ולמערכת שדאגה שבתכנית הבט"פ של שניים וחצי מיליארד הם כן נכנסו.

יאיר רביבו: כי מה כבר ההבדל בהגדרה?

יאיר רביבו: בתכנית של הבט"פ כתוב החברה הערבית, ערבי הוא ערבי, ובערים המעורבות שמו רשימה סגורה של יישובים.

יאיר רביבו: שמו יישוב חזק כמו אבו גוש, שהוא נחמד, הוא בפנים, ולוד לא בפנים.

יאיר רביבו: יש כמעט 30,000 ערבים בלוד, אם זה היה יישוב ערבי נפרד הוא היה מקום שמיני בגודלו.

יאיר רביבו: אני מחזיק פה דוח שאתמול התפרסם על ידי מכללת נגב מערבי שהיא לקחה את שלוש השנים, 2018, 2019, 2020, מתוך 84 רשויות ערביות ומעורבות, תקשיבו טוב לנתון, עזבו ש-2021 הייתה הרבה יותר קשה, נרצחו 229 תושבים ערבים, מתוך 80 ב-60 רשויות יש אפס או אחד, או שניים, או שלושה, כמו הסטטיסטיקה.

יאיר רביבו: ב-60 רשויות, נגיד בכפר יאסיף שניים, בכפר כנא אפס, ביר אל מכסור, השנה אחד, הילד חג'יראת, אפס, או אחד או שניים.

יאיר רביבו: ב-20 רשויות יש מספר שנע בין ארבע לשמונה, בשישה יישובים יש דו ספרתי ששלושה מתוכם זה ערים מעורבות, שלושה מתוך השישה, אום אל פחם 20, לוד 19, רמלה 17, טירה 14, ירכא 13 וכפר קאסם 12.

יאיר רביבו: שישה יישובים.

יאיר רביבו: השנה בלוד היו עוד שמונה מקרי רצח.

יאיר רביבו: אז תראו שבערים המעורבות, מהרבה סיבות, סיבות פסיכולוגיות, הם רואים את היהודים, הם מרגישים ככה, הם חושבים ככה, ומה קרה בסוף?

יאיר רביבו: למה זה בסוף עובר ללאומני, שאני שנים צעקתי על זה?

יאיר רביבו: א' יש הרבה נשק, ב', יש תמיד את האויב המשותף.

יאיר רביבו: אנחנו יכולים לריב בחמולות, ערבים רבים רבים ובאים לרביבו, יאללה, כולם על רביבו, ככה זה.

יאיר רביבו: בסוף האויב היהודי המשותף, הממשל שמייצג את הממסד הוא האויב המשותף.

יאיר רביבו: ולכן שנים צעקתי לשב"כ, ואני פונה אליכם פה, גם בשינוי החקיקה, צריך לקבוע, לפחות בערים המעורבות.

יאיר רביבו: בסדר, ערביי ישראל תעזבו רגע, הם לא מעלים את הצורך הזה, אנחנו בערים המעורבות רוצים – עד היום אני בקשר עם ראש השב"כ וסגנו, אמרתי לו: תקשיב, ראיתם מה קרה במאי.

יאיר רביבו: אני אספר לכם קוריוז איך נכנסתי לזה.

יאיר רביבו: שנה לפני המהומות במאי ניהלתי את הקמפיין של ראש הממשלה נתניהו והיה בדיוק את מחמוד סעוד, הסעודי, שעשה טיק טוק, אמרו לי מה זה טיק טוק, אמרו לי שזה משהו מגניב, תפתח טיק טוק ופתחו לי טיק טוק פה בלשכה.

יאיר רביבו: זה היה ממש בתחילת הטיק טוק, בתחילת 2020, לפני שנתיים.

יאיר רביבו: פתאום אני רואה שני דברים.

יאיר רביבו: בגלל שאני מלוד אז זה מקפיץ את הדברים של לוד, אשתי אומרת לי: תגיד לי, מה אתה שומע שירים בערבית, זה שירים בערבית, אבל ראיתי שתי תופעות שאמרתי וואו, קורה פה משהו, אחת, המון אסלאמיזציה, מלא תושבים בלוד מעלים את אל אקצה ודגל פלסטין.

יאיר רביבו: עד אז לא הבנתי שזה פה, תמיד אמרו לי ערביי לוד, הם לא בקטע הלאומני, והתחלתי לדווח לשב"כ, אמרתי להם: תקשיבו, קורה פה משהו רציני, צעירים מעלים בטיק טוק המון, צעירים שלנו, לודאים שאני מכיר.

יאיר רביבו: זה פעם אחת, פעם שנייה, נושא הכסף.

יאיר רביבו: אני רואה המון המון סרטים של מזוודות עם כסף.

יאיר רביבו: הם עושים מנגל וכל אחד שורף 200 שקל, ואני אומר בואנה, הכסף פה כמו גרעינים.

יאיר רביבו: קורה פה משהו.

יאיר רביבו: דיווחתי על זה.

יאיר רביבו: לצערי ראש השב"כ הקודם סירב להיפגש איתי.

יאיר רביבו: אלי כהן שהיה שר המודיעין אמר לו: לרביבו יש מה להגיד, הוא אומר שהוא לא נכנס לפוליטיקה.

יאיר רביבו: כשזה התפוצץ במאי הם הגיעו לפה.

יאיר רביבו: אני רוצה להגיד שהם היו פה ממאי עד נובמבר, הם גייסו מילואים, הם גירדו את הראש מבחינת מה שהיה פה, עשרות תיקים, עשרות עצורים, הם הבינו מה קרה פה, שהם לא הבינו את האירוע.

יאיר רביבו: לכן אני אומר שהשב"כ חייב בחקיקה להיכנס לערים המעורבות קודם כל.

יאיר רביבו: השבוע יכול היה להיות שלב ב', בדיוק אותם מאפיינים.

יאיר רביבו: שלשום הייתה הפגנה בסיום התפילה במסגד דהמש, בדיוק אותם מאפיינים.

יאיר רביבו: הפגנה על רקע שלא קשור, אז זה היה שייח' ג'ראח, פה זה היה הנגב, ארגן את זה הוועד העממי, אותו דבר, רק שפה זה נגמר מהר מאוד, למה?

יאיר רביבו: כי המשטרה נערכה, השב"כ נערך, עצרו מיד ובמאי לא.

יאיר רביבו: אז הנה, שאפו למשטרה, כשנערכים ועשו פריסה.

יאיר רביבו: אני לקראת סיום, לגבי העיר לוד.

יאיר רביבו: ירדתי מהכלל אל הפרט.

יאיר רביבו: לגבי העיר לוד, לא יודע אם התרשמתם או לא, חלק מהחברים שמלווים אותי יודעים שהעיר לוד עוברת מהפכה מאוד גדולה, בתשתיות, בחינוך, בהסכם הגג.

יאיר רביבו: העיר מתנהלת בצורה מופתית.

יאיר רביבו: אנחנו עיר שהייתה מוועדה קרואה עם 300 מיליון גירעון לעיר מאוזנת, עם עודף תקציבים, שמתנהלת, מקבלת פרסים, נותנת שירותים לתושב, והמהפכה הגדולה שאנחנו מתכננים עכשיו, 20,000 יחידות דיור שכבר אושרו, שווקו לקבלנים, שיהיו בריאים הקבלנים, שמו פה שני מיליארד שקל השנה.

יאיר רביבו: מדינת ישראל הכניסה לכיסה מיליארד.

יאיר רביבו: שתבינו, בכל ההיסטוריה של לוד מדינת ישראל הכניסה אולי 300 מיליון, בשנה האחרונה, יזמים אחרי הפרעות שמו פה והטובים בארץ, שיכון ובינוי, אזורים ועוד, שמו פה 300-200 מיליון על מיזמים ויש להם אלפי יחידות דיור.

יאיר רביבו: בשנתיים הקרובות הולכים לשווק פה 20,000 יחידות דיור.

יאיר רביבו: זו הזדמנות מדהימה לפתור את משבר הדיור של צעירי המרכז, אבל כולנו מבינים שבמצב של ביטחון אישי לא במיטבו אף אחד מהילדים שלנו שגר בגבעתיים לא יבוא ללוד, חוץ משמחה רוטמן שצריך לפרגן לו שהוא עבר לגור בלוד.

