ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 69, 2022-01-19 09:10

אפרת רייטן: אנחנו פותחים את הדיון הבוקר של ועדת העבודה והרווחה.

אפרת רייטן: היום יום רביעי, 19 בינואר 2022, י"ז בשבט תשפ"ב.

אפרת רייטן: השעה היא 9:10.

אפרת רייטן: הבוקר התחלנו מעט באיחור מאילוצים טכניים, שנפתרו תוך 10 דקות.

אפרת רייטן: אז תודה רבה.

אפרת רייטן: יש לנו הבוקר דיון חשוב מאוד.

אפרת רייטן: אני מברכת כמובן על החלטת שר האוצר לקדם את החלת ימי הבידוד גם על עצמאים.

אפרת רייטן: החוק עבר לראשונה בקריאה ראשונה כבר השבוע.

אפרת רייטן: אנחנו ביטלנו הבוקר דיון שהיה אמור לעסוק בנושא אחר כדי לאפשר כאן קידום מהיר ולדון בסוגיה בצורה דחופה ומהירה.

אפרת רייטן: להכין א החוק לקריאה שנייה ושלישית ואפשר יהיה כבר אני מקווה בשבוע הבא להעלות אותו להצבעה ולהחיל אותו, עם התיקונים הנדרשים והמרובים שהוועדה תבקש.

אפרת רייטן: קודם כל, באמת הרבה מאוד אנשים מצטרפים אלינו גם בזום נוכח ימי הבידוד.

אפרת רייטן: אני מניחה שלפחות 50% מהם עצמאים.

אפרת רייטן: אז הנה, אנחנו כבר נוגעים גם בסוגיה עצמה.

אפרת רייטן: מי שנמצא בזום ויבקש רשות דיבור, אנא תודיעו את זה ותירשמו כדי שאפשר יהיה להגיע לכולם.

אפרת רייטן: אנחנו נשמע גם את האנשים כמובן שנמצאים כאן, את האורחים.

אפרת רייטן: אני חושבת שאנחנו נפתח בהבנה, או יותר נכון הסבר של משרד האוצר.

אפרת רייטן: מהותו של החוק הזה.

אפרת רייטן: ששוב, נזכיר, מדובר כאן בפעם הראשונה הממשלה מעבירה, דנה בעצם בסוגיה שהגיעה לבתי משפט.

אפרת רייטן: היה מאבק מאוד מאוד ארוך של ארגוני עצמאיים וארגונים אחרים.

אפרת רייטן: דיברו על אפליה, הטענות היו שלא יתכן שהשכירים מקבלים את ימי הבידוד.

אפרת רייטן: המדינה משתתפת בנטל והעצמאים אינם מקבלים שום שיפוי.

אפרת רייטן: כאשר למעשה הם נאלצים להישאר בבתים שלהם.

אפרת רייטן: מדובר כאן על אנשים שמחזיקים אנשים, מחזיקים פה כמובן משפחות ועובדים אחרים עם הוצאות קבועות.

אפרת רייטן: והמחלה עצמה, יתכן וזאת הייתה מחלה אחרת והם היו יכולים לצאת החוצה ולעבוד, נניח והיה להם כאב ראש.

אפרת רייטן: אבל במקרה הזה מדובר כאן בהחלטה שבמידה ואנשים אותם עצמאים, יפרו את הדין בישראל יחול עליהם הדין הפלילי.

אפרת רייטן: ולכן מדובר כאן על דבר שהוא הרבה יותר מורכב.

אפרת רייטן: ואני שמחה שוב, ומברכת על ההחלטה הזאת ועל הקריאה הראשונה.

אפרת רייטן: על החוק שעבר בקריאה ראשונה.

אפרת רייטן: אז אני רוצה לשמוע מכם.

אפרת רייטן: בואו, תציגו את עצמכם נציגי משרד האוצר, את מהותו של החוק המוצע.

אופיר כץ: בוקר טוב לכולם.

אופיר כץ: תודה גברתי יושבת הראש.

אופיר כץ: עו"ד אורי כץ, מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

אופיר כץ: אנחנו מביאים כאן

אופיר כץ: הצעת חוק שעניינה תשלום דמי בידוד לעצמאי שנעדר מעבודתו, עקב שהייתו או שהיית ילדו בבידוד.

אופיר כץ: כמו שאנחנו יודעים, בנובמבר 2020 עבר חוק דמי בידוד לשכירים.

אופיר כץ: שבעצם אפשר לשכיר להיעדר מעבודתו ולקבל על זה דמי מחלה.

אופיר כץ: אנחנו כעת מציעים להשתמש באותו מנגנון של החוק, עם אותן זכאויות, עם אותן הבחנות בין מי שבבידוד, מי שנאלץ להפסיד עבודה בגלל שילדו בבידוד.

אופיר כץ: כמובן בשינויים המחויבים שקיימים בין שכירים לבין עצמאיים, בעיקר בשאלות של השתתפות מעסיק וצבירת ימי מחלה.

אופיר כץ: אז כאמור, אנחנו משתמשים באותו מנגנון.

אופיר כץ: ההסדר המוצג כרגע הוא לתשלום של עד שלושה ימי בידוד בכל תקופת בידוד, שכיום היא עומדת על שבעה ימים.

אופיר כץ: אני לא זוכר אם הקיצור לחמישה ימים, נכנס לתוקף.

אופיר כץ: אז שלושה ימים מתוך תקופת בידוד של חמישה ימים.

אופיר כץ: כמובן, בדרך כלל יהיה באמצע שישי שבת, אז זה בכלל מקזז את הימים האלה.

אפרת רייטן: רגע, אבל בהוראת שעה ארבעה ימים לחודש ינואר.

אפרת רייטן: וזו גם שאלה שאנחנו תכף ניכנס.

אפרת רייטן: אני נותנת לך באופן כללי את המסגרת.

אפרת רייטן: אנחנו, אתם יודעים, כבר דיברנו על זה גם בימים האחרונים.

אפרת רייטן: אני גם דורשת שזה יחול רטרואקטיבית וגם אני דורשת שיהיה לזה אופק קדימה ולא רק על ינואר.

קרן ברק: ומה הסכום?

אופיר כץ: הסכום הוא 430 שקלים ליום.

אופיר כץ: נקבע סכום אחיד, באופן דומה לזה שנקבע בתקנות מס רכוש לעניין פיצוי בהיעדרות בזמן מבצע שומר החומות.

אופיר כץ: הסכומים עודכנו.

אופיר כץ: 430 ש"ח לעצמאי.

אפרת רייטן: זאת אומרת לא משנה מה גובה הכנסתו, ליום.

אופיר כץ: נכון.

אופיר כץ: הבחירה ללכת על סכום אחיד היא בחירה גם מטעמי יעילות וגם מטעמי ודאות.

אפרת רייטן: אבל איך נקבע באמת הסכום?

אופיר כץ: הסכום נקבע בהתבסס על הסכום שנקבע במבצע שומר החומות.

אפרת רייטן: שהוסכם על ידי העצמאים שזה הסכום שצריך להינתן כפיצוי?

אופיר כץ: אני חושב שככל שיהיו שאלות לגבי הסכום אז חברותיי מאגף תקציבים תוכלנה להשיב.

אפרת רייטן: לא, אני מדברת איתך אז, על שומר חומות.

אופיר כץ: אז כן, הוא נקבע בהסכמה.

קרן ברק: זה כאילו שעצמאי מרוויח לפי 10,000 שקלים בחודש.

קרן ברק: זה היה הבסיס.

קרן ברק: זה נגזר אחורה לפי 10,000.

טובה ווסר: הבסיס נקבע לפי השכר הממוצע במשק.

טובה ווסר: הסכום אכן נקבע לפי השכר הממוצע במשק, בחישוב יומי.

טובה ווסר: יש איזה היסטוריה, אם תרצו שאני אכנס, תשאלו את השאלה, בשמחה.

קרן ברק: לא, בסדר, אבל את יכולה להגיד הממוצע במשק שהוא?

אביר קארה: אבל היום הוא הרבה יותר גבוה.

קרן ברק: בדיוק.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: בואו רגע עוד ננסה להבין את המסגרת.

אפרת רייטן: אחר כך נשמע את הביקורת.

קרן ברק: ומקסימום ימים כמה?

אופיר כץ: עד שלושה ימי מחלה.

אפרת רייטן: שלושה ימים רטרואקטיבית.

אופיר כץ: אני אתייחס לרטרואקטיביות של החוק.

אפרת רייטן: בואו נעשה סדר.

אפרת רייטן: לכן היה לי חשוב שבואו רגע נשים את הדברים על השולחן.

אופיר כץ: בסדר.

אופיר כץ: ההסדר מתחיל רטרואקטיבית מה-1 ביולי 2021.

אופיר כץ: היו שורה של מענקים לעצמאים שהתבססו על ירידה בהכנסות, שהיו בתוקף עד ה-30 ביוני 2021.

אופיר כץ: ההנחה והאמירה המפורשת הייתה שכאשר יש מענקים שמתבססים על ירידה בהכנסות אז מן הסתם כל סיבה שהיא שהובילה לירידה בהכנסות מקבלת מענה במסגרת המענק הזה.

אופיר כץ: זה לא משנה אם העסק היה סגור בגלל סגר או הוראות של הממשלה.

אופיר כץ: זה לא משנה אם הייתה ירידה בביקושים או בגלל שעצמאי נאלץ להיעדר מעבודתו בגלל בידוד שלו או של ילדו.

אפרת רייטן: כלומר, ולכן נקבע התאריך ה-1 ביולי, כי עד אז שולמו מענקים.

אפרת רייטן: ב-1 ביולי הופסק המימון של המענקים של המדינה ולכן קבעתם את זה כיום הקובע שאליו אנחנו חוזרים רטרו אקטיבית לתשלום ימי הבידוד לעצמאי.

אפרת רייטן: זה הרציונל.

אפרת רייטן: שוב, אני אחזור אולי גם על שאלות שגם עלו בדיון הקודם שניהלנו כאן לפני יומיים.

אפרת רייטן: מה עם אותם עצמאים שלא נכנסו בגדר 40% פגיעה שלהם ולכן לא קיבלו מענקים לפני יולי?

אפרת רייטן: ולכן הם גם לא קיבלו מענקים וגם לא יקבלו ימי בידוד עד יולי 2021?

אופיר כץ: כרגע ההסדר הוא מוצע באמת להיות מה-1 ביולי.

אופיר כץ: מתוך הנחה, זאת אומרת, שוב, שהפגיעה שנעשתה לפי הכללים שהיו אז, היא גולמה במענקים עד ה-30 ביולי.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: אבל אני רק מחדדת שהיו עצמאים שלא קיבלו מענקים ועדיין נפגעו.

אפרת רייטן: אמנם לא ב-40%, אולי נפגעו ב-20% אולי ב-25%, אבל הם לא קיבלו.

נועה שוקרון: אני רק אציין שהמענקים שניתנו היו של ירידה של 25% במחזור וגבוה מכך.

נועה שוקרון: זאת אומרת, זה ירידה בשיעור שהוא יחסית נמוך.

נועה שוקרון: ואנחנו מניחים שאם עצמאי נכנס, בזמנו גם הבידוד היה 10 ימים.

נועה שוקרון: כלומר, רבע מהמחזור שלו נפגע, 25%.

נועה שוקרון: ולכן ההנחה היא שכל עצמאי שנכנס לבידוד בעצם גם אוטומטית היה זכאי לאותם מענקים.

אפרת רייטן: הבנתי, זה החישוב.

אפרת רייטן: דבר נוסף, בואו נדבר על הוראת השעה לגבי ינואר.

אופיר כץ: אנחנו צריכים גם הוראת שעה לגבי חודש ינואר.

אופיר כץ: בעצם אנחנו רואים שיש עכשיו בחודש הזה עלייה משמעותי במספרי הבידוד.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: אתמול שמענו על חצי מיליון, אנשים שהיום יושבים בבית.