יאיר רביבו: לגבי ערביי לוד, רובם בדואים, על כל המשתמע מכך.

יאיר רביבו: נגיד רמלה, תמיד שואלים מה ההבדל מרמלה, ברמלה יש יותר נוצרים.

יאיר רביבו: בלוד, מסיבות של חילופי שטחים, קרקעות, שכר דירה, יש פה המון בדואים על כל המשתמע.

מירב בן ארי: הנוצרים יותר חזקים כלכלית?

יאיר רביבו: בוודאי וגם פחות עניין של פשיעה בנקמות דם וכאלה.

יאיר רביבו: לוד היא העיר המעורבת ביותר בישראל מבחינת מגורים משותפים.

יאיר רביבו: ברמלה למשל יש שני כפרים, הם נפרדים מהעיר.

יאיר רביבו: בלוד זה דלת מול דלת, שכונה מול שכונה, זה ממש אחד ליד השני.

יאיר רביבו: כרגע אני מכיר, מהידע שלי, 15 סכסוכים פתוחים בלוד, זה אומר 30 משפחות, זה אומר שכמעט לכל ערבי בלוד יש פוטנציאל לסכסוך.

יאיר רביבו: מה זה סכסוכים?

יאיר רביבו: יש שלוש רמות, יש את הקטן והמטופש, יש את הבינוני ויש את הגדול.

יאיר רביבו: מה זה הקטן המטופש?

יאיר רביבו: תור בפיצה, הערה של ילדים בבית הספר, עקף אותו ברמזור, זה מוביל לירי.

יאיר רביבו: יש את הבינוני, חייב לי כסף, ויש את הגדול, זה נקמות דם.

אמיר אוחנה: לא, הגדול זה זה שכבר לא זוכרים ממה זה התחיל.

אמיר אוחנה: זה מתגלגל ומתגלגל.

יאיר רביבו: כן, זה הגדול.

יאיר רביבו: איפה הבעיה שלנו מבחינת לוד?

יאיר רביבו: חשוב שתדעו, בניגוד נגיד לרמלה, אין פה לא הנהגה פוליטית, לא הנהגה דתית ולא הנהגה אפילו לצערנו עבריינית.

יאיר רביבו: אין פה איזה ראש ארגון פשע שאומר: חבר'ה, שקט.

יאיר רביבו: אין פה הנהגה, חברי המועצה לצערי, מיד כשקורה משהו הם נעלמים.

יאיר רביבו: הנה, הם לא מסוגלים לבוא לדיון כזה.

יאיר רביבו: יש בסך הכול ערבי אחד בלוד שהוא יודע לדבר ברור.

יאיר רביבו: קוראים לו ג'ומעה אזברגה, הוא היחידי שמסוגל לבוא למצלמות, להגיד שזה לא בסדר, היחידי.

יאיר רביבו: 30,000 ערבים, מצאתי רק אחד שמסוגל לבוא לדבר.

מירב בן ארי: מה התפקיד שלו?

יאיר רביבו: כלום, הוא איש ציבור, הוא עסקן ציבורי, אבל הוא היחידי שמסוגל לבוא – כשהיה פיגוע בשער העיר הוא בא וגינה את הפיגוע.

יאיר רביבו: אין אחד שמסוגל.

יאיר רביבו: אתם מבינים מה זה?

יאיר רביבו: זה נורא.

אמיר אוחנה: בושה, אפילו הפשע לא מאורגן.

יאיר רביבו: בדיוק.

יאיר רביבו: אבל מה שקרה, וזה מה שמדאיג אותי, בגלל שאין ארגון פשיעה אחד מרכזי יש איזה חמש-שש משפחות כאלה, שכבר נהיה להם רכבים ובתים, והם מתפרנסים משני ענפי הפרנסה המרכזיים ביותר, שזה סמים וחשבונות פיקטיביים.

יאיר רביבו: אם העירייה הייתה מקבלת אחוז מזה היינו העירייה העשירה בארץ.

יאיר רביבו: פעם הסמים, היה צריך לקנות אותו, היום חשבונות פיקטיביים, זה דף שאין מאחוריו כלום, שהמדינה מנסה לשים יד על זה, אבל זה מאוד מאוד קשה.

יאיר רביבו: וכמובן יש את הפחד למחות, את הפחד להגן.

יאיר רביבו: טוב, לסיכום מה עושים, לדעתי.

יאיר רביבו: אחת חקיקה, אמרתי, זה תפקידכם.

יאיר רביבו: אתם חברי כנסת, יש לכם תפקיד מרכזי, חקיקה חקיקה חקיקה.

יאיר רביבו: אני מנסה לרתום פה את שר המשפטים גדעון סער.

יאיר רביבו: כל ירי כזה אני שולח לו, אומר לו: תראה, זה לא הגיוני, תחשוב שבאזור שאתה גר בתל אביב יירו ככה.

אורית סטרוק: שנייה, תעצור פה רגע.

אורית סטרוק: מה זאת אומרת: אני רוצה לרתום את שר המשפטים גדעון סער.

יאיר רביבו: כן, כולנו רוצים לרתום.

אורית סטרוק: אנחנו חצי שנה מהפרעות, עד עכשיו לא רתמת אותו?

קרן ברק: לא, למה?

קרן ברק: את עונשי המינימום היה.

אורית סטרוק: יאיר, אני ישבתי פה בכיסא הזה כשבאנו לפה שבועיים לפני שהכול התחיל ומה אמרתי לך?

קרן ברק: זה לא היה פה, זה היה ב - - -

אורית סטרוק: לא, אנחנו באנו לפה, הסיעה שלנו, קרן.

אורית סטרוק: אמרתי לך כבר אז כשהבאת לנו רשימת חוקים שאתה רוצה, אמרנו לך שלא צריכים שום חוק, צריך שהפרקליטות תחליט שהיא שמה פוקוס על לוד כמו שהיא בזמנו שמה פוקוס נגיד על יהודי יהודה ושומרון, אותו דבר.

אורית סטרוק: אני רוצה להבין, עד עכשיו אתה לא קיבלת את זה מגדעון סער?

יאיר רביבו: כשאני באתי לגדעון סער, הוא אומר: קודם כל תראה עובדה שאני העברתי חוק שממשלת הליכוד שלך לא העבירה, שזה הסחר בנשק וכו'.

יאיר רביבו: בסדר, התקדמות.

יאיר רביבו: אני בא ואומר שעדיין יש פה סדרה של חוקים - - -

אורית סטרוק: על זה, מה שאמרת, שאנשים נעצרים ומשתחררים, דלת מסתובבת, קיבלת?

יאיר רביבו: כן, שלחתי לו את פסק הדין של טל ענר, הוא אמר: תן לי לבדוק את זה.

יאיר רביבו: אתם מכירים אותי, אני לא פוחד משום יציאה, אבל בסוף אני רוצה שהכנסת תחוקק חוקים, גם אם למשרד המשפטים יש דעה, כל שר משפטים, גם איילת שקד אמרה לי את זה וגם אמיר, אמיר היה בממשלת מעבר, הוא לא יכול היה לשנות, שהפרקליטות אומרת:

יאיר רביבו: אל תכבול את ידי השופטים, יש ביטוי כזה, אבל חקיקה - - -

אורית סטרוק: צריך לכבול את ידי השופטים, צריכים לתת גב למשטרה, צריכים לייצר מאמץ מרוכז.

יאיר רביבו: נכון.

יאיר רביבו: רגע, אורית, אני כבר מסיים.

אמיר אוחנה: אם השופטים יכבלו את ידי העבריינים לא צריך לכבול את השופטים.

יאיר רביבו: זה נכון.

יאיר רביבו: אבל העובדה שנמצאת פה יושבת ראש הוועדה מהקואליציה והיא יכולה לתרום ואני מאמין בכוחה ומאמין במעשיה ומאמין בכנות דבריה, אני חושב שבנושא הזה, אמר לי אופיר כץ שהוא יגיש את החוק לגדעון סער מחדש, על הירי, ונדבר איתו שכאילו האופוזיציה והקואליציה - - -

איתמר בן גביר: כן, אבל החוק לבד לא יעזור, לפי מה שאתה אומר, יש כאן רוח המפקד ויש כאן רוח בתי המשפט ויש הפרקליטות.

איתמר בן גביר: אגב, מי זו?

איתמר בן גביר: רחל אבישר היא עדיין פרקליטת המחוז?

אמיר אוחנה: כן.

מירב בן ארי: רגע, הוא יסיים.

יאיר רביבו: אני כבר מסיים, חברים.

יאיר רביבו: שש נקודות שאני סימנתי לעצמי.

יאיר רביבו: אחת זה חקיקה, כי בסוף זה העבודה שלכם.

יאיר רביבו: אתם קמים בבוקר, בסוף לעשות חוקים, חוקים זה מעל כולם, חוקים מעל הפרקליטות.

איתמר בן גביר: מה זה משנה?

איתמר בן גביר: אם זה יגיע לטל ענר וטל ענר יפרש את זה ויגיד שזה - - -

יאיר רביבו: לא, עונש מינימום.

יאיר רביבו: שתיים, חיזוק המשטרה.

יאיר רביבו: כשאני מדבר על חיזוק המשטרה, רשמתי לעצמי ארבע נקודות.

קרן ברק: חיזקו לכם את המשטרה.

יאיר רביבו: אני אומר עוד.

יאיר רביבו: מה שאני מצפה, אחת, אני רוצה שהתקן הקבוע בערים המעורבות יהיה פי שניים מהנוסחה בערים רגילות.

יאיר רביבו: מספר השוטרים בעיר שאני גר בה והעיר שהיועץ המשפטי שלי גר, אבנר, מודיעין, אותו דבר, 150 שוטרים.

יאיר רביבו: בעיר של אבנר אולי יש שני אירועים ואצלנו יש 400 אירועים ביום.

יאיר רביבו: אני צריך שתקן השוטרים בלוד יהיה 300, עוד 150 שוטרים.

יאיר רביבו: אני חושב שזה יעשה לששי - - - עכשיו תראו דבר מדהים, כשהמשטרה בשטח אין יריות.

יאיר רביבו: כשהיא נמצאת בשכונת הרכבת אין כלום.

יאיר רביבו: למעט אירוע נקודתי שקט, אבל מה הוא אומר לי?

יאיר רביבו: רגע, אני פה, הם יורים בעיר העתיקה בשבועיים האחרונים.

יאיר רביבו: אני בעיר העתיקה הם - - - יש שלושה מוקדים של שכונות ערביות, העיר העתיקה, צפון העיר ומערב העיר, פרדס שניר, אני רוצה שיהיה כוח משמעותי תמיד קבוע.

יאיר רביבו: כדי שזה יקרה אני רוצה שיהיו לו 300 שוטרים ולא 150.

יאיר רביבו: דבר שני, בית משטרה.

יאיר רביבו: דיברתם על זה, יאללה שיקרה.

יאיר רביבו: כשהעבריינים רואים את ה - - -

מירב בן ארי: יקרה.

יוסי הרוש: תגיד לה שזה לא מופיע בתקציב 2022.

יאיר רביבו: לא, כי הם אומרים שב-2022 הם צריכים לסיים תכנון וב-2023 ביצוע.

יאיר רביבו: בוא נראה, אנחנו עוקבים אחרי זה.

אורית סטרוק: הממ"ז אמר לנו שזה מתוקצב.

יוסי הרוש: נתנו שני מיליון.

מירב בן ארי: ועוד 50 מיליון.

איתמר בן גביר: הוא אמר עוד 50 מיליון שקל.

יאיר רביבו: לגבי הנקודה האחרונה בתחום המשטרה, והיא קיימת, זה טכנולוגיה.

יאיר רביבו: כמו שישראל יותר חכמה מאויביה, כיפת ברזל וכו', הטכנולוגיה, כמו שנכנסנו ל'סייף סיטי', הולכים להיכנס חזק מאוד, יותר מצלמות, יותר חיישנים, יותר יותר יותר, זיהוי פנים, כשאנחנו יותר חכמים מהעבריינים יהיה להם קשה יותר.

יאיר רביבו: אז טכנולוגיה זה דבר שהוא חשוב.

יאיר רביבו: נקודה נוספת שאני רוצה שיהיה פה קבוע ואני לא רואה את זה, זה צח"מ קבוע על לוד שמאגד בתוכו את הצד הכלכלי, המשפטי, עם רשות המסים, צח"מ קבוע שיישב במשטרה, קבוע.

יאיר רביבו: לא שששי צריך להרים טלפון למישהו מרשות המסים שיבדוק לו מספר.

יאיר רביבו: אני רוצה שיישבו אצלו, לשנה הקרובה, לשנתיים הקרובות, צח"מ קבוע שמאגד בתוכו את – אתם יודעים, מצחיק, היחידה הארצית למלחמה בהון השחור יושבת בלוד, קוראים לה יהלום.

יאיר רביבו: אנחנו כל הזמן פונים אליה, אומרים לה: איך הבן אדם הזה קנה וילה בשישה מיליון שקלים?

יאיר רביבו: שמחה, הווילה שאתה גר בה היום, יבוא מישהו וייתן לך שישה מיליון שקל, אבל היא שווה בשוק שלושה מיליון.

יאיר רביבו: ייתן לך מזומן.

יאיר רביבו: איתמר, אתה מבין שבן אדם שקונה וילה בשישה מיליון שקל בלוד – אגב, חלקם גם הורסים אותה בעוד מיליון ובונים אותה בעוד חמישה.

יאיר רביבו: כלומר בלוד עולה 13-12 מיליון, לא בקיסריה, פה בלוד.

יאיר רביבו: אני אומר רגע, מאיפה הכסף?

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: דקה אחרונה.

יאיר רביבו: רגע, מה שביקשתי, שיחות עם הנהלת בתי המשפט.

יאיר רביבו: אני מבקש את העזרה של הוועדה.

יאיר רביבו: אני רוצה שיחות, את נשיאת העליון שתבוא לפה.

שמחה רוטמן: שב עם אהרון ברק, הוא סוגר הכול, רביבו.

איתמר בן גביר: עם פרקליטת המחוז אתה מדבר?

יאיר רביבו: פה אצלנו זה בסדר.

איתמר בן גביר: אז היא צריכה גם לדרוש שהשופט לא יהיה - - -

קרן ברק: מי היה אצלך מהמשרד לביטחון פנים?

קרן ברק: השר וסגן השר היו אצלך?

יאיר רביבו: כן.

קרן ברק: שניהם?

יאיר רביבו: כן.

קרן ברק: ואמרת להם בדיוק את אותם דברים?

יאיר רביבו: תמיד אני אומר אותם דברים.

קרן ברק: ומה הם אמרו לך על הצח"מ?

קרן ברק: זה בידיים שלהם.

יאיר רביבו: אני יודע שהקימו צח"מ כזה בצפון, סגלוביץ' מוביל אותו, יש הרבה פשיטות שם בטובא זנגרייה, אבל אני רוצה צח"מ כזה על לוד.

קרן ברק: נו, אז מה הם אמרו?

קריאה: אנחנו כיום עובדים עם פרקליטות אזרחית, מן הסתם בשגרה אנחנו עושים הרבה פעילות כלכלית.

קריאה: כל אירוע ירי, אתה מכיר את זה, מקבל סל כלכלי, אבל מן הסתם היינו רוצים יותר.

קרן ברק: הוא אומר שהוא צריך להתקשר לרשות המסים כדי לתת תעודת זהות, הוא אומר שהוא רוצה שיישב פה מישהו ובצוות, אבל זה לא הוא מחליט, זה סגלוביץ' או בר לב, בגלל זה שאלתי מה התשובה שלהם.

קרן ברק: זה דווקא לא נורא מסובך.

יאיר רביבו: אוקיי, אז אני אפנה.

יאיר רביבו: על צח"מ ספציפית הייתי בטוח שזה דבר שקיים.

יאיר רביבו: כשלה"ב יושבים פה בלוד, ויהלום, כולם יושבים בלוד, אז בואו תשימו צוות.

שמחה רוטמן: תעלה להם את הארנונה עד שהם יעשו צוות.

קרן ברק: אם נתנו לך את ה'סייף סיטי' זה כסף קטן.

יאיר רביבו: הערה אחרונה על החברה הערבית.

יאיר רביבו: אחת, תפקידנו כולנו, העירייה, הקהילה, להצמיח הנהגה.

יאיר רביבו: זה אתגר, להצמיח הנהגה מקומית דתית וכו'.