אופיר כץ: אז לכן מוצע כאן, גם לעצמאים וגם לשכירים, דרך אגב, לא התערבנו פה הרבה בחוק של השכירים.

אופיר כץ: אבל כן מוצע לקבוע יום נוסף.

אופיר כץ: גם לעצמאי וגם לשכיר.

אופיר כץ: היום הזה יהיה במימון מלא של המדינה.

אפרת רייטן: ארבעה ימים מה-1.1.2022.

אפרת רייטן: ושוב אני אחזור על השאלה שנשאלה, שגם העלינו את השאלה ואת הטענה הזאת, איך נקבע התאריך הזה כתאריך שממנו אנחנו גוזרים קדימה ארבעה ימי בידוד?

אפרת רייטן: למה ה-1.1? הרי אנחנו יודעים שגל האומיקרון התחיל עוד קודם לכן, בדצמבר.

טובה ווסר: יש כמה דברים שנבחנו במסגרת הדבר הזה.

טובה ווסר: אחד מהדברים שהסתכלנו עליהם זה באמת גובה התחלואה.

טובה ווסר: בסדר?

טובה ווסר: גם ביחס לדלתא.

אפרת רייטן: גובה התחלואה, כלומר מה ההשפעה של זה על המשק.

אפרת רייטן: אבל השאלה מבחינת, אנחנו יודעים שגל האומיקרון התחיל קודם.

אפרת רייטן: התחיל ממילא.

אפרת רייטן: אני זוכרת שנדמה לי בתחילת דצמבר, גם בעולם כבר התחילו להיסגר מדינות והיה לנו כאן את סגירת השמיים, מדינות אדומות.

אפרת רייטן: ולכן כבר היה ברור וכולנו ידענו על גל האומיקרון.

אפרת רייטן: אני זוכרת את עצמי בתחילת דצמבר האם לבטל כרטיסים להצגה או להופעה או לשמור אותם, כי שמעתי מהממשלה ומראש הממשלה שמדובר פה בווירוס מאוד מאוד מדבק שאנחנו עוד לא יודעים מה לגבי האלימות שלו ואנחנו עוד לא יודעים לגבי החיסון אם הוא עובד עליו.

אפרת רייטן: אז למה דווקא ינואר?

נועה שוקרון: אנחנו לקחנו איזה שהוא תאריך בסיס.

נועה שוקרון: כמובן שהשאלה מתי התחילה המגפה או התחיל הנגיף הזה ספציפי היא שאלה שקשה לענות עליה ויש בה כמה נקודות מבט.

נועה שוקרון: מה שאני מציעה שנעשה זה שנתייעץ עם משרד הבריאות בנוגע לדבר.

נועה שוקרון: בסופו של דבר הם אנשי המקצוע לעניין הזה.

נועה שוקרון: ואנחנו נביא איזה שהוא תאריך קובע שמקובל על שני המשרדים.

אפרת רייטן: מאה אחוז, תודה רבה.

אפרת רייטן: דבר נוסף שנמצא בתוך החוק לפני שאנחנו עוברים לשמוע?

אופיר כץ: אם יש שאלות פרטניות.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אז תכף נגיע לזה.

אפרת רייטן: מנכ"ל הביטוח הלאומי.

נועה שוקרון: לא דיברנו על הוראת השעה לעניין השכירים.

אפרת רייטן: לא, אמר אורי שאנחנו מדברים על השוואה של הימים לחודש ינואר.

אופיר כץ: תוספת יום לכולם.

אפרת רייטן: תוספת יום, ארבעה ימים.

אופיר כץ: אם כבר דיברנו על שכירים אז נגיד שכרגע לא ירד לשכיר יום מחלה בעבור היום הנוסף הזה, אלא ימי המחלה - - -

אפרת רייטן: אחת הטענות המרכזיות, אגב, בדיוק עולה, ואני כבר אתחבר לזה.

אפרת רייטן: סליחה מאיר, אני כבר פונה אליך.

אפרת רייטן: לגבי תחושת האפליה בין שכירים לעצמאים.

אפרת רייטן: אגב, גם ביחס להוראת השעה.

אפרת רייטן: האם קיימת עכשיו מהצעת החוק שלכם עדיין אפליה?

אופיר כץ: קודם כל, סליחה, אני משפטן, כן?

אופיר כץ: אז אנחנו לא מסכימים שיש אפליה לכתחילה.

אופיר כץ: גם בבג"צ העלו את הטענות האלה ואנחנו לא קיבלנו אותם.

אופיר כץ: כמו שפתחתי בדברים, יש הבדלים מהותיים בשיטת העסקה בין שכירים לעצמאים.

אופיר כץ: יש הבדלים מהותיים שהם רלוונטיים להסדר הנוכחי.

אופיר כץ: זאת אומרת, העובדה שבדמי בידוד שמקבל שכיר יש השתתפות של המעסיק ויש ניצול של ימי מחלה, שיש להם שווי כספי, שאלה בעצם יתרות שעומדות לזכות השכיר והן לא עומדות לזכור העצמאי, זאת אומרת זה כן הבדל מהותי לגבי העלויות של כל ההסדר הזה.

אופיר כץ: אז בעינינו, ואפשר להעמיק אם יהיו שאלות פרטניות, כל ההבדלים הם כן נובעים מהשוני הרלוונטי בין שכירים לעצמאים בהסדר.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: אז תכף ניכנס לזה יותר.

אפרת רייטן: רק עניינים של נתונים.

אפרת רייטן: מה העלות של החוק המוצע?

אפרת רייטן: טובה?

טובה ווסר: העלות של החוק המוצע הוא 170 מיליון שקלים.

אפרת רייטן: 170 מיליון שקלים.

אפרת רייטן: ועל כמה עצמאים אנחנו יודעים שהוא יחול?

אפרת רייטן: אם יש לכם איזה הערכה?

טובה ווסר: כן.

טובה ווסר: הוא יחול על בערך 700,000 עצמאים.

נעה בן שבת: אפשר אולי לשאול?

נעה בן שבת: אתם דיברתם פה קודם על הסכום ליום?

נעה בן שבת: יש אבל מגזר של עצמאים שיש להם סכום מופחת ליום.

אופיר כץ: אני אסביר.

אופיר כץ: אם מסתכלים על הזכאות בחוק לפי חוק הביטוח הלאומי יש הגדרה של עובד עצמאי, שהיא מניחה מעין מסה קריטית של מספר שעות עבודה או של הכנסה.

אופיר כץ: זה או 30 שעות עבודה בשבוע או הכנסה חודשית של 50% מהשכר הממוצע.

אופיר כץ: או שילוב של 12 שעות עבודה ו-15% מהשכר הממוצע.

אופיר כץ: וזה בעצם סף מהותיות מסוים של מיהו עצמאי לעניין חוק הביטוח הלאומי.

אופיר כץ: למרות זאת, אנחנו החלטנו להכניס זכאות גם למי שהוא מתחת לסף הזה.

אופיר כץ: זאת אומרת שעובד פחות מ-12 שעות בשבוע או שמשתכר פחות מ-15% מהשכר הממוצע במשק והוא יהיה זכאי ל-25% מהזכאות בחוק.

אופיר כץ: אני רוצה להדגיש, זה מי שעובד פחות מ-12 שעות בשבוע.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: עובדים עצמאים שעובדים 12 שעות בשבוע או פחות.

אופיר כץ: זה יוצא פחות משעתיים ביום בערך.

אופיר כץ: זאת אומרת, זה מישהו שעיקר ההכנסה שלו, עיקר העיסוק שלו הוא לא כעצמאי.

אפרת רייטן: הוא יקבל רבע?

אופיר כץ: הוא יקבל רבע.

אפרת רייטן: בגלל שעשיתם לכאורה הלימה בין השעות שלו לבין היחסיות הזאת?

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: מתוך הנחה שזו לא ההכנסה היחידה שלו.

אפרת רייטן: אבל זו הנחה.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: גם מהנתונים שראינו יש, בביטוח הלאומי רשומים כ-200,000 עצמאים שהם לא עומדים בסף הזה.

אופיר כץ: מתוכם ל-164,000 יש הכנסות אחרות.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: טוב, גם זו תהיה נקודה שאנחנו נדון בה.

נועה שוקרון: אני רק אתייחס לחישוב הכלכלי.

נועה שוקרון: 12 שעות של עבודה הן המקסימום לעניין אותם עצמאים שלא נכנסים להגדרה.

נועה שוקרון: לעומת 48 שעות שהן שעות העבודה השבועיות למשרה מלאה.

נועה שוקרון: זה יותר 25%.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: אני מבינה את החישוב שלכם.

נעה בן שבת: 42 שעות זה משרה מלאה.

נועה שוקרון: זה יוצא 28%, אם נרצה לדייק.

נועה שוקרון: וזה באמת מה שהוביל אותנו לחישוב.

אפרת רייטן: אני מבינה את החישוב.

אפרת רייטן: אנחנו נדבר, אנחנו גם בעניין הזה נדון בהמשך.

אפרת רייטן: מנכ"ל הביטוח הלאומי.

מאיר שפיגלר: אני ברשותך אומר קודם כל תודה רבה ליושבת ראש הוועדה.

מאיר שפיגלר: אני רוצה לומר כמה דברים לפני שאתייחס באופן פרטני לדברים.

מאיר שפיגלר: אני מניח שאנשים יאמרו את אשר על ליבם ואז אוכל להתייחס גם לדברים שלהם.

מאיר שפיגלר: אני כן רוצה לומר משהו.

מאיר שפיגלר: חזון אחרית הימים.

מאיר שפיגלר: הביטוח הלאומי נאבק להתייחס לעצמאים כאל שכירים לכל דבר ועניין, מבחינת הביטחון הסוציאלי שלהם בעת צרה, בעת מצוקה, מאז שנת 2018.

מאיר שפיגלר: עד היום כל הזמן הייתה התנגדות גורפת של אנשי אגף התקציבים.

מאיר שפיגלר: פתאום השמיים התבהרו.

מאיר שפיגלר: ושימו לב, הם מוכנים להכיר בהם לעניין זכאות לקבל פיצוי בגין בידוד.

מאיר שפיגלר: ולא רק להכיר בהם, אלא גם הסכום ששאלו אותם מאיפה נגזר 430 שקלים, אני אגיד לכם מאיפה.

מאיר שפיגלר: מכיוון ששכיר במקסימום, מהשכר הממוצע במשק שהוא 10,551, כי הקפיאו אותו במשך שנתיים, הסכום המקסימלי הוא 422 שקלים.

מאיר שפיגלר: משם נגזר ה-430.

מאיר שפיגלר: הפלא ופלא, פתאום יש מעין קורלציה, הלימה, בין הסטטוס של עצמאי לבין הסטטוס של שכיר.

מאיר שפיגלר: ואתם יודעים מה?

מאיר שפיגלר: מאה אחוז.

מאיר שפיגלר: אדם שמקיש מן המציאות על איזה שהם דברים שהם במסגרת המודלים הכלכליים שלהם ובסוף חוזר בו - וואלה מבורך.

מאיר שפיגלר: ואני אומר, והביטוח הלאומי אומר את זה כל הזמן.

מאיר שפיגלר: עצמאי ומעסיק הם הבסיס הכלכלי של כל חברה.

מאיר שפיגלר: בלעדיהם אין מקומות עבודה.

מאיר שפיגלר: ולכן צריך גם להם לתת ביטחון סוציאלי בדמות דמי אבטלה.

מאיר שפיגלר: דבר שאנחנו אומרים את זה חזור ואמור מאז שנת 2018.

מאיר שפיגלר: ואני מקווה מאוד שזה הצעד הראשון ולא האחרון.

מאיר שפיגלר: סוף סוף ללכת ולתקן את העיוות רב השנים בנושא הזה.

מאיר שפיגלר: והגיע הזן שזה ייעשה שעה אחת קודם ולא שעה אחת לאחר מכן.