יאיר רביבו: הדבר השני, אנחנו צריכים לראות איך מעודדים את החברה הערבית לדבר.

יאיר רביבו: לדבר פעם אחת כשיש סכסוכים, ואז אני רוצה להקים פה איזה מוסד גישור ממלכתי.

יאיר רביבו: אגב אני לא מאמין בסולחות שעושים בין עבריינים, אני מאמין במוסד גישור שייקח את הסכסוכים, לפחות המטופשים.

יאיר רביבו: אם הוא מוריד את המטופשים שהם מהווים חלק גדול מהסכסוכים, איך שמתחיל סכסוך יש מוסד - - -

איתמר בן גביר: כן, אבל מה שיקרה זה שמערכת המשפט תגיד שזה במקום למצות את הדין.

יאיר רביבו: לא יודע, אבל אני רוצה שסכסוכים, יהיה להם לאן להגיע.

יאיר רביבו: דבר שני, הגנה על עדים.

יאיר רביבו: אני לא מרגיש שמעודדים מספיק עדים לבוא ולדבר.

יאיר רביבו: אתם יודעים, המשטרה תגיד לכם, איך שהם מגיעים לזירה, לקחו להם את התרמילים, ה-DVR פתאום לא עובד, אין להם כלום.

יאיר רביבו: אחר כך הערבים אומרים, תגידו, למה לא מפענחים רציחות?

יאיר רביבו: כשקורה פה והיהודים פה, כן, הוא הלך פה ואני ראיתי, אצל ערבים – איך אמר לי ששי?

יאיר רביבו: יבוא זר ויסתכל על המפה של העיר, מה המקום הכי טוב?

יאיר רביבו: יגיד השכונה הערבית, שוויץ, למה?

יאיר רביבו: כי אפס פניות ל-100.

יאיר רביבו: אפס פניות ל-100, כאילו אין שם כלום.

יאיר רביבו: למה?

מירב בן ארי: תגיד תודה, באום אל פחם גם שופכים אקונומיקה ומנקים את הזירה לפני שהם מגיעים.

יאיר רביבו: לכן תמיד כשבני החברה הערבית באים בטענות אני אומר להם: קודם כל איפה אתם פה?

יאיר רביבו: גם אתם צריכים, איפה אתם?

מירב בן ארי: ראינו שבנווה שלום יש יותר פניות של אזרחים למשטרה.

מירב בן ארי: מעט עדיין, אבל יש.

יאיר רביבו: יפה, יפה.

יאיר רביבו: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה, רביבו.

מירב בן ארי: חברי הכנסת, בבקשה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: קודם כל אני שמחה להיות פה.

קרן ברק: אני צריכה רק לציין, כל אחד מפה מכיר את האירוע שלו ואת הנפשות הפועלות, אנחנו כולנו כאן היינו לפני שהאירועים האלה קרו בישיבות אחד על אחד עם יאיר, אבל גם הישיבה הגדולה שעשית ב –

יאיר רביבו: חודש לפני הפרעות.

קרן ברק: יותר לדעתי קצת, לפני הפרעות, שאמרת שזה מה שהולך להיות.

קרן ברק: אנחנו אז היינו בשלטון, קחו בחשבון שזה מה שהולך להיות, אנא תפעילו את כל הלחץ שזה יימנע, ואכן זה קרה.

קרן ברק: לי יש באמת קשר הדוק, בגלל שאני גם יושבת ראש השדולה לערים המעורבות, ואת הסיפור הזה של התקצוב חסר של הערים המעורבות, זעקנו מאותו רגע, גם במליאה וגם בוועדות, יתקיים עוד דיון על זה ואני חייבת לומר שזה דווקא אתגר שיהיה שווה שכולכם תבואו כי יש על זה דין ודברים עם ווליד טאהא.

קרן ברק: כאילו הוא מסתכל על זה מהצד השני.

קרן ברק: בדיוק כמו שאמרת, שאין פה את החבר'ה מהמגזר הערבי ואני אומרת, הרי המצביעים פה הם שלכם, עם כל הכבוד, זה לא רק אנחנו, יש פה הרבה מאוד מצביעים של רע"מ, איפה הקטע שלכם בסיפור הזה?

קרן ברק: ולתקצב אותם.

קרן ברק: זה לא הגיוני שנתנו 300 מיליון שקל שזה לעג לרש.

קרן ברק: אז הטענה שלהם, כמובן שיש להם טענות אישיות נגד ראש העיר וזה, אבל הם גם טוענים שיש מספרים אחרים, אז אני אמרתי לו, על אחת כמה וכמה, בואו נעשה דיון על המספרים, אם תוכיחו שיש משהו אחר סבבה, אבל זה דיון מאוד מאוד חשוב שחייב להתקיים בוועדת הפנים, הוא גם יתקיים.

קרן ברק: כשתיגמר החקיקה הוא יתקיים ואנחנו כולנו נצטרך לתת את הדעת.

קרן ברק: דבר שני, כמו שאני תמיד אומרת, יש מקלות וגזרים באירוע הזה.

קרן ברק: עוד דברים שאנחנו צריכים לחשוב חוץ מאשר טיפול בפשיעה, גם איך אנחנו, את ועדת לביטחון הפנים, אבל יש עוד כל מיני דברים שאפשר לעשות אולי בצד החיובי של האירוע הזה, של למשוך לפה אוכלוסיות יותר חזקות, של לעשות דברים משמעותיים כמו הטבות מס, שזה גם דברים שאנחנו מעלים, הטבות מס לתושבים, או לחיילים משוחררים.

קרן ברק: צריך לעשות גם בצד החיובי של הסיפור הזה דברים משמעותיים למען העיר לוד.

קרן ברק: ואת הקטע של משמר אזרחי, ששמענו היום.

קרן ברק: אתה לא דיברת על זה, יאיר, אבל אנחנו מבינים שהקימו פה משמר אזרחי.

יאיר רביבו: ערבי?

קרן ברק: לא, יהודי.

יאיר רביבו: אה, ברור.

יאיר רביבו: הלוואי, ביום שיהיה פה אחד ערבי שיתנדב, אחד.

קרן ברק: זה גם אתגר ששווה לדבר עליו.

יאיר רביבו: אתגר, כן.

יאיר רביבו: עובדה שיש ערבים במד"א.

קרן ברק: אז הנה, זה גם שווה לעשות את זה כאתגר לעיר הזאת.

קרן ברק: אנחנו כאן בשבילך ואתה יודע את זה, תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: כל הנושא של טיפול בפשיעה וטיפול בכל הדברים האלה זה תפקיד, כמו שראש העיר אומר, ביטחון אישי ומשטרה והכול, בסופו של דבר אנחנו חייבים להתייחס לזה כסוגיה לאומית.

שמחה רוטמן: הלוואי שיהיה משמר אזרחי ערבי, זה מצוין, אבל אנחנו צריכים להבין שעבור חלק גדול – כמו שאתה אומר, התחלת לעקוב בטיק טוק והתחלת לראות את זה, מדובר בסוגיה לאומית.

יוסי הרוש: ברמה המקומית?

שמחה רוטמן: לא, אני אומר לאומנית, לאומית ולאומנית.

שמחה רוטמן: המעבר הזה, זה כאילו מעבר מחירום לשגרה, אבל זה משגרה לשגרה.

שמחה רוטמן: כשמצד אחד אתה צריך להתייחס לתושבים, הם מצביעים והם משלמי ארנונה, הם גרים, יש להם חברי מועצה, יש להם הכול, ומצד שני, הודעה שאני מקבל תוך כדי שאנחנו יושבים פה, בפארק בשער העיר 15 נערים באים, משתוללים על המתקנים, עוברת ליד ילדה בת עשר, הם אומרים לה: פה זה מדינה פלסטינית, לכי.

שמחה רוטמן: כאילו זה כבר נהיה בשיח ברמה הכי – זה לא תקיפה, זה אפילו לא יירשם בסטטיסטיקה של המשטרה, כי לא הייתה שם תקיפה, ברוך ה', וגם לא תהיה תלונה מן הסתם, וגם אם תהיה תלונה, על מה היא תהיה?

שמחה רוטמן: שהם אמרו לה שפה זה מדינה פלסטינית, חופש ביטוי, מה תגיד להם?

שמחה רוטמן: אז זה לא יירשם בשום מקום, אבל בסופו של דבר בהקשר הזה זה אתגר שאנחנו צריכים – את כל הזום אין שאנחנו עושים פה אנחנו צריכים לעשות אותו, איך אנחנו דואגים שהשיח הזה, הלאומני, אתמול היה קצת שיח כזה מעל הדוכן בכנסת, כמו שאת יודעת, גברתי יושבת ראש הוועדה, אבל איך אנחנו דואגים שלשיח הזה לא יהיה מקום וההבנה הפשוטה שזו הארץ שלנו, זו המדינה שלנו, זה הבית שלנו.

שמחה רוטמן: אנחנו נתייחס יפה לכולם, אבל זה הבית שלנו.

שמחה רוטמן: הדבר הזה זה אתגר אולי באמת של מערכת החינוך של העיר לוד, לא רק לראות איך מתמודדים עם פשיעה ואלימות, אלא איך באמת מייצרים דו קיום במובן הזה של חבר'ה, אתם צריכים להבין, אתם יכולים להיות קיימים פה אם אנחנו פה, אתם לא יכולים להיות קיימים פה בלעדינו.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת רוטמן.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: הייתי בסך הכול שנה בתפקיד שר הבט"פ, אבל התקשורת עם ראש העיר ועם תושבי העיר לוד הספיקה לעשור וכל זה עוד לפני 'שומר החומות'.

אמיר אוחנה: כלומר אירועי הירי בעיקר תופסים את התושבים פה כמעט מדי ערב, אולי אני מגזים, קצת פחות, אבל הרבה יותר מדי, הרבה הרבה יותר מדי, וכל כדור שעולה לאוויר, כמו אמר ראש העיר, הוא גם נופל, הוא גם נוחת.

אמיר אוחנה: גם אם זה לא בכינון ישיר זה יכול להרוג, גם את זה חס וחלילה אנחנו עלולים לראות כאן.

אמיר אוחנה: ולכן כשמיניתי את מפקד המחוז הקודם בטקס החילופים הקודם, אמרתי לו, וכמו שאתם כבר הבנתם מחוז המרכז הוא מחוז גדול, יש בו הרבה יישובים, יש בו הרבה אתגרים, יש פה הרבה ערים ערביות, מעורבות וכו', אמרתי לו: יש לי מילה אחת להגיד לך, לוד.

אמיר אוחנה: אתה לא היית, ראש העיר, זו גם המילה שאמרתי למפקד המחוז הנוכחי היום.

אמיר אוחנה: המסקנות שאנחנו צריכים להסיק, נגע בחלקן ראש העיר, קודם כל מספר השוטרים שצריכים להיות בתחנת לוד, לא רק בלוד, אגב, בערים המעורבות בכלל, כי בעתות חירום אנחנו רואים שהצרכים הם הרבה מעבר למעלולי הפשיעה.

אמיר אוחנה: בדרך כלל השקלול נוגע לגודל העיר, מספר התושבים ומעלולי הפשיעה, שזה בעגה המשטרתית מספר אירועי הפשיעה, אבל צריך לתקנן הרבה הרבה מעבר לזה.

אמיר אוחנה: צריך גם, ואת זה, ראש העיר, לא הזכרת, אבל אני חושב שתסכים איתי בנקודה הזאת, צריך בשום שכל לחשוב איך אנחנו נותנים יותר חסינות לשוטרים.

אמיר אוחנה: לא מספיק שנוסיף מספר של שוטרים, אם הם ירגישו שידיהם כבולות זה לא יעזור כמה שוטרים יהיו.

אמיר אוחנה: אנחנו צריכים לאפשר להם לפעול בכוח וגם לטעות, רק מי שלא עושה לא טועה, וגם לטעות ולגבות אותם וכך אולי לתת בשורה משמעותית גם לתושבי העיר לוד וגם מעבר לכך.

אמיר אוחנה: צריך גם לחשוב, גם בזה לא נגעת, ראש העיר, אבל בהחלט צריך לתקנן כוח עתודה משמעותי בזמנים כמו 'שומר חומות' שאנחנו, כמו שאמרה יושבת ראש הוועדה בצדק - - -

יאיר רביבו: אבל שמענו שעכשיו יש תכניות שיהיה מילואים.

אמיר אוחנה: אני רוצה לראות מאות שוטרים שבלחיצת כפתור תוך כמה שעות עם ציוד מגיעים לכאן.

אמיר אוחנה: זה מה שלא היה לנו ב'שומר חומות'.

יאיר רביבו: עכשיו יש, יהיה.

אמיר אוחנה: יהיה אולי, עדיין אין.

קרן אשחר: בדיון הקודם בוועדה אמרו שעובדים על זה ושעדיין לא הצליחו להוריד את ה-72 שעות הראשונות.

קרן אשחר: זה מה שאמר מוריס חן, שעדיין לא הצליחו להוריד את ה-72 שעות הראשונות מהרגע שחייל מקבל אס.

קרן אשחר: אמ.

קרן אשחר: אס ועד שהוא מופיע בשטח.

מירב בן ארי: אנחנו מטפלים בכוח המילואים.

אמיר אוחנה: אגב, לא רק כוח מילואים, לכוח מילואים לוקח זמן להתחייל, לקבל ציוד וכו', גם כוחות ממחוז המרכז ומחוזות סמוכים צריכים לדעת שבאירוע כזה בלחיצת כפתור תוך שעות הם נמצאים פה, לפרוס שמיכה עבה על הדליקה, על הבעירה, עד שהאש תכבה.

אמיר אוחנה: אני רוצה לציין לשבח את ראש העיר שבאמת מקדיש, כמו שהוא אמר, בצדק, הרבה מאוד מזמנו לנושא של ביטחון הפנים ובכל השעות ובכל הימים, וזה באמת עניין של פיקוח נפש, ואתה עושה זאת היטב.

אמיר אוחנה: אני חושב שתושבי העיר לוד יכולים להיות גאים בך ובאנשיך שעושים את המיטב.

אמיר אוחנה: אין לי ספק בכלל שבשילוב כוחות של המשטרה, של הרשות המקומית ושל, הדגשת את זה, אני אדגיש את זה עוד, מערכת המשפט שחייבת להתגייס לאירוע הזה, היא לא יכולה להתנהג בצורה מנותקת, אמרתי את זה, מירב, גם בדיונים קודמים, אני לא רוצה להרחיב בזה עוד פעם, כי אני מרגיש כמו קאטו הזקן, אבל מערכת המשפט היא חוליה מרכזית.

אמיר אוחנה: המשטרה יכולה להיות מאה אחוז, להביא את כל העבריינים, מביאים אותם והופ, הם יוצאים החוצה ולא עשיתם שום דבר.

אמיר אוחנה: והתסכול הוא שלכם, אני יודע את זה, התסכול הוא של קציני המשטרה.

אמיר אוחנה: אבל אין לי ספק שבהירתמות של כל הכוחות הללו שמניתי אותם, ואולי גם עוד, הפשיעה, גם בלוד וגם בחברה הערבית בכלל, תפחת בצורה משמעותית, וזאת הסיבה, אגב, שאמרתי בזמנו שאם אנחנו נרכיב את הממשלה אני מבקש להישאר שר הבט"פ כי אני חושב שיש פה עוד הרבה מה לעשות ועוד הרבה פירות לקצור.

אמיר אוחנה: אולי אחרים יקצרו אותם, אבל זה לטובת אזרחי ישראל כולם.

יוסי הרוש: אני רק רוצה משפט קטן, לחזק אותו.

יוסי הרוש: המשפט האחרון שהוא אמר, שמשחררים את העצורים, זה מחזק את הפשיעה בקרב המקומיים כי הם רואים שלא עשו כלום למי שפשע.

מירב בן ארי: כן, אנחנו כבר דיברנו על זה, זה באמת נטחן עד דק, אז אנחנו מבינים את גודל האירוע.

איתמר בן גביר: אורית אומרת שזה מזכיר קצת את הבית בחברון, קרית ארבע, כל האירועים כאן.

איתמר בן גביר: אני חייב להגיד משהו, אני מקווה שאני לא גורם לאיזה עצב לתושבי העיר, אבל אצלנו בקרית ארבע חברון אנחנו מרגישים הרבה יותר בטוח.

מירב בן ארי: אני באתי להגיד לך את זה.