מאיר שפיגלר: דבר שני, את שאלת יושבת ראש הוועדה, משהו, ואני אומר לך למרות מה שהם אמרו.

מאיר שפיגלר: את צודקת.

מאיר שפיגלר: יש אפליה וגם הייתה אפליה.

מאיר שפיגלר: והתיקון הוא רק תולדה של עתירות לבג"צ.

מאיר שפיגלר: לא רק היום, גם בשנת 2020.

מאיר שפיגלר: שאז הלכו והחליטו לפצות את המעסיקים בגין שהייה של עובדים בבידוד, זה לא בא מאיזה שהוא מצב של פתאום אלטרואיסטיות.

מאיר שפיגלר: זה לא היה.

מאיר שפיגלר: פשוט הייתה עתירה לבג"צ.

מאיר שפיגלר: ואז הוחלט ללכת ולתת את המענה מאוקטובר 2020 לכל אותם מעסיקים שעובדים שלהם נמצאים בבידוד.

מאיר שפיגלר: גם אז הייתה איזה שהיא מסגרת, פלטפורמה של יום ראשון על חשבון העובד, יום שני על חשבון המעסיק.

מאיר שפיגלר: ולאחר מכן תלוי בגובה העסק, אם הוא מעל 20 עובדים או פחות מ-20 עובדים.

מאיר שפיגלר: אם זה 50% מדינה, קרי הביטוח הלאומי, 50% המעסיק.

מאיר שפיגלר: או 75%-25%.

מאיר שפיגלר: זה מה שהיה.

מאיר שפיגלר: וגם כאן, לצערי הרב, הכל הולך בצורה עקלקלה.

מאיר שפיגלר: כי בהתחלה דיברו על זה שיתנו פיצול של יום אחד.

מאיר שפיגלר: אמרתי להם, אמנם לא לאגף תקציבים, אבל למסגרת מוסמכת אחרת, אל תבזו את עצמכם.

מאיר שפיגלר: מספיק.

מאיר שפיגלר: או שתתנו או שאל תתנו.

מאיר שפיגלר: אל תעשו צחוק, לא מעצמכם ולא מאלה שאתם רוצים לפצות אותם.

מאיר שפיגלר: ואז הם שינו את זה לארבעה ימים.

מאיר שפיגלר: ואני אומר לך יושבת ראש הוועדה, חבל שכך מתנהלים הדברים.

מאיר שפיגלר: או שאנחנו נמצאים באמת במצב של מצוקה ומשבר ורוצים ללכת ולתת מענה לאלה שזקוקים לכך, או שלא.

מאיר שפיגלר: אבל לעשות את זה כמו שצריך ולא בצורה מקרטעת שבסוף מובילה למקום שאפשר היה להגיע אליו מלכתחילה.

מאיר שפיגלר: לגבי הדברים הפרטניים אני אדבר אחר כך, כשאני אשמע את הנוגעים בדבר.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: קרן, את רוצה?

קרן ברק: לא, אני יכולה לדבר עוד מעט, אין בעיה.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: אז אני רגע רוצה, לפני שאני עוברת אליך רועי, עוד שאלה לגבי הנתונים.

אפרת רייטן: דיברנו על 700,000 עצמאים, נדמה לי שיש פחות.

אפרת רייטן: ואז אני באמת רוצה להבין את התחשיב איך הגעתם לעלות הזו.

אפרת רייטן: האם יש לכם נתונים לגבי כמה עצמאים היו בבידוד ואיך אתם הגעתם למספר הזה של ה-170 מיליון הזה?

אפרת רייטן: נדמה לי שקצת עוד נשארתי עם סימני שאלה.

אפרת רייטן: לא בטוחה שירדתי עד הסוף.

קרן ברק: דרך אגב, מאיר, כמה עלה ימי בידוד בסיבוב הקודם?

מאיר שפיגלר: אין לנו.

מאיר שפיגלר: לא ערכנו את התחשיב הזה.

אפרת רייטן: לא, אין לכם לעצמאים.

מאיר שפיגלר: לא, יש לנו לעצמאים.

מאיר שפיגלר: כמובן שיש לנו את הכל.

אפרת רייטן: את ימי הבידוד שלהם?

מאיר שפיגלר: אנחנו מקבלים את הנתונים ממשרד הבריאות.

אפרת רייטן: הם לא צריכים להצהיר.

אפרת רייטן: לא, עצמאים לא קיבלו עד היום.

מאיר שפיגלר: אני אגיד לכם איך זה היה עד היום עם העברת הכספים כפיצוי למעסיקים בגין עובדים שנמצאים בבידוד.

אפרת רייטן: בדיוק, בגין שכירים.

מאיר שפיגלר: הפרוצדורה הייתה כזאת:

מאיר שפיגלר: אנחנו קיבלנו מצד אחד את המעסיקים את הדרישה לפצות אותם בגין אותם עובדים.

מאיר שפיגלר: קיבלנו ממשק ממשרד הבריאות.

מאיר שפיגלר: אחר כך אני אדבר קצת על הנושא הטיפולי.

מאיר שפיגלר: ממשרד הבריאות.

מאיר שפיגלר: יצרנו הצלבה וברגע שההצלבה הייתה מתאימה בין אלה שדיווחו מהמעסקים לבין אלו שהתקבלו ממשרד הבריאות אנחנו נתנו את הפיצוי.

מאיר שפיגלר: יש סדר גודל, מה שאמרה מורן, והיא צודקת.

מאיר שפיגלר: יש עצמאים ויש עצמאים שהם לא נמצאים בהגדרה, היא ציינה את זה בצורה מסודרת.

מאיר שפיגלר: איך נקבעת הגדרה בביטוח לאומי.

מאיר שפיגלר: יש סדר גודל של כ-200,000 ביניהם.

מאיר שפיגלר: יש כ-560,000 עצמאים בהגדרה ועוד סדר גודל של כ-200,000 שהם לא עצמאים בהגדרה.

אפרת רייטן: מה שאמרה נועה.

קרן ברק: קודם כל, למי אתה לא מתכוון בהגדרה?

קרן ברק: לאלה שהם פרילנסרים שהם לא מקבלים?

קרן ברק: למי אתה מתכוון שהם לא בהגדרה?

מאיר שפיגלר: לא, לא.

מאיר שפיגלר: עצמאי הכוונה מה היקף הפעילות שלו שבביטוח הלאומי הוא מוכר כעצמאי מבחינת חוק הביטוח הלאומי.

אפרת רייטן: מה שדיברנו, 12 שעות בשבוע.

קרן ברק: אבל השאלה היותר שאילתית פה היא 170 מיליון, בתחושת בטן שלי, בלי לרדת למספרים, זה סכום מאוד מאוד קטן.

קרן ברק: זאת אומרת, שאנחנו הרי היינו במשברים הקודמים ואנחנו יודעים את העלויות.

קרן ברק: הרי בסוף זה לא, הקטע הוא בשביל שעסקים לא יקרסו.

קרן ברק: כל הסיפור פה כלפי מעלה זה שאנחנו צריכים לעבור את גל.

אפרת רייטן: לעבור את הגל הזה בלי שהדברים יתמוטטו.

קרן ברק: כשעסקים לא קורסים, שהראש שלהם מעל המים.

קרן ברק: שהם ממשיכים לחיות, להיות בועטים ונושמים.

קרן ברק: בלי רווחים גדולים, רק לשרוד את הגל.

קרן ברק: כי שוב, אנחנו חוזרים על זה, אנחנו כמדינה זקוקים להם פתוחים.

קרן ברק: כי הם משלמי המיסים, כי הם אלה שמעשירים את הקופה הציבורית וכולנו זקוקים להם חיים.

קרן ברק: כל עסק שנסגר ומפסיק לשלם מיסים, אנחנו אחרי זה, לפתוח עסק זה עלות הרבה יותר גדולה.

קרן ברק: אנחנו צריכים כל הזמן לשמור אותם עם ראש קצת מעל המים.

קרן ברק: והשאלה אם הסכום הזה של 170 מיליון שקלים הוא סכום שמשאיר עסקים עם הראש מעל המים?

קרן ברק: לטעמי לא.

קרן ברק: זה הכל.

אפרת רייטן: אז אני לא יודעת אם יש לכם את הנתונים האלה ואולי אפשר יהיה להעלות מישהו נוסף בזום מאגף התקציבים.

אפרת רייטן: אפרופו מה שאומרת קרן על עסקים שמתמוטטים ונסגרים, אני קראתי אתמול בעיתון, אני לא יודעת עד כמה זה נכון, צריך לבדוק את זה, על 70,000 עסקים שנסגרו במהלך תקופת הקורונה בכלל.

קרן ברק: כן, אבל כל שנה כמעט נסגרים.

קרן ברק: הם עשו רועי, זה יועץ של שניכם.

קרן ברק: רובי, הוא היועץ של שני האיגודים.

קרן ברק: אבל הוא עשה עבודה מחקרית והוא אמר שהשנה פשוט נסגרו הרבה יותר ממה שנפתחו בדרך כלל.

אפרת רייטן: אז זהו, זה מה שרציתי לדעת.

אפרת רייטן: אולי תוכלי תוך כדי הדיון להעביר לנו נתונים.

אפרת רייטן: אולי לדבר עם מישהו בזום.

אפרת רייטן: טוב, רועי כהן, בבקשה תציג את עצמך.

רועי כהן: טוב, קודם כל, נשיא להב.

רועי כהן: להב - לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

רועי כהן: מאגדת 64 ארגונים שבעצם מייצגים את כל מי שהוא עצמאי וקם בבוקר, לובש שכפ"ץ והולך להביא את הפרנסה שלו.

רועי כהן: קודם כל, גברתי יושבת הראש, אני רוצה להודות לך גם על הדיון היום, שהוא נעשה באופן מהיר.

רועי כהן: גם על הרצון שלך להתמקצע, הזום המקצועי שעשית יחד עם הצוות שלך.

רועי כהן: זה לא מובן מאליו.

רועי כהן: אבל אני רוצה באמת היום, ואני אשתדל להיות בלשון עדינה.

רועי כהן: אבל אני מרגיש כאזרח מדינת ישראל היום בושה שאני מגיע לכאן אחרי שנתיים שבהם עצמאים במדינת ישראל לא זכאים לקבל את הזכות הבסיסית וזה פיצוי על ימי הבידוד.

רועי כהן: אני מחזיק פה קלסר גברתי, שאף אחד לא יכתור לו כתרים שאנחנו נמצאים פה בגלל שמישהו רצה לשלם ימי בידוד.

רועי כהן: אלה כל הבקשות דחייה של מדינת ישראל שאורי כץ חתום עליהם.

רועי כהן: כל בקשות הדחייה למה לא לתת לעצמאים ימי בידוד.

רועי כהן: פה מנמקים כל הזמן למה לא לתת לעצמאים ימי בידוד.

רועי כהן: אז לבוא ולהגיד כאן

רועי כהן: שאנחנו מתנדבים לתת ימי בידוד לעצמאים, אחרי שפעם אחר פעם הם ביקשו דחייה ואני אמרתי להם, הרי מה הם חיכו?

רועי כהן: אני יודע מה הם חיכו.

רועי כהן: או שפריץ ימות או שהכלב ימות.

רועי כהן: אבל לא הכלב מת ולא הפריץ מת.

קריאה: שניהם מתו.

רועי כהן: לא מתו.

רועי כהן: בסיפור אולי הם מתו.

רועי כהן: אנחנו פה, כי עצמאים הם לא אזרחים סוג ב'.

רועי כהן: ואני באתי להגיד את זה ולהסתכל להם ללבן בעיניים.

רועי כהן: הם היו צריכים לפתוח את הדברים שלהם ב-אנחנו מבקשים סליחה מציבור העצמאים, על זה שאנחנו הפלינו אתכם במשך כמעט שנתיים ונתנו לכם להתמודד לבד עם הנושא הזה של ימי הבידוד.