איתמר בן גביר: יש פיגועים, לא עלינו, ויש אירועים מחרידים, אבל כשהילדים שלי יוצאים לרחוב אין מצב שמישהו יגיד להם: זו מדינת פלסטין ותעופו מכאן.

איתמר בן גביר: אין מציאות כזאת.

איתמר בן גביר: כשהילדים שלי הולכים מגבעת האבות לבית הספר שלהם בקרית ארבע ברגל ועוברים שם ערבים, אין מציאות שמישהו יאיים עליהם ומישהו ירים עליהם יד.

איתמר בן גביר: אם יש דבר כזה, אז יש גם תגובה אחר כך.

איתמר בן גביר: מדברים כאן על 300 שוטרים.

איתמר בן גביר: תחנת חברון גדלה ל-500 שוטרים על 10,000 אנשים.

איתמר בן גביר: נכון, יש גם את הפריפריה מסביב, כמה יישובים, עוד אלפי אנשים, אבל 500 שוטרים על 10,000 אנשים כי אמרו שיש הפרות סדר של יהודים.

איתמר בן גביר: אז אני לא מבין למה מדברים על 300 ולא על 500.

איתמר בן גביר: ואני לגמרי שותף למה שאמיר אומר כאן לאורך כל הסיור, זה לא כל כך משנה כמות השוטרים.

איתמר בן גביר: כשאני הייתי כאן ב'שומר החומות' וראיתי את השוטרים עומדים וזורקים עליהם אבנים והם לא מגיבים, אז לא יעזור כולם, אז שיהיו גם 2,000 שוטרים מה זה משנה?

איתמר בן גביר: השאלה היא הסמכויות שנותנים לשוטרים, אבל מכאן עצה אופרטיבית.

איתמר בן גביר: דיברתם על משהו נקודתי שאני במקרה טיפ טיפה מכיר.

איתמר בן גביר: הסיפור הזה של שופט מעצרים שמשחרר ומשחרר ומשחרר, זה לא עניין אישי שלך, יאיר.

איתמר בן גביר: באמת, מגיע לך כל הכבוד ויישר כוח, הייתי כאן גם לפני 'שומר החומות', אני רואה את עבודת הקודש שאתה עושה, רק להסיר את הכובע, אבל זה לא עניין אישי שלך.

איתמר בן גביר: אני סבור שאתה צריך להיפגש עם פרקליטת המחוז, שזה גם עניין שלה, ועם הממ"ז, שזה גם עניין שלו, וביחד ללכת לנשיאת בית משפט השלום ולהגיד לה: גברת, מה זאת אומרת?

איתמר בן גביר: אנחנו לא מחפשים שופט מטעם ושופט יכול לשחרר וזה בסדר גמור, אני כעורך דין, אוי ואבוי, כשיש שופטים שהם רק עוצרים זה גם בעייתי, אבל אם יש שופט שהוא לא מאוזן בעליל, אם יש שופט שזו האג'נדה שלו וזה האני מאמין שלו, מישהו כאן צריך לשנות את זה.

איתמר בן גביר: וזו לא רק מלחמה שלך, איפה הפרקליטות?

איתמר בן גביר: איפה המשטרה?

איתמר בן גביר: ושאלה שנייה, אתה בעצמך אמרת, כשהם מגישים ערר זה משתנה, אבל הם לא מגישים בדרך כלל ערר.

איתמר בן גביר: חבל שרונן לא הגיע לכאן ושהממ"ז לא נמצא כאן, להעביר את המסר הזה, מה קרה?

איתמר בן גביר: אפשר להגיש ערר, זה לא כזה מסובך.

איתמר בן גביר: אני אומר לכם שבתיקים שאני טיפלתי, של נוער שהאשימו אותם בתגי מחיר, לא היה תיק של שחרור בלי שהתובע משטרתי, השוטר, החוקר יגיד אוטומטית עיכוב ביצוע.

איתמר בן גביר: ההלכה נוהגת, מי שמכיר, זה שבדרך כלל בית משפט נותן עיכוב ביצוע, זאת אומרת כבר 24 שעות הבן אדם נשאר במעצר, ואז מגיעים למחוז מרכז, יש טוען מעצרים והמשחק מתחיל מחדש.

איתמר בן גביר: לכן אני לא תופס את ההתנהלות הזאת, זה משהו שהמערכת מכירה.

יאיר רביבו: יש איזה הצעה של ראש מועצת להבים בדרום שבעבירות ירי יהיה מעצר מנהלי עד תום ההליכים, זה אפשרי לחוקק דבר כזה?

איתמר בן גביר: אני לא גרופי של מעצרים מנהליים, אבל אני חייב להגיד לכם משהו.

איתמר בן גביר: אתם הסתכלתם כאן על המסך, אמרתם: בואנה, אי אפשר לזהות.

איתמר בן גביר: כן אפשר לזהות, זה לא הסיפור בכלל.

איתמר בן גביר: אם העיר מרושתת במצלמות, איך המשטרה עובדת?

איתמר בן גביר: היא פשוט לוקחת מצלמה ועוד מצלמה מהרחוב הקודם ועוד מצלמה מהרחוב הקודם ואז מגיעים לאוטו, זה הדבר הכי אפשרי שיש.

יאיר רביבו: והם תופסים.

איתמר בן גביר: נכון, אז אפשר לתפוס.

איתמר בן גביר: אני לא גרופי של מעצרים מנהליים, אבל אפשר להגיע לפורעים, אפשר להגיע לפושעים, אפשר לעצור אותם ובעבירות נשק הכלל זה מעצר עד תום ההליכים.

איתמר בן גביר: השאלה היחידה, אם יש כאן איזה שהוא שופט שהוא נפל על הראש, סליחה על הביטוי, כן?

איתמר בן גביר: לא שמענו כאן את הטענות של אותו שופט, חבל שכך, אני באמת בעד שיאפשרו להזמין שופטים או נציגי שופטים לוועדות של הכנסת, אבל השאלה הגדולה היא למה פרקליטת המחוז, שהיא יודעת לעבוד, הייתי מולה בכמה תיקים, היא יודעת לעבוד יפה מאוד, ניצחתי אותה בסוף, אבל היא יודעת לעבוד ו - - -

קריאה: כי אתה יודע גם לעבוד.

איתמר בן גביר: ברוך ה'.

איתמר בן גביר: היא יודעת לעבוד והממ"ז יודע לעבוד, הוא יודע מה זה דיני מעצרים, אין שום סיבה שלא תלכו ביחד לנשיאת בית משפט השלום, תדפקו בדלת ותגידו עד כאן, עד כאן, תביאו שופט מאוזן.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת בן גביר.

מירב בן ארי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: יאיר, אתה זכית, אני אגיד לך במה זכית.

אורית סטרוק: זכית בשני דברים, זכית שיש לך פה אוכלוסייה שלא מוותרת, היא נלחמת בשיניים ובציפורניים.

אורית סטרוק: יושבות פה שתי נציגות שגם הן וחבריהן וחברותיהן עושים עבודה באמת יוצאת מן הכלל, וזכית שיש לך פה צוות של משטרה מקומי שבאמת נרתם ועושה כל שביכולתו כדי להוביל שינוי, אבל, וזה האבל הגדול, יש פה שני חסמים שהם לא מאפשרים באמת למשטרה לתפקד כמו שהיא צריכה לתפקד.

אורית סטרוק: חסם אחד הוא חסם שלא ייפתר בממשלה הנוכחית וזה החסם של מסקנות ועדת אור.

אורית סטרוק: בממשלה שמנסור עבאס קובע מה יקרה ומה לא יקרה לא יבטלו את ועדת אור.

אורית סטרוק: אבל יש חסם שני שאני לא מצליחה להבין עד לרגע זה, ופה אני מדברת איתך, מירב, אני לא מצליחה להבין איך הוא לא קורה.

אורית סטרוק: בנוהג שבעולם, יאיר, ואמרתי לך את זה כאן בפגישתנו מלפני קצת יותר מחצי שנה, משטרה ברמת העיקרון אמורה להיות הזרוע הארוכה של הפרקליטות, כך זה אמור לעבוד בצורה מסודרת.

אורית סטרוק: כלומר במשרד המשפטים, בפרקליטות, מגדירים יעדים, מחליטים על מה שמים פוקוס, מחליטים על מה שמים משאבים, כל מה שאיתמר מדבר כאן, שיוכנו מראש עררים, שיוכנו מראש בקשות עיכוב ביצוע ושיהיו צח"מים, בדרך כלל באופן נורמלי זה מתחיל מהראש.