רועי כהן: לא נתנו לכם בזמן שהיה 10 ימי בידוד.

רועי כהן: לא נתנו לכם את זה אחרי.

רועי כהן: הגענו לבית המשפט.

רועי כהן: אמרנו שלא מגיע לכם.

רועי כהן: ביקשנו דחייה אחרי דחייה וכל פעם מחדש הוציאו, ועליתי לדיונים אצלך בוועדה ואת היית קטליזטור כדי להניע את זה.

אפרת רייטן: אגב, זה לא רק בעניין שלכם הספציפי הצודק.

אפרת רייטן: אני מוכרחה להגיד את זה זאת רעה חולה הדחיות האלה שמבקשת המדינה בהליכים משפטיים.

אפרת רייטן: זה באמת אחד הדברים שצריכים לטפל בהם בצורה חד משמעית.

רועי כהן: אז שאף אחד לא יכתור לעצמו כתרים.

רועי כהן: אנחנו פה רק בגלל שלהב לקחה את מדינת ישראל לבג"צ והשופטים הכריחו אותם.

רועי כהן: ויש לי פה את הדברים שהשופטים אמרו.

רועי כהן: ואם נצטרך, אני אקריא אותם, דברים קשים מאוד על המדינה.

רועי כהן: קשים מאוד על האפליה כלפי ציבור העצמאים.

רועי כהן: ובסופו של דבר הגיע המועד שבו הוא יצא התסקיר.

רועי כהן: תסקיר מבזה שביזה שוב פעם, יצא תחת אותה ממשלה שבאה ועכשיו כותרת לעצמה כתרים.

רועי כהן: יצאה עם יום אחד בידוד על 430 שקלים.

רועי כהן: יצאתי בקמפיין בכל הרשתות החברתיות, את ראית אותו, עם 61 שקלים.

רועי כהן: התקשרו אליי כל חברי הכנסת של "ישראל ביתנו", כולם מה אתה עושה?

רועי כהן: רועי, מה קרה לך?

רועי כהן: אמרתי להם תסתכלו, תתביישו, 61 שקלים?

רועי כהן: רועי, אנחנו נשנה את זה, יהיה בסדר.

רועי כהן: זה יגיע.

רועי כהן: אמרתי להם למה מלכתחילה נתתם לזה?

רועי כהן: למה אנחנו צריכים כל פעם לעמוד כעניים בפתח?

רועי כהן: ואני בא ואומר עכשיו, גברתי יושבת הראש, יש פה אפליה שזועקת לשמיים.

אפרת רייטן: מהי?

רועי כהן: קודם כל, היא מתחילה בזה ששוב פעם יצא חוזר שלא מבין את המהות של מה זה עצמאי.

רועי כהן: הרי תביני, אותו מדביר, אותה בעלת קליניקה נטורופתית, אותו נהג מונית, אותו שחקן, כשהוא נכנס לבידוד הקליניקה ממשיכה להישאר.

רועי כהן: הוא צריך לשלם ארנונה, הוא צריך לשלם שכירות, הוא צריך לשלם את הביטוחים שלו.

רועי כהן: הוא צריך לשלם הכל.

אפרת רייטן: ההוצאות הקבועות.

רועי כהן: עכשיו, אתה הולך לתת לו 430 שקלים, שמתוך זה, לא אני אומר את זה, כל רשויות המס אומרים שכמעט 70% הולך להוצאות.

רועי כהן: נשאר לך בסוף רווח גולמי בכל עסק של 30%.

רועי כהן: כלומר מ-430, במקרה הטוב יישאר לו אולי 150 שקלים, 200 שקלים.

אפרת רייטן: רועי, אני מתחייבת בפניך כאן, ועדיין לא סיימנו את המשא ומתן, שזה לא יישאר ככה.

אפרת רייטן: אני אומרת לך בצורה ברורה.

רועי כהן: אבל עצם זה שהיא באה ומתי שנוח להם הם משווים אותנו לשכירים.

רועי כהן: מתי שלא נוח להם הם לא משווים אותנו לשכירים.

רועי כהן: הרי אני הובלתי את הדבר הזה שמדינת ישראל קיבלה אחרי 25 שנה אמר לי האלוף יודקה שגב, 25 שנה עוד כראש אכ"א ניסיתי להסדיר את העניין הזה, עד שבא משוגע כמוך וגרם לכך להכניס את כולם לחדר ולהביא תוספת של 25% בימי מילואים לעצמאים.

רועי כהן: למה לא לעשות את המודל הזה?

רועי כהן: פניתי לנועה, פניתי לאסף אסרצוק.

רועי כהן: הצגתי להם את זה.

רועי כהן: הראיתי להם שהמדינה הודיעה שצריך לתת 25% בעקבות הדברים שלי.

רועי כהן: ושוב פעם אנחנו מגיעים להצעה שלא נותנת מענה להוצאות הקבועות.

אפרת רייטן: זה לא יישאר ככה, רועי, read my lips.

רועי כהן: שנייה.

רועי כהן: אני אמשיך, רגע.

רועי כהן: עכשיו באים, למה רטרואקטיבי רק מה-1 ביולי?

רועי כהן: הרי השופטים אמרו את זה.

רועי כהן: אמרו למה אתם אומרים להם רק רטרו?

רועי כהן: הרי אנשים ישבו חמישה ימים בבידוד, ארבעה.

רועי כהן: זה לא יורד ל-25%.

רועי כהן: תעשו חישוב מסף הימים, הם לא הגיעו לרף של ה-25%.

רועי כהן: אותו נהג מונית שנתנו את הדוגמה, ואני חייב להגיד, נתנו לשופט את זה.

רועי כהן: הרי תראי מה זה, אורי היה שם, תראי מה השופט אומר: "עו"ד כהן, שמעתי אותך היום בבוקר בשעה 6:30, אתה לא צריך להגיד שום דבר".

אפרת רייטן: כשדיברת ברדיו.

רועי כהן: למה?

רועי כהן: כי סיפרתי את הסיפור של נהג המונית שיוצא מאיכילוב, יוצא מרמת גן לאיכילוב ויוצא נהג אוטובוס.

רועי כהן: שניהם נוסעים.

רועי כהן: אחד מסיע נוסעים, אחד מסיע נוסעת שנמצאת באוטו.

רועי כהן: שניהם אחרי שעתיים מודיעים להם שהנוסעת נסעה לאיכילוב עשתה בדיקה שם והיא חולת קורונה.

רועי כהן: נהג האוטובוס הולך הביתה, יושב בבידוד, 10 ימים, מקבל מהמדינה, מקבל מהכל.

רועי כהן: נהג המונית צריך לסגור את המונית שלו, להמשיך לשלם על המונית, להמשיך לשלם על המספר, להמשיך לשלם על התחנה.

רועי כהן: לא לקבל הכנסה.

רועי כהן: אומר השופט 'תגידו, אז למה אתם לא מפצים?

רועי כהן: ' אומר 'למה אתם לא מפצים אותו'?

רועי כהן: אומרים 'לא יודעים, אנחנו לא מפצים אותו'.

רועי כהן: אומר 'אבל הוא יושב בבידוד בדיוק כמו נהג האוטובוס.

רועי כהן: מה הוא שונה ממנו?

רועי כהן: הם שניהם עשו את אותו רישיון, את אותו דבר ולא מפצים'.

רועי כהן: אז עכשיו לבוא ולהגיד שאם תהיה לו ירידה של 40% אנחנו לא רוצים זה, אנחנו רוצים שיתנו, ואני מוכן.

רועי כהן: אמרתי לך את זה, אני מוכן, עצמאים שקיבלו מענה של 40% או 25% לא יהיו זכאים לקבל גם וגם.

רועי כהן: אני לא רוצה חס וחלילה לבוא ולקחת מה שלא מגיע פעמיים.

רועי כהן: אם אנשים קיבלו, אני מסכים עם מה שאמר פה אורי.

רועי כהן: אבל אנשים לא קיבלו.

רועי כהן: הרוב לא קיבלו.

רועי כהן: וגם כאלה שקיבלו עכשיו מבקשים מהם החזרים.

רועי כהן: יכול להיות שאם יחברו את העניין הזה - - -

אפרת רייטן: בוא רגע נשים בסוגריים, שאם מבקשים מהם עכשיו החזרים זה אומר שהם הצליחו, תודה לאל, להרוויח טוב.

רועי כהן: יכול להיות.

יצחק פינדרוס: אני יכול לשאול שאלת הבהרה?

יצחק פינדרוס: אני רוצה להבין.

יצחק פינדרוס: למה נהג המונית לא מקבל החזר על ההוצאות הקבועות?

רועי כהן: למה?

רועי כהן: כי הוא עצמאי, הוא פראייר.

רועי כהן: הוא אזרח במדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: לא, אבל שנייה, שנייה.

יצחק פינדרוס: אבל גם עצמאי מקבל החזרי הוצאות היו לעסקים.

יצחק פינדרוס: אני מנסה להבין.

רועי כהן: כי הוא לא הגיע ל-40% ירידה.

רועי כהן: אתה לא מגיע בדבר הזה ל-40% ירידה.

רועי כהן: ואתה ברגע שלא הגעת אתה לא יכולת לקבל מענק.

רועי כהן: אז עכשיו רוב הזמן זה היה 40% ירידה.

רועי כהן: ואחרי זה אם הוא קיבל מענק, בסדר גמור.

אפרת רייטן: רגע, לא אמרתם 25%?

רועי כהן: חלק מהזמן היה.

רועי כהן: המענק על הוצאות קבועות הוא רק על 40%.

יצחק פינדרוס: אנחנו מערבבים אבל שני דברים.

יצחק פינדרוס: אני מבין את הזעקה.

אפרת רייטן: רגע, רגע, חבר הכנסת פינדרוס, אני רגע עושה לך תקציר.

אפרת רייטן: כי דיברנו על זה קודם לכן.

אפרת רייטן: אנחנו מדברים על המענקים בגלל שהרטרואקטיביות שהולכת עכשיו על ימי בידוד, מה-1.7, היום הזה נקבע בגלל שאז הופסקו המענקים.

אפרת רייטן: זה ה- linkage שעשינו בין הדברים.

רועי כהן: רגע, אני רוצה רגע להמשיך.

רועי כהן: ואין שום סיבה, שוב פעם, אני אלך איתם עוד פעם לבג"צ אם צריך.

רועי כהן: למה השכירים קיבלו עד ה-1.10 ואנחנו מה-1.7? אם אותו אזרח הוא אותו אזרח שווה זכויות, אם הוא לא קיבל מענקים זה אומר שהוא ישב בבידוד והוא מימן את הבידוד.

רועי כהן: למה לשכיר ידעת לתת פיצוי של מענה מלא?

אפרת רייטן: ברור, רועי, הנקודה ברורה.

אפרת רייטן: תתקדם.

רועי כהן: רגע, הנושא הנוסף.

רועי כהן: קודם כל, אני לא מבין איך אתם לא מכניסים בתוך הזה שיחול גם על עצמאים שהוא מאומת?

אפרת רייטן: מאומת, חולה, עצמאי.

אפרת רייטן: תתקדם.

אפרת רייטן: זה נקודה שהיא ברורה לחלוטין, היא כבר בדיון מאוד מאוד מעמיק עם כל היועצים המשפטיים כדי לתת לזה פתרון.

רועי כהן: דבר נוסף, למה 90 יום?

רועי כהן: כלומר, מה הם באים ואומרים?

אפרת רייטן: מה זה 90 יום?

רועי כהן: הם מבקשים שתחולת החוק תהיה רק עוד 90 יום.

רועי כהן: כלומר עכשיו יישבו, יחכו, למה?

אפרת רייטן: למה?

רועי כהן: לא יודע, אין לי סיבה.

אפרת רייטן: בוא נשאל.

אפרת רייטן: נועה, אתם יכולים להסביר?

אפרת רייטן: טובה, נועה?

נועה שוקרון: אני חושבת שמנכ"ל הביטוח הלאומי אולי יוכל לעשות את זה טוב ממני.

אפרת רייטן: האם אפשר לקצר את ימי קבלת הכספים של ימי הבידוד?

אפרת רייטן: לפי החוק זה 90 ימים מרגע הגשת הבקשה.

מאיר שפיגלר: רועי, אנחנו עוד לא יודעים מה בסוף ילד יום מבחינת הדיונים בוועדה והנושאים שיידרשו להיות מטופלים על ידי הביטוח הלאומי.

אפרת רייטן: זה מנגנון חדש?

מאיר שפיגלר: לא, אני לא יודע מה בסוף ייסגר כאן.

מאיר שפיגלר: כל דבר כזה קל לקבל את ההחלטה, קשה מאוד לבצע אותה.

מאיר שפיגלר: זה סיפור מערכתי שלם.

מאיר שפיגלר: כמו שאתם בטח לא תופתעו לדעת שאנחנו נמצאים תחת עומס אדיר של שינוי תקינה מחוק ההסדרים משנת 2021-2022.

מאיר שפיגלר: בסוף מישהו צריך לעשות את זה.

מאיר שפיגלר: ואני אספר לכם עוד דבר, שבטח גם זה לא יפתיע אתכם, יש לנו ים של מבודדים, ים של חולים.

מאיר שפיגלר: ואם בכך לא די, במערכות המחשוב שלנו אנשים בורחים.

מאיר שפיגלר: מכיוון שמציעים להם במקום אחר יותר.

מאיר שפיגלר: כל אחד שבורח, ללכת ולהכשיר מישהו אחר זה סיפור, תורה מסיני.

מאיר שפיגלר: אנחנו מתמודדים עם זה יום יום, כל יום, לא פוצים פה.

מאיר שפיגלר: אבל אנחנו נעשה את הכל.

מאיר שפיגלר: רועי מכיר אותנו טוב מאוד.

מאיר שפיגלר: אנחנו נעשה את הכל שזה יהיה יום לפני ולא יום אחרי.

מאיר שפיגלר: אבל כדי שלא ילעיטו וסתם יקניטו כנגד הביטוח הלאומי אנחנו אומרים לכם מה סדר הזמן הנדרש.

רועי כהן: אני חושב ש-90 יום זה הרבה.

מאיר שפיגלר: היות ואתה מכיר אותי, זה יהיה לפני כן.

מאיר שפיגלר: אבל לא רוצה להתחייב.

אפרת רייטן: הוא לא רוצה להתחייב שזה יהיה לפני.

רועי כהן: עכשיו, גם העובדה שבאים לפה ואומרים 'אנחנו ניתן מנגנון אחר לציבור העצמאים ואחר לציבור השכירים'.

רועי כהן: למה אנחנו לא מקבלים פיצוי על כל ימי הבידוד?

רועי כהן: למה אצלנו זה שלושה ימים?

רועי כהן: למה השכיר מקבל את כל ימי הבידוד?

רועי כהן: לא נגרע ממנו שקל אחד.

אפרת רייטן: אני לא הבנתי שזה ככה החישוב.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: אני הייתי פה בדיון על השכירים, זה לא נכון.

רועי כהן: רגע, בואו.

רועי כהן: היו אז 10 ימי בידוד והם קיבלו על כל הימים.

אפרת רייטן: על כל 10 ימי בידוד?

אפרת רייטן: לא, לא.

מאיר שפיגלר: רועי, היום הראשון היה על חשבון השכיר.

רועי כהן: היום הראשון, היחידי, היה על חשבון העובד והשאר היה - - -

אפרת רייטן: רגע, בואו, כדי שלא נטעה את הציבור, כי מקשיבים לנו.

אפרת רייטן: זה חשוב שכן נהיה מדויקים.

אפרת רייטן: אני לא רוצה שייצא מכאן איזה שהוא מסר שהוא לא נכון.

אפרת רייטן: נועה, היועצת המשפטית.

נעה בן שבת: ההסדר היום הוא שיום ראשון לא משולם.

נעה בן שבת: נגבים מהעובד שלושה ימי מחלה.

נעה בן שבת: וגם צריך לזכור שהמעסיק משלם חלק, המדינה לא משלמת הכל.

רועי כהן: כן, אבל כמה ימים המוגבל?

קרן ברק: יום אחד המעסיק גם.

רועי כהן: כמה הוא יכול לקבל ימים סך הכל?

נעה בן שבת: היום הוא יכול לקבל, התקופה המזערית.

אפרת רייטן: מהמדינה.

נעה בן שבת: היום, אם התקופה המזערית יורדת מהיום לחמישה ימים.

רועי כהן: עזבי היום, כמה היה אז התקופה?

יצחק פינדרוס: לא, מהמדינה כמה הוא מקבל?

נעה בן שבת: אבל היו הרבה דברים.

רועי כהן: כמה היה בהתחלה?

אפרת רייטן: רגע, רגע רועי.

רועי כהן: אז קודם כל, אני לא מטעה, היו 10 ימים.

אפרת רייטן: עזוב, אנחנו לא נחזור עכשיו שנתיים אחורה.

אפרת רייטן: אני רוצה להבין.

יצחק פינדרוס: אבל צריך לומר את העובדות, כמה הוא מקבל מהמדינה?

אפרת רייטן: נועה, בואי תעשי רגע סדר לגבי השכירים עוד פעם בצורה ברורה.

אפרת רייטן: רק תקרבי אלייך את המיקרופון.

נעה בן שבת: לגבי המצב שקיים היום, היום השכיר לא מקבל כלום על היום הראשון.

נעה בן שבת: הוא מקבל מהמעסיק מהיום השני ועד, רק חמישה ימים לכל שבעה ימי בידוד.

נעה בן שבת: זאת אומרת, יש לו, הוא לא יכול לקחת יותר מאשר חמישה ימים לכל ימי הבידוד.

רועי כהן: סך הכל הוא מקבל חמישה.

נעה בן שבת: רק שנייה.

נעה בן שבת: רק ימי עבודה אנחנו מדברים עליהם.

נעה בן שבת: ועליהם הוא משלם עד שלושה ימי מחלה עליהם.

נעה בן שבת: והמעסיק הוא גם לא מקבל 100%.

נעה בן שבת: על יום אחד מתוך הימים הוא מקבל 100%.

נעה בן שבת: על שאר הימים הוא מקבל או 50% או - - -

יצחק פינדרוס: כמה בסוף יוצא לו מהמדינה ימים?

נעה בן שבת: תראה, תלוי כמה ימי מחלה יש לעובד.

נועה שוקרון: כבוד יושבת הראש, אני מציעה שאנחנו נציג את זה אולי רגע במסודר?

אפרת רייטן: בדיוק, נועה, אז תעשי רגע סדר.

אופיר כץ: אני אציג.

אופיר כץ: סעיף 26ב רבתי לחוק, שוב, שעניינו השכירים.

אפרת רייטן: פה איבדת אותנו, אתה יודע.

אפרת רייטן: בוא, דבר איתנו פשוט, נראה לי הכי טוב.

אופיר כץ: זה יהיה פשוט אם נקרא את הסעיף בחוק.

אופיר כץ: הוא קובע ששכיר רשאי לקבל דמי בידוד עבור ימי העבודה שבהם נעדר, למעט יום אחד.

אופיר כץ: בכל מקרה, זה מוגבל לתקופה המזערית לבידוד שכיום היא עומדת על חמישה ימים.

אופיר כץ: משהקיצור נכנס לתוקף.

אופיר כץ: שבוע בידוד נגיד של ראשון עד חמישי, אז הוא יקבל על ארבעה ימים.

אופיר כץ: ירדו לו על זה שלושה ימי מחלה.

אופיר כץ: שזה גם רכיב שלא קיים.

רועי כהן: לעצמאים אין ימי מחלה.

אפרת רייטן: בסדר, זה סיפור אחר.

אפרת רייטן: אנחנו צריכים לטפל בזה, זה ברור.

אופיר כץ: זו צבירה שיש לה משמעות כלכלית.

אופיר כץ: וכמובן, גם המעסיק משתתף בתשלום.

אופיר כץ: המעסיק לא מקבל 100%.

רועי כהן: אני קודם כל רוצה להגיד לך, גברתי יושבת הראש, הערכת העלות זאת היא לא נכונה.

רועי כהן: היא באה רק לנפח.

אפרת רייטן: יש לכם הערכת תקציב אחרת?

אפרת רייטן: עלות אחרת?

רועי כהן: סגן השר, שיודע את זה מקרוב.

רועי כהן: העצמאים לא ניהלו רישום, יאשר את זה גם אביר.

רועי כהן: אף עצמאי לא ניהל רישום של ימי הבידוד שלו, כי אז לא היה בכלל את האפשרות.

נעה בן שבת: רגע, אבל יש חובה בצו בידוד בית.

אביר קארה: יש לך חובה אבל בצו הבידוד ממשרד הבריאות, מסלול הצהרה בלבד.

רועי כהן: לגבי אלה שהיו צריכים להירשם.

אביר קארה: רועי, אבל אתה צריך להכיר מה עשו פה.

אביר קארה: אתם גם דרשתם יום אחד, כמו שהמדינה נתנה עד עכשיו.

אביר קארה: אתם דרשתם יום אחד, אנחנו עשינו משא ומתן, הבאנו ארבעה ימים מלאים.

רועי כהן: אנחנו לא דרשנו יום אחד, דרשנו את כל ימי הבידוד.

רועי כהן: כולל בבג"צ דרשנו את כל חמישה ימים ודרשנו את הכל.

אביר קארה: קיצרנו את ימי הבידוד לחמישה ימים.

רועי כהן: אני אומר שהערכת עלות כרגע של 170 מיליון שקלים היא הערכת עלות - - -

אפרת רייטן: אתה יכול להציג לנו הערכת עלות אחרת?

רועי כהן: קודם כל, אני חושב שההערכה הזאת היא מדברת, אני בא ואמרתי, נתנו לך את ההערכה שזה 18,000 עצמאים בסופו של דבר שבצורה כזאת או אחרת יהיו זכאים לפי המנגנון שאנחנו יודעים בלהב.

רועי כהן: אין מציאות שכל עצמאי בישראל היה בבידוד.

רועי כהן: הרבה אנשים לא ניהלו רישום.

רועי כהן: לכן לבוא ולהפחיד את חברי הוועדה בסכום גבוה ולכן להוריד את - - -

אפרת רייטן: זה לא נראה לנו סכום גבוה.

אפרת רייטן: לכן קרן אמרה, זה לא סכום גבוה.

רועי כהן: לבוא ולהפחית כדי לא לתת את מה שמגיע לנו על מענק הוצאות קבועות ועל העובדה הרטרואקטיבי כדי לגרום לזה שזה ייראה סכום מאוד מאוד גבוה.

רועי כהן: אני מבקש להגיד את זה פה לוועדה.

רועי כהן: אנחנו דורשים לקבל בדיוק כמו ציבור השכירים.

רועי כהן: הם קיבלו מה-1.10, אוקטובר, אם אנחנו נקבל מ-1.10 אוקטובר.

רועי כהן: יש מענה בחוק היום להוצאות קבועות לפי ימי מילואים, גם לנו יהיה מענה להוצאות קבועות.

יצחק פינדרוס: אין מענה להוצאות קבועות.

רועי כהן: יש מענה להוצאות קבועות גם בפיצויים של היום.

נעה בן שבת: המענה הוא למעסיק, שים לב למי המענה.

רועי כהן: לא, בימי מילואים המענה הוא לעצמאי.

רועי כהן: בימי המילואים המענה הוא לעצמאי.

רועי כהן: תוספת של 25%, יודעת את זה נועה.

נעה בן שבת: אבל זה לא ניתן לשכיר.

רועי כהן: ניתן לעצמאי.

רועי כהן: הנה, תגידי, ניתן לעצמאי.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: תודה רועי, תודה רבה.