אורית סטרוק: פה יש לך איזה שהוא קסם, בא לך רונן אבניאלי, בא לך ששי, וזאת יד שעובדת בלי שהראש מפעיל אותה והיא עושה את המקסימום שהיא יכולה לבד, אבל זה לא יכול להיות.

אורית סטרוק: מירב, זה לא יכול להיות.

אורית סטרוק: גדעון סער צריך לבוא לוועדה שלך, שלך, שלנו, ואנחנו צריכים לשאול אותו, אנחנו חברי הכנסת, אני מקבלת את כל העצות שאיתמר נתן ליאיר, אבל בסוף אנחנו אחראים, אנחנו צריכים לשאול את גדעון סער איך יכול להיות שפרקליטות המדינה לא שמה פוקוס על לוד.

אורית סטרוק: אני שמעתי דברים נפלאים מששי על מה שהוא עושה, זה באמת להצדיע, אתה ממקסם את היכולת שלך כיד שעובדת לבד בלי ראש, אבל, חבר'ה, אמור להיות ראש.

אורית סטרוק: וכשהראש עובד הוא יודע לעבוד.

אורית סטרוק: כשהיינו פה בפעם הקודמת, לפני חצי שנה, פה בלשכה שלך, בדיוק פה, אמרתי לך שיש פנסיונר, קוראים לו שי ניצן, תביא אותו שהוא יעשה סדר.

אורית סטרוק: עכשיו הוא דירקטור בספרייה הלאומית.

שמחה רוטמן: הוא כבר לא פנסיונר, יש לו תפקיד, הוא מסודר, יש לו ג'וב.

אורית סטרוק: אם גדעון סער יירתם לאירוע הזה והוא רותם את הפרקליטות לאירוע הזה אתה משכפל וממקסם את היכולות וזה מה שצריך כרגע.

אורית סטרוק: עד שנחליף את הממשלה עם מנסור עבאס ונוכל להביא לשינוי במסקנות ועדת אור, שזה יעד מרכזי, עד אז רף המינימום זה ששר המשפטים יירתם במאה אחוז לאירוע הזה וירתום את מערכת המשפט גם, יחד איתנו.

אורית סטרוק: זו בקשה ממך, מירב, הגיע הזמן שנעשה את זה.

מירב בן ארי: תודה, אורית.

הודיה גרוסמן: שלום, קוראים לי הודיה, אני גרה בלוד כבר ארבע וחצי שנים ואני מגדלת פה את הילדים שלי.

הודיה גרוסמן: אני חייבת להגיד שכל מה שנאמר פה, הדברים סופר חשובים, הירי, הכול נכון, גם השבוע היו אירועי ירי, היו מכוניות שנשרפו וגם הייתה ההפגנה שהיה חשש שהיא תתפוצץ וברוך ה', ובאמת תודה רבה למשטרה שנערכה נכון ולא נתנה לזה לגלוש החוצה יותר ממה שזה, עם כמה פחים שרופים וכמה עצורים.

הודיה גרוסמן: באמת כל הדברים חשובים מאוד, גם הדברים שנאמרו לגבי מערכת המשפט, השבוע משוחרר הנער שזרק אבן מגשר על שולה מרקוביץ', מתוך אותו סיפור, שהוא צריך ללכת לבית ספר פשוט, אז זה לא נורא שהוא ניסה לרצוח אישה בדרך, הוא שוחרר.

הודיה גרוסמן: ובעצם זה מוביל אותנו לבקשה שלנו, שתמשיכו בעשייה החשובה הזאת, גם ללחוץ בשביל לתקן את הפשיעה בחברה הערבית שקשורה רק למגזר הערבי, הפשיעה הפלילית אולי, אבל גם אני רוצה לשים על השולחן את עניין הפשיעה הלאומנית, ואני מדברת על עבירה קלה כחמורה.

הודיה גרוסמן: אם מדברים על בנייה של 20,000 יחידות דיור ורוצים שיבואו לכאן אנשים ורוצים שאנשים נורמטיביים יחיו כאן ולא יברחו מכאן, זאת כרגע אבן הנגף שמפריעה לעיר הזו להתפתח.

הודיה גרוסמן: גם דתיים וגם חילונים לא רוצים לגדל ילדים בסיטואציה שבה הילדים שלהם לא יכולים לצאת לרחוב ולהיות בטוחים.

הודיה גרוסמן: יזרקו עליהם בקבוקי זכוכית במגרש, יצעקו עליהם, יתנו להם מכות ברחוב, אלה דברים שאף אמא לא רוצה שיקרו לילדים שלה ואף ילד לא רוצה שיקרו לו.

הודיה גרוסמן: לכן זה מבריח מכאן את התושבים שכבר חיים פה ולצערי אני מכירה הרבה מאוד משפחות שעוזבות ועזבו את העיר בגלל הדברים האלה בדיוק.

הודיה גרוסמן: ומהצד השני, אני גם מצפה מיוסי, אני עובדת בעמותת הרוח, זאת לא עמותה של הגרעין התורני, יש לי הרבה חברות חילוניות, יש לי היכרות טובה עם המגזר הערבי ומקומות אחרים, חברות שלי בדקו גם את הפרויקטים החדשים ואף אחת מהן לא באה לכאן, בדיוק בגלל הסיבות האלה.

הודיה גרוסמן: אף אחת לא רוצה שייכנס לה כדור מהחלון, אף אחת לא רוצה שירביצו לילדים שלה ברחוב ואף אחת לא רוצה שיקללו אותה וישברו לה את המראות באוטו.

הודיה גרוסמן: ואלה דברים שאני לא בטוחה אפילו שזה מקום של המשטרה, כי לפעמים זה באמת לא מגיע לכדי תלונה וגם כשזה מגיע לכדי תלונה אז דורון כבר סיפר לי, לפני כמה חודשים, באמת בצדק, שאם יש תיק רצח ויש ילד שהרביצו לו ברחוב והמשאבים הם מוגבלים אז זה לא כל כך פשוט לטפל בילד, ללכת ולרדוף אחרי ילד שהרביץ לו.

הודיה גרוסמן: אז אני מבקשת שהדבר הזה יהיה על השולחן ויטופל.

איתמר בן גביר: כן, אבל כשמתחילים לטפל בילד שהרביצו לו יכול להיות שנמנע תיק רצח.

הודיה גרוסמן: אני מסכימה ואני מבקשת שהדבר הזה גם יהיה בסדר העדיפויות ושיהיה פה בטוח לחיות.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

יוחאי וג'ימה: משפט אחד.

מירב בן ארי: כן, וג'ימה נמצא אצלי הרבה בוועדות.

יוחאי וג'ימה: כן, הייתי השבוע בוועדה ואני רוצה לומר בהקשר הזה.

יוחאי וג'ימה: הייתי השבוע ועשית הרחבה של השיטור העירוני ברשויות הערביות, עוד תשע רשויות ערביות הוכנסו לתוך המעגל, נוסף ל-12.

יוחאי וג'ימה: ועוד דבר טוב שקרה שם זה שהמימון של 70% משכר הפקחים, גם ה-12 שכבר נמצאים בפול.

יוחאי וג'ימה: אני חושב שגם בערים מעורבות צריך אולי חלק מזה להכניס עוד שיטור עירוני.

יוחאי וג'ימה: להגדיל אותו, יש פה שיטור עירוני.

מירב בן ארי: ביקשת הרחבה של השיטור העירוני?

יאיר רביבו: יוחאי, איפה עומדת הבקשה שלנו להגדלת השיטור העירוני?

יאיר רביבו: הכפלה.

יאיר רביבו: אגב, אני רק רוצה שחברי הכנסת יידעו, כי אתם לפעמים שומעים בוועדות, כן שיטור, לא שיטור, הם מצוינים.

יאיר רביבו: השיטור העירוני מדהים, עוזר למשטרה והוא מדהים.

מירב בן ארי: יש עוד מישהו שחשוב לו להעיר משהו?

יוסי הרוש: מירב, להעביר לך את המכתב של ההכפלה של השיטור?

מירב בן ארי: כן, כל השיטור העירוני תעבירו.

ששון שלמה: אני אגיד ככה ממש בקצרה, לגבי העניין של המעבר משגרה לחירום, כפי שציינת, השר אוחנה, זה אחד מהלקחים שבלחיצת כפתור זה יביא לפה 300-200 שוטרים וזאת התכנית.

ששון שלמה: ביום שישי זו הייתה דוגמה, מיני אירוע שנערכנו אליו, שידענו שיש צפי והיינו בסך הכול 50 שוטרים, ואנחנו יודעים להיערך.

ששון שלמה: שוטרי תחנות, עכשיו בהנחיית מפכ"ל, הולכים לעבור אימוני לוט"ר, אימוני הפס"ד ולקבל אמצעים כמו שמקבלים יסמ"ג כך שאנחנו נהיה במקום אחר.

אמיר אוחנה: אתה היית מפקד יסמ"ג קודם, נכון?

ששון שלמה: כן, אני הייתי מפקד 101 במג"ב ירושלים בפרעות בירושלים והייתי מפקד יס"מ.

ששון שלמה: עוד דבר קטן, דיברנו על הדברים הקטנים, אני אמרתי שהמדיניות שלי, שכל אירוע, הוצאת דגל מהמחילה טופל במיידי, אצבע משולשת טופל, הכול מטופל ברגע שמגיע לפתחי.

ששון שלמה: כל דבר מטופל במיידי, אבל אם אני לא מקבל תלונה קשה לי לטפל.

ששון שלמה: אז אני מבקש, תתלוננו, תודה.

איתמר בן גביר: על הדברים הקטנים גם, הוא אומר שאפילו על הדברים הקטנים אפשר להתלונן.

יאיר רביבו: אגב, במשטרה לפעמים יש להם תקנים, אבל אנשים לא רוצים לבוא למשטרה.

איתמר בן גביר: 7,000 שקל לשוטר מתחיל למה שיבוא?

איתמר בן גביר: במקום שיעלו להם ל-10,000, 12,000.

איתמר בן גביר: 7,000 שקל שוטר כמה שנים מקבל, זה טירוף.

יאיר רביבו: מעמד השוטר, שכרו, סמכויותיו.

גיל חדד: בנוסף למה שנאמר, הנושא של השב"כ.

גיל חדד: אני אומר לך, אני מסתובב ומכיר במגזר הערבי, הם רועדים מהשב"כ.

גיל חדד: עם כל הכבוד למשטרה, הם עושים עבודה, אבל חייבים להכניס פה את השב"כ, לתגבר, כי רק מהם הם רועדים.

יאיר רביבו: לפני שנסיים משפט סיכום.

יאיר רביבו: תודה לחברי הכנסת שבאתם, זה לא מובן מאליו, אני מעריך את זה מאוד, תודה מיוחדת ליושבת ראש הוועדה, היא לא עוזבת את לוד.

יאיר רביבו: את מדהימה, את כל הזמן שואלת ומתעניינת.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה, רביבו, אתה באמת, הוא אורח קבוע בוועדה, גם בזום, גם בוועדה, אנחנו מלווים אתכם, אני וחברי הכנסת, אני לא לבד, יש לי כאן חבורה רצינית מאוד, כולל אוחנה, השר לביטחון הפנים לשעבר, הוא מייעץ לי הרבה, מלווה ונמצא גם בסיורים.

מירב בן ארי: באמת חברי כנסת שנמצאים וכבר מוכנים לסיור הבא של הוועדה ב-6 בפברואר למחוז צפון, עם מפקד המחוז שמעון לביא, וכמובן גם שם נעשה סיור.

מירב בן ארי: אני לוקחת את זה מאוד ברצינות, אמרתי את זה ואני לא אחזור שוב, מה שנקרא החבר'ה הקבועים אצלי כבר שמעו הרבה, אני חושבת שהאירוע היום במדינה זה ביטחון הפנים.

מירב בן ארי: אתה גם שמעת אותי, אז אני לא אחזור.

מירב בן ארי: אני אגיד שלושה דברים, אחת, לגבי המשטרה, מעבר לגיבוי אנחנו צריכים להגדיל את כוחות המילואים של מג"ב, את המשמר הלאומי.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שאני ורם בן ברק מכנסים על זה דיון עוד שבוע וחצי, יש לנו דיון משותף של חוץ וביטחון וביטחון הפנים מכיוון ששירות המילואים צריך להגיע מהצבא אל מג"ב, ויש תמיכה גם של שר הביטחון וגם של השר לביטחון הפנים ואנחנו הולכים לקדם את זה כדי שיהיה הליך מהיר.

מירב בן ארי: אז גם שאותם חבר'ה יהיו מספיק מיומנים ויוכלו לחזק את המשטרה הכחולה בנקודות שיצטרכו חלילה באירועים קשים.

מירב בן ארי: ועם כל זה אני רואה כאן משטרה מגויסת, אני רואה כאן שוטרים שבאמת מבינים את גודל האירוע.

מירב בן ארי: אני אמרתי להם את זה גם בתחנה בנווה שלום, לפתוח תחנה במרכז שכונת הרכבת, עם כוח של יס"מ, לדעת שיש הפגנה שיכולה להתלקח ולפגוע בתושבים ולהיות שם בכל הכוח, כולל היערכות שלהם עם המפכ"ל, אני מבינה שהמשטרה מגויסת ומגיעה ואנחנו נמשיך לגבות אותה.

מירב בן ארי: ועם כל זה כל מקום שבו נצטרך לבקר ובאמת לשפר, גם בשביל זה הוועדה נמצאת פה.

מירב בן ארי: יש לי ציר שאני עובדת עליו והתחלתי אותו לפני שבועיים כשפגשתי את מנהל בתי המשפט, אני לא מתכוונת להרפות ממנו, חברת הכנסת אורית סטרוק גם יושבת עליי חזק בעניין הזה, על הציר המשפטי.

מירב בן ארי: הוא קריטי ואני יכולה להגיד לך שאנחנו לא נרפה, כולל אם צריך להביא את שר המשפטים נביא, יש לי קשר טוב עם המנכ"ל שלו, ערן דוידי, הוא מגויס לאירוע, מבין, כל דבר שחייבים לפתוח אנחנו פותחים, ממש ברמה של לדבר עם הפרקליט הספציפי שהגיע לדיון ולא היה מספיק חד באירוע, ברמה כזאת.

מירב בן ארי: אז כן יש לי ציר, פתחתי אותו מה שנקרא ממש בחודש האחרון, אז אני שם וברור לי שצריך לעשות עבודה.

מירב בן ארי: כי אם המשטרה תעשה, ואנחנו רואים את המשטרה, אבל בסוף הוא משוחרר כי הוא צריך ללכת לבית הספר, אבל ההיא, כמעט גמרו לה את החיים, איך היא מרגישה, איזה תסכול זה, אז בסופו של דבר אנחנו לא נתנו לה את הגב.

מירב בן ארי: לכן באירוע המשפטי אני גם נמצאת.

מירב בן ארי: שוב פעם, אני מוגבלת כי אני לא אחראית עליהם, אבל דווקא אני רואה שיתוף פעולה טוב.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך ללוות לוד, אנחנו רוצים לראות את המשלט של ה'סייף סיטי' שאושר ותוקצב, אנחנו רוצים לראות שהעיר מתקדמת, שמענו על התקנה של עוד מצלמות.

מירב בן ארי: כל הזמן להמשיך וללוות, הדיון על הערים המעורבות יישאר כל הזמן.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שביקשו ממני, אחת מחברות הכנסת, להקים ועדת משנה לערים מעורבות ואני אמרתי לא, שכל מה שקשור לערים המעורבות יהיה במליאת הוועדה.

מירב בן ארי: זו המהות של התפקיד שלי, בסוף אני רוצה להגיע למקסום ולכן זה יהיה במליאה ואנחנו נמשיך ללוות אותך.

מירב בן ארי: הבטחתי לך שנגיע, הגענו.

מירב בן ארי: זה לא נגמר פה, יש כאן חברי כנסת שלקחו גם שיעורי בית להמשך, אני גם אדבר עם אופיר כץ על הצעת החוק שלך, נראה אם אני יכולה לעזור לו.

מירב בן ארי: ובכלל אתה בקשר רצוף איתי, אתם.

מירב בן ארי: אני באמת מודה לכולם, מודה לקרן על העזרה, באמת אתם עושים עבודה, תודה לחברי הכנסת.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.