אפרת רייטן: טובה, רצית לומר משהו.

טובה ווסר: רק רציתי להגיד לעניין התחשיב, שיהיה ברור.

טובה ווסר: גם אם העלות תהיה גבוהה יותר, כל אחד יהיה זכאי.

טובה ווסר: חשוב מאוד להבהיר את זה.

קרן ברק: לא, זה הבנו, שזה לא סכום סגור.

אפרת רייטן: בסדר.

אפרת רייטן: שממנו אנחנו נגזור למטה.

אפרת רייטן: ברור, בסדר גמור.

אפרת רייטן: מר רמי בז'ה, יושב ראש פורום העצמאים, הסתדרות העובדים הלאומית.

רמי בז'ה: לא לאומית.

אפרת רייטן: לי כתוב לאומית.

אביר קארה: מי שעושה יותר נזק.

אביר קארה: ההסתדרות הכללית עושה יותר מזק מהלאומית.

אפרת רייטן: עד שאתה תשב פה ותשנה ותמחק את שניהם.

אביר קארה: לא, אנחנו נעביר עכשיו הצעת חוק לחופש להתאגדות.

אביר קארה: אנשים יתאגדו מרצון תחת מקומות מסוימים, ולא בכפייה כמו שההסתדרות עושה.

רמי בז'ה: אני חשבתי שאביר קארה נבחר לכנסת בשביל לעבוד בשביל עצמאים, לא בשביל לעבוד נגד השכירים.

רמי בז'ה: אבל הוא בוחר לעשות את זה כל הזמן.

רמי בז'ה: זו זכותו.

רמי בז'ה: אנחנו נראה איך זה ישתלם לו מאוד בבחירות הבאות.

אביר קארה: למה?

אביר קארה: אתה חושב שההסתדרות עובדת - - -

רמי בז'ה: בכל בית בישראל יש גם עצמאי וגם שכיר.

רמי בז'ה: אז אם אתה תדרך על השכירים בדרך הזו, אתה לא תגיע רחוק, אביר קארה.

אביר קארה: רמי בז'ה, אתה חושב שההסתדרות עובדת למען השכירים או למען מישהו במדינה?

רמי בז'ה: כדאי שתעשה את העבודה שלך, כי בשביל זה נבחרת.

אביר קארה: רק היום בבוקר אנחנו רואים מה שהם עושים בנמל אשדוד, זה שביתה.

רמי בז'ה: אתה מספר לנו כל הזמן שאתה עולה לראש הממשלה נפתלי בנט ומספר לנו מה אתה אומר לו.

אביר קארה: כדי לפגוע בכל בית במדינת ישראל.

רמי בז'ה: אבל אתה לא אומר מה הוא מספר לך.

אביר קארה: רמי בז'ה, אתה שותף של ההסתדרות.

אביר קארה: אתה שותף של ההסתדרות.

רמי בז'ה: אותנו מעניין מה הוא אומר.

רמי בז'ה: כי הבנו שלך כוח אין.

אביר קארה: אותו גוף שפוגע בעצמאים.

רמי בז'ה: הבנו כבר שלך כוח אין.

רמי בז'ה: את זה כבר הבנו.

אביר קארה: רמי בז'ה, אתה בדיוק, אתה מציג - - -

רמי בז'ה: למרות איך שאתה נראה אני אומר לך, למרות איך שאתה נראה בריון גדול - - -

אביר קארה: אתה נציג הטבעונים בזוגלובק.

רמי בז'ה: אתה נבחרת בשם העצמאים ובשם העצמאים אתה לא עושה כלום.

אביר קארה: רמי בז'ה, אתה נציג הטבעונים בזוגלובק.

רמי בז'ה: כל הדיון הזה, גברתי יושבת הראש, כל הדיון הזה - - -

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: רמי, אני מבקשת לנשום.

רמי בז'ה: לא אני התפרצתי גברתי, אני קיבלתי את זכות הדיבור.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אביר קארה: נציג ההסתדרות זה נציג הטבעונים בזוגלובק.

רמי בז'ה: אז אני מבקש שתשתיקו אותו.

אביר קארה: לא רק שאתה לא עשית כלום עד היום, אתה רק עושה נזקים.

קרן ברק: רמי בזכות דיבור.

קרן ברק: מה פתאום, רמי בזכות דיבור.

אביר קארה: אתה רק עושה נזקים בכל מקום שאתה הולך אליו.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אביר קארה: ההסתדרות הקימה את פורום העצמאים בהסתדרות כדי להשמיד את מה שאנחנו עושים וכדי להשמיד את החופש, את השוק החופשי שאנחנו רוצים לקדם.

אפרת רייטן: אני מבקשת, תודה רבה.

רמי בז'ה: אחרי שמצאנו שהבעיה - - -

אפרת רייטן: רמי, רמי, תמתין.

אביר קארה: הפכת להיות עבד נרצע של ההסתדרות.

אפרת רייטן: תמתין, תנשום עמוק שנייה.

רמי בז'ה: אני?

קרן ברק: אבל הוא מכתים את כל חברי הכנסת בסגנון הזה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: מי אמר שבנט לא מוכשר?

יצחק פינדרוס: תראו איזה מפלגה צבעונית הוא מביא לנו לכנסת.

קרן ברק: כל חברי הכנסת אחרי זה חושבים שהם מדברים בסגנון כזה.

קרן ברק: זה לא מתאים.

אפרת רייטן: תודה קרן.

אפרת רייטן: גם לך.

אפרת רייטן: אני מבקשת לשמוע עכשיו את דבריך, בלי שיפריעו לך.

אפרת רייטן: מי שיפריע לך, אנחנו נוציא אותו החוצה.

רמי בז'ה: מותר להפריע לי, זה בסדר.

רמי בז'ה: רק לא מי שנמצא בצד שלי, כי זה כבר ירי בנגמ"ש.

אפרת רייטן: רמי, רמי.

אביר קארה: אני לא נמצא בצד שלך, אתה בצד של ההסתדרות, אתה לא בצד שלי.

קרן ברק: די, נו.

אפרת רייטן: כיבינו את הלהבות.

אביר קארה: את ההסתדרות צריך לפרק, לא לחזק.

רמי בז'ה: גברתי יושבת הראש.

אביר קארה: אתה שומע?

אביר קארה: את ההסתדרות צריך לפרק.

קרן ברק: הכנסת נראית במערומיה בגלל סגנון כזה.

קרן ברק: אי אפשר שחברי כנסת ידברו ככה.

קרן ברק: תעצרי אותם.

אפרת רייטן: אני אומרת לכם שבסוף - - -

אביר קארה: אתה לא יכול להיות בצד שלי, אתה בצד של ההסתדרות.

אפרת רייטן: רגע, חברים.

קרן ברק: תוציאו חברי כנסת שמדברים ככה.

אפרת רייטן: אני אומרת לכם שבסוף, הזמן הוא מוקצב.

אפרת רייטן: עוד שעה הדיון הזה יסתיים.

אפרת רייטן: אתם רוצים לבזבז את זה על ויכוחים כאלה ובסוף לא יצא מכאן שום דבר אופרטיבי.

אפרת רייטן: אני מבקשת מכם.

אפרת רייטן: רמי, קדימה.

רמי בז'ה: מה שמכנע אותי לוותר על כל מה שרציתי להגיד על ימי הבידוד, כי באמת רועי ביטא את זה בצורה מושלמת, גם בוועדה הקודמת וגם בוועדה זו.

רמי בז'ה: אז קודם כל אני מברך על היותך.

רמי בז'ה: כי את באמת, גם בדיון הקודם, שאני הולך איתו כבר יומיים בראשי ובליבי, כי נאמרו כאן דברים מדהימים, גם ממך וגם מחבר הכנסת ביטון.

רמי בז'ה: והאמת?

רמי בז'ה: מכל חברי הכנסת שישבו, כולל מזה שכנראה לא אוהב אותי או אוהב אותי פחות.

אביר קארה: אוהב אותך מאוד, אתה רק טועה.

רמי בז'ה: שאמר דברים מושלמים.

קרן ברק: לא, אפרת, די.

קרן ברק: אפרת, יש לך סמכות להוציא חברי כנסת גם.

אפרת רייטן: באופן אישי, אני מבקשת ממך.

אפרת רייטן: אני לא אוכל לתת לך ככה.

אפרת רייטן: באמת, בוא.

אפרת רייטן: התחלת יפה, תתקדם.

רמי בז'ה: חבריי, חברי הכנסת, תראו, הממשלה הזו אנחנו יודעים שהיא עומדת על קול אחד.

רמי בז'ה: זאת אומרת שהכוח שלכם ככל חברי הכנסת שדיברו כל כך לטובתנו וכל כך טוענים שאנחנו צודקים בכל מה שאנחנו אומרים, יש לכם כוח של יותר מאחד.

רמי בז'ה: הייתם לפחות 10 כאן ודיברתם נהדר.

רמי בז'ה: אני אומר שוב, כולם דיברו נהדר.

רמי בז'ה: יותר טוב מאתנו, לא נעים לי לומר.

רמי בז'ה: זאת אומרת שכולם חכמים, כולכם נבונים, כולם יודעים את התורה.

אפרת רייטן: בסך הכל ייצגנו את הציבור.

רמי בז'ה: רק אתם יושבים על השלטר ואתם צריכים להורות למשרד האוצר כנראה מה לעשות.

רמי בז'ה: יושב כאן גם שפיגלר.

רמי בז'ה: שפיגלר מנכ"ל הביטוח הלאומי כמובן, כמו שמו, הוא גם חלוץ, הוא גם שוער, הוא גם שחקן ההגנה שלנו, רק לא מוסרים לו את הכדור או המאמן לא נותן לו לשחק.

רמי בז'ה: כי בעובדה, הוא גם מייצג אותנו נאמנה ונהדר.

רמי בז'ה: ואני לוקח דווקא מהדיון הקודם משהו.

רמי בז'ה: כולכם דיברתם נהדר, אבל נכנס לכאן דווקא חבר כנסת צנוע, דיבר, נדמה לי מקלב מש"ס.

רמי בז'ה: שאמר דברים בשקט ונורא פשוט, הוא אמר.

אפרת רייטן: יהדות התורה.

רמי בז'ה: מיהדות התורה הוא?

רמי בז'ה: סליחה, מחילה.

רמי בז'ה: הוא דיבר דברי טעם.

רמי בז'ה: כי הוא דיבר על דבר נורא פשוט.

רמי בז'ה: היה נחסך פה כל השולחן העגול הזה והקודם אם הייתם משכילים בממשלת ישראל הזו, ממשלת השינוי הזו, שאני, אגב, גב' אפרת רייטן, תומך בה.

רמי בז'ה: רק היא לא תומכת בי, לצערי הרב.

אפרת רייטן: גם היום עם החוק הזה?

רמי בז'ה: גם היום עם החוק הזה.

קרן ברק: כי הוא פעיל פוליטי.

רמי בז'ה: קודם כל, התחושה הזאת שעושים לנו טובה.

אפרת רייטן: לא, לא, עזוב תחושה.

רמי בז'ה: שרועי צריך ללכת לבג"צ והוא אומר שהשופט מבקר את הממשלה ומנכ"ל הביטוח הלאומי תומך בנו, כולם תומכים בנו.

רמי בז'ה: התחושה הזאת שעושים לנו טובה ונותנים לנו מתנות.

אפרת רייטן: אז עזוב תחושה.

אפרת רייטן: אף אחד לא נותן לכם מתנות.

רמי בז'ה: יש פה תיקון עוול של 73 שנה, לא של הממשלה הזאת.

אפרת רייטן: נכון, אני מסכימה איתך.

רמי בז'ה: אבל ההבדל היחיד שבממשלה הזאת, א' יושב שר, סגן שר, סליחה, מטעם העצמאים.

רמי בז'ה: שאני מצפה שיעשה את זה, בדיוק כמו שאחרים יודעים ללכת עד הקצה בעניין הזה שלנו.

רמי בז'ה: וציפיתי שזה יקרה בדמות רשת ביטחון לעצמאים כבר בתקציב.

אביר קארה: העברנו הצעת חוק כזה, אחרי 29 שנים, בפעם הראשונה בכנסת הזאת.

רמי בז'ה: תודה לך על מה שהעברת.

רמי בז'ה: בוא נדבר על מה שלא העברת.

אפרת רייטן: אבל זה נכון, הוא צודק אביר.

אביר קארה: עברה הצעת חוק כזאת בכנסת.

רמי בז'ה: אני מודה לך מאוד על זה, על מה שאתה עושה.

אביר קארה: עכשיו רמי, אני אומר לך, נציג העצמאים הוא לא נציג ההסתדרות והוא לא נציג הקומוניסטים שיש במדינת ישראל.

קרן ברק: אפרת, אפרת, אפרת.

רמי בז'ה: אחרי שהבנו שהבעיה במדינה זה ההסתדרות - - -

אפרת רייטן: קרן, תודה, אבל אני - - -

קרן ברק: בסדר, אבל הוא הופך את הדיון הזה לשוק, כמו תמיד.

אביר קארה: ואני אגיד לך שמהיום הראשון, מהיום הראשון אתם פוגעים יום יום בבעלי עסקים ובעצמאים בישראל.

רמי בז'ה: סליחה, לא לכבודי לשבת עם הבן אדם הזה שלא נותן לי לדבר.

קרן ברק: אתה צודק לגמרי, גם לא לכבודי.

רמי בז'ה: אני מודה לכם מאוד מאוד על ההזדמנות.

רמי בז'ה: תודה רבה, שלום.

אפרת רייטן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רמי.

אביר קארה: אתה יכול ללכת.

קרן ברק: תודה רמי על הקול החשוב הזה.

אביר קארה: אתה יכול ללכת, אתה עושה נזק לכל עצמאי בישראל.

אפרת רייטן: אביר, אביר, אביר.

קרן ברק: לא לכבודנו לשבת עם בריונים פה.

אפרת רייטן: תודה קרן.

אפרת רייטן: אביר.

רמי בז'ה: לא לכבודי.

רמי בז'ה: לא לכבודי.

אפרת רייטן: תודה רמי.

אביר קארה: את גם יכולה ללכת, זה יהיה נהדר.

קרן ברק: אתה צודק לגמרי.

אביר קארה: את גם יכולה ללכת.

אפרת רייטן: אני רוצה רק להגיד לך משהו.

אפרת רייטן: אין לי בעיה, אתה יודע, אנחנו עושים כאן דיונים עם הרבה מאוד מחלוקות.

אפרת רייטן: אבל עוד פעם להגיע לכאן ולקרוא לאנשים פה כאילו בשם גנאי קומוניסטים.

אביר קארה: קומוניסטים.

אפרת רייטן: באמת, אני לא מצליחה להבין את ההיגיון ומה זה תורם לך ולנו כאן.

קרן ברק: הוא לא הבין מה אמרת.

אפרת רייטן: קרן, באמת, תודה רבה.

קרן ברק: הוא פשוט לא הבין.

קריאה: כי את הבנת, אני הבנתי.

קריאה: הוא לא הבין.

קרן ברק: תכתבי לו עם ניקוד.

קרן ברק: כן.

אפרת רייטן: את לא רוצה?

קריאה: גם כן, עוד אחת.

אפרת רייטן: אביעד הומינר, קרן ברל כצנלסון.

אביר קארה: אני מזכיר לך שקראת את כל החומרים שהעברתי שנה שעברה ועבדת על כל דבר שהבאתי לך.

קרן ברק: אתה לא יודע לכתוב ואתה לא יודע לקרוא.

אפרת רייטן: אבל עכשיו זה הפך להיות דיון שלכם אישי ומערכת היחסים שלכם.

קרן ברק: אתה תת רמה של בן אדם.

קרן ברק: אתה מבייש את הבניין הזה.

אפרת רייטן: לא בטוח שזה מעניין אותנו.

אפרת רייטן: קרן, קרן.

קרן ברק: כל המהות שלך, אתה פשוט מבייש את הכיסא שלנו כאן.

אפרת רייטן: אני מרגישה כמו טלנובלה.

קרן ברק: ושם עלינו כתם שחור בסגנון, באיך שאתה נראה, באיך שאתה מדבר.

אפרת רייטן: זה משהו במערכת היחסים שלכם, היא כמו טלנובלה.

קרן ברק: חס ושלום.

אפרת רייטן: זה כל פעם אתם באים לכאן וממשיכים כאן בעוד איזה פרק.

אפרת רייטן: שמתחיל לסקרן אותי.

קרן ברק: אני לא פוגשת אנשים כמוהו בחיים שלי.

אפרת רייטן: לראות את יחסי האיבה אהבה האלה.

אפרת רייטן: אז אולי נעשה דיון מיוחד ונפתח.

רועי כהן: לנו חשוב לקדם את זה.

רועי כהן: באמת, אנחנו עכשיו, אני לא אתעסק פה בכתרים וכל זה, לפתור את הבעיות האלה.

אפרת רייטן: תודה רועי, שהחזרת אותנו לתלם.

אפרת רייטן: בבקשה, אביעד.

אביעד הומינר: האמת שהתחלואה היום במדינת ישראל היא הכי גבוהה מכל המדינות בעולם.

אביעד הומינר: אולי חוץ מדנמרק וכמה מדינות איים.

אפרת רייטן: כן, היום שמעתי שיש אזהרת מסע מארצות הברית לישראל.

אביעד הומינר: כן.

אביעד הומינר: אבל באמת, הכי גבוהים בעולם.

אביעד הומינר: המשק, כל מי שנוסע בכבישים בישראל מרגיש שהמשק לא באמת עובד.

אביעד הומינר: לפי הנתונים של בנק ישראל יש ירידה בפעילות.

אביעד הומינר: לא כמו בסגרים הכי גדולים, אבל יש ירידה משמעותית.

אביעד הומינר: ובכל זאת, אם משווים למדינות אחרות בעולם הפעילות שעושה ישראל היא לא מספיקה.

אביעד הומינר: לדוגמה, בקנדה המדינה מממנת למי שההכנסות שלו ירדו יותר מ-25% עד 75% מהירידה בפעילות.

אפרת רייטן: לעצמאים?

אביעד הומינר: כן, עסקים ועצמאים.

אפרת רייטן: תגיד, יש לך גם נתונים גם לגבי מתי המדינות האלה התחילו בפיצוי לעצמאים?

אביעד הומינר: רוב המדינות פשוט לא - - -

אפרת רייטן: איזה מדינות בדקת, סליחה?

אביעד הומינר: יש לנו את קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה, ארצות הברית.

אביעד הומינר: בכל המדינות האלה יש איזה שהוא פיצוי שונה, בכל מדינה משהו אחר.

אפרת רייטן: לעצמאים.

אביעד הומינר: כן.

אביעד הומינר: יש הלוואות בערבות מדינה.

אביעד הומינר: יש כסף 300 דולר לחודש בקנדה לעצמאים קטנים, שהפסיקו לעבוד.

אביעד הומינר: בריטניה, המדינה מממנת לעסקים קטנים ובינוניים 14 ימי מחלה באופן מלא.

אפרת רייטן: באופן קבוע ובלי שום קשר לקורונה?

אביעד הומינר: לא, לא, בקורונה.

אפרת רייטן: הכל התחיל בקורונה?

אפרת רייטן: יש לך תאריכים מתי התחילו?

אביעד הומינר: אני יכול להביא.

אפרת רייטן: השיפויים על ימי הבידוד לעצמאים.

אביעד הומינר: אני אביא את זה עם תאריכים.

אביעד הומינר: אבל באמת האומיקרון תפס את כל המדינות קצת בבלבול.

אביעד הומינר: הם לא ידעו מה לעשות איתו.

אביעד הומינר: אבל התעשתו די מהר והם נותנים פיצוי משמעותי לעסקים.

אביעד הומינר: אגב, זה גם קל יחסית, בגלל שלכולם היו תכניות סיוע עד לפני כמה חודשים.

אביעד הומינר: פשוט המשיכו את מה שהיה להם.

אביעד הומינר: העתיקו אותם, עשו קצת אדפטציות ועשו את זה.

אפרת רייטן: אבל אתה מדבר איתי עכשיו על פיצויים, לא על ימי בידוד.

אביעד הומינר: לא, כל מדינה זה פשוט קצת עובד אחרת.

אביעד הומינר: חלק מהמדינות, המנגנון שלהן עובד אחרת.

אביעד הומינר: אבל בסוף בסוף המדינות המשיכו את המנגנון שהיה להם לפני כן.

אביעד הומינר: אגב, גם לשכירים בגרמניה לדוגמה, מה שאנחנו מכירים המודל הגרמני ממשיך גם לעכשיו.

אביעד הומינר: המעסיקים יכולים, הם לא חייבים או לפטר את העובדים או לשלם להם באופן מלא.

אביעד הומינר: הם יכולים לעשות את הסיפור של המודל הגרמני, של העסקה חלקית.

אביעד הומינר: והמדינה מפצה על זה.

אביעד הומינר: הם פשוט, המדינות רוצות שהמשק יתפקד.

אביעד הומינר: הבינו, אנחנו הבנו בשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות.

אפרת רייטן: ולשמר את העובדים בעבודות.

אביעד הומינר: בדיוק.

אביעד הומינר: כמה חשובה התמיכה של המדינה.

אביעד הומינר: ולכן המדינות המשיכו את תכנית הפיצויים שלהם.

אביעד הומינר: בישראל לצערי הממשלה התעוררה קצת מאוחר.

אביעד הומינר: הצעד הזה שעושים כאן היום הוא סופר חשוב וסופר משמעותי, אבל צריך יותר מזה.

אביעד הומינר: אני סתם אתן דוגמה, אני מכיר מאנשים לידי, ימי המחלה של שכירים כבר נגמרים.

אביעד הומינר: אנשים אחרי שנתיים של פעילות, עשינו איזה חישוב, אין נתונים על זה רשמיים בגלל שזה לא עובר דרך ביטוח לאומי, אלא זה עובד מול המעסיק.

אביעד הומינר: אבל עשרות מיליונים, לקחתי את כל המבודדים שהיו בישראל וכל המאומתים שהיו בישראל, זה יותר כנראה מ-50 מיליון.

אביעד הומינר: לפי חישוב פשוט יחסית.

אביעד הומינר: יותר מ-50 מיליון ימי מחלה שבוזבזו כאן.

אביעד הומינר: זה כמות אדירה של ימי מחלה.

אביעד הומינר: אין כבר לאנשים ימי מחלה.

אביעד הומינר: אני עכשיו ואשתי, אנחנו בבית, מתחלקים עם שני הילדים בבית, כי אין להם מעון.

אפרת רייטן: אה, בגלל הסיפור של המעונות.

אביעד הומינר: כן, בגלל שהגננות חולות.

אביעד הומינר: ימי המחלה של עובדים נגמרים.

אביעד הומינר: המעסיקים צריכים לממן כמות פסיכית של ימי מחלה.

אביעד הומינר: זה יפה שהמדינה משתתפת, אבל היא משתתפת חלקית.

אביעד הומינר: וחייבים לתת לדברים האלה מענה.

אביעד הומינר: כאילו, זה דרמטי שהמדינה באמת תבין שזה צורך אקוטי.

אביעד הומינר: אנחנו כולנו מקווים שעוד שבועיים אנחנו נצא מהגל הזה.

אביעד הומינר: אבל צריך שנצא מהצד השני גם שעסקים ימשיכו לפעול, גם שלשכירים יהיה כסף כדי לחיות.

אביעד הומינר: ואגב, אנשים גם צריכים ימי מחלה סתם ככה.

אביעד הומינר: ילדים קטנים חולים, אנשים חולים מידי פעם, הם צריכים שיישארו להם ימי מחלה.

אפרת רייטן: כמה יום מחלה יש בדרך כלל לשכיר?

אביעד הומינר: צוברים 18 בשנה.

אפרת רייטן: 18 ימים בשנה.

טובה ווסר: זה בלי ההסדר המיטיב.

טובה ווסר: כן?

אביעד הומינר: כן, נכון.

אפרת רייטן: מה זה ההסדר המיטיב?

טובה ווסר: יש הסדרים מיטיבים.

אביעד הומינר: בעיקר לעובדי מדינה.

אביעד הומינר: נכון.

אביעד הומינר: עובדי מדינה בעיקר.

אפרת רייטן: שאז מגיע להם עוד כמה?

אביעד הומינר: עובדי מדינה, זה נכון בהייטק.

אביעד הומינר: זה תלוי במקום עבודה ספציפי.

נעה בן שבת: החוק מחייב רק 18 ימים.

אביעד הומינר: בקיצור, הסיפור הזה גם של, אגב, של מובטלים מה אנחנו עושים איתם?

אביעד הומינר: אנשים שעכשיו יוצאים לחל"ת?

אביעד הומינר: הסיפור של ימי המחלה, גם כלפי המעסיק וגם כלפי העובד.

אביעד הומינר: והדבר הכי דרמטי של מעסיקים ועצמאים, של ירידה בפדיון שלהם.

אביעד הומינר: חייבים לתת לזה איזה שהוא מענה.

אביעד הומינר: אי אפשר לחכות עד לעוד חודשיים שנראה מה הנזק שקרה שם.

אפרת רייטן: כן, מאה אחוז.

אפרת רייטן: תודה רבה אביעד.

אפרת רייטן: קרן?

קרן ברק: אני רוצה פשוט לחדד את מה שאביעד אמר.

קרן ברק: קודם כל, אני גם אחדד את מה שמישהי ממשרד האוצר אמרה.

קרן ברק: ברור לנו שלפי כמות הבקשות יינתנו התשלומים האלה.

קרן ברק: זאת אומרת, ברור שזה לא הסכום הכולל, אלא לפי הערכה.

קרן ברק: זה ברור.

קרן ברק: הבעיה שלנו, וזה, סליחה שאנחנו מפילים את הכל על החוק הזה, הבעיה שלנו שבעצם להבדיל מהגלים הקודמים, שבהם היו עוד פיצויים לעסקים.

קרן ברק: זאת אומרת, היה פטור מתשלומי ארנונה, היה מענקים אישיים לעצמאים.

קרן ברק: והיה את הפיצויים על ההוצאות הקבועות.

קרן ברק: זאת אומרת, היה לכל עצמאי, אפרת, זה חשוב שתקשיבי.

אפרת רייטן: כן, כן, אני מקשיבה.

קרן ברק: היה לכל עצמאי עוד סך שלם של דברים שהוא יכול היה לקבל כדי לשרוד עם הראש מעל המים.

קרן ברק: הרי זה מה שאמרנו.

קרן ברק: אנחנו עכשיו רוצים להשאיר את העצמאים חיים ונושמים, עם הראש מעל המים.

קרן ברק: שלא יקרסו וייסגרו.

קרן ברק: זאת המטרה שלנו.

קרן ברק: החשיבות בזה שהם יישארו פתוחים היא שאם לא ייסגרו, שהם ימשיכו גם לשלם מיסים, שהם ימשיכו להעסיק אנשים.

קרן ברק: ימשיכו לפרנס את משפחותיהם ואת משפחות עובדיהם.

קרן ברק: ויוכלו לשלם מיסים ושהם ימשיכו לחיות ולא לקרוס.

קרן ברק: ובאין זה שאין בעצם את הארנונה ואין הלוואות בערבות מדינה ואין הארכת החזרי הלוואות לבנקים והגרייס בהחזר ההלוואות.

קרן ברק: באין שום מנגנון אחר, אז אנחנו תולים הכל על הסיפור הזה.

קרן ברק: אז בסיפור הזה לפחות בואו ניתן להם כמה שיותר, כדי שהעסק שלהם יוכל להמשיך לחיות.

קרן ברק: אז אם אנחנו עושים את החישוב בואו נעשה חישוב - - -

אפרת רייטן: צריך את התזרים הזה, לעבור להם את הגל.

קרן ברק: בדיוק.

קרן ברק: עם טיפה העדפה למעלה.

אפרת רייטן: צודקת.

קרן ברק: לא לעשות חישוב יהיה חסר בכל עסק להסתכל על השכר הממוצע.

אפרת רייטן: לא להיות קמצן ומדוד.

קרן ברק: על השכר הממוצע ולפי זה לגזור.

קרן ברק: אלא לעשות פרטני לכל אחד.

קרן ברק: ללכת אחורה קצת יותר.

קרן ברק: לתת להם כמה שיותר.

קרן ברק: אם זה מה שאושר, אז לפחות דרך המסגרת הזאת שכבר המדינה נתנה דרך החוק הזה, לתת להם כמה שיותר ולא כמה שפחות.

אפרת רייטן: זה מה שיקרה.

אפרת רייטן: את זוכרת שאמרתי שאני מתחייבת לזה.

קרן ברק: עם עוד אקסטרה של 25%.

קרן ברק: לבדוק כל אחד פרטני.

קרן ברק: פשוט שיישארו חיים.

אפרת רייטן: אבל פרטני הבעיה שלנו שייקח לזה הרבה מאוד זמן.

אפרת רייטן: את לא יכולה.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: אז מאיר, אני סומכת פה על מנכ"ל הביטוח הלאומי.

אפרת רייטן: ולכן, אני חושבת שיש משהו נכון שכבר יש אותו.

קרן ברק: שייתן את המנגנון שישאיר את העסקים האלה חיים, עם כמה שיותר פתיחות.

רועי כהן: אז למה לא 600 שקלים ליום?

קרן ברק: כי זה החמצן היחיד שיש לנו לתת להם היום.

קרן ברק: וזו הבקשה שלי.

אפרת רייטן: תודה רבה קרן.

אפרת רייטן: הגר יהב, מנכ"לית נשיאות המגזר העסקי.

הגר יהב: תודה גברתי יושבת הראש.

הגר יהב: אז באמת, הקלאסיקה של מאוחר מידי, מעט מידי.

הגר יהב: אבל אני רוצה, בהמשך לנתונים שאביעד אמר.

הגר יהב: בחוק המקורי אנחנו ממש התאמצנו ונלחמנו.

אפרת רייטן: החוק המקורי אנחנו מדברים על השכירים עכשיו.

הגר יהב: על השכירים.

הגר יהב: וזה קורה גם כעת.

הגר יהב: שממשיכים להתייחס לבידוד כמחלה.

הגר יהב: וזו אחת הבעיות הכי משמעותיות בחוקים האלה.

הגר יהב: כי בידוד הוא לא מחלה.

הגר יהב: וברגע שמתייחסים לזה כמחלה ומשתמשים בימי המחלה של העובד, גם העובד מפסיד.

שירלי פינטו קדוש: סליחה שאני קוטעת אותך.

שירלי פינטו קדוש: אבל זה נכון.

שירלי פינטו קדוש: כי עצמאי כשהוא מבודד, הוא לא יכול ללכת לעבודה וכשהוא חולה, הוא הולך.

שירלי פינטו קדוש: לכן זה שונה.

הגר יהב: ועל אחת כמה וכמה בזן שאנחנו חווים כעת.

הגר יהב: שיש אנשים מאומתים שגם הם לא מרגישים חולים.

הגר יהב: ועדיין העובדים שוחקים את ימי המחלה שלהם, כאילו שאין מחלות אחרות בעולם.

הגר יהב: ולא סתם המציאו את ימי המחלה.

הגר יהב: ולקחו את הבידוד ושחקו את הימים האלה.

הגר יהב: זה גם משהו שבסוף יש, המעסיקים, גם בהקשר של שכירים וגם עצמאים, משתמשים, זה כסף שאם אתה רגיל להוציא אותו בתקופה של שנה, פריסה של ימי מחלה במהלך שנה או במהלך שנתיים, אז עכשיו אתה מוציא את זה במסה מיידית.

הגר יהב: וזה גם תזרים מאוד משמעותי.

הגר יהב: בגלל זה הנתונים הם מאוד גבוהים.

הגר יהב: והאמת, אם היינו יכולים לשנות את זה, כי המציאות מוכיחה שכנראה שיש עוד גלים לפנינו.

הגר יהב: וזה לא ייגמר.

אפרת רייטן: טוב, תודה רבה הגר.

אפרת רייטן: אנחנו עוברים רגע לזום.

אפרת רייטן: התאחדות התעשיינים.

אפרת רייטן: עו"ד מוריה ברבי.

מוריה ברבי: שלום לכולם.

מוריה ברבי: אנחנו מברכים על הדיון ועל הנכונות של המדינה להמשיך לתמוך בציבור בעת המשבר המתמשך.

מוריה ברבי: אני רוצה להתחבר למה שאמרו קודמיי, גם מהאוצר וגם מהנשיאות, בדבר השחיקה של ימי מחלה.

מוריה ברבי: נראה שבגל הנוכחי ולאור המאפיינים שלו, של האומיקרון, זה הביא איזה שהוא שינוי מהותי שדורש איזה שהיא חשיבה מחודשת על חוק התכנית לסיוע כלכלי.

מוריה ברבי: החוק הזה, אני מזכירה, החריג באופן אוטומטי כל מי שהוא מאומת.

מוריה ברבי: הצפי לפי הערכות בגל הנוכחי הוא כ-3 מיליון מאומתים.

מוריה ברבי: רובם ללא תסמינים.

מוריה ברבי: מדובר באנשים שהמדינה מונעת מהם לעבוד, אוסרת עליהם לצאת מביתם.

מוריה ברבי: מורה להם לשהות בבידוד.

מוריה ברבי: הם מרגישים טוב ובמקביל היא מחריגה אותם מחוק התכנית לסיוע כלכלי.

מוריה ברבי: צריך לבצע חשיבה מחודשת ולחשוב על פתרון מערכתי שייקח בחשבון גם את הקבוצה הזאת.

מוריה ברבי: ולהפעיל מנגנון בהשתתפות המדינה שתיתן מענה למגזר הפרטי והעסקי.

מוריה ברבי: כבר צוין פה שמעסיקים נדרשים להתמודד עם ירידה חדה בהכנסות, עם היעדרויות של רוב מהעובדים שלהם ויידרשו בבת אחת לשלם מסה של ימי מחלה.

מוריה ברבי: צריך לקחת בחשבון שגם בשלב זה לעובדים רבים לא נותרו ימי מחלה.

מוריה ברבי: אני כן אציין שאנחנו הגשנו עתירה בנושא, שלא נכון להחריג את קבוצת האנשים האלה מחוק הבידוד.

מוריה ברבי: זה אנשים בלי סימפטומים וצריך להתייחס אליהם כמבודדים לכל דבר ועניין ולא להתעלם ממצוקת המעסיקים והעובדים.

אפרת רייטן: לא הבנתי, אבל הם עדיין יכולים להדביק, אפילו שיש להם סימפטומים.

אפרת רייטן: אז למה?

אפרת רייטן: לא הבנתי.

מוריה ברבי: בסופו של דבר מדובר באנשים, חלקם יכולים לעבוד מהבית.

אפרת רייטן: אם הם עובדים מהבית, אז מצוין, אז שימשיכו לעבוד.

מוריה ברבי: אם הם עובדים מהבית.

מוריה ברבי: אבל גברתי, לא כולם יכולים לעבוד מהבית.

אפרת רייטן: לא, אבל את אומרת שהם צריכים לתת להם לצאת החוצה.

מוריה ברבי: אני לא אומרת שצריך לתת להם לצאת החוצה.

מוריה ברבי: אני אומרת שלמרבית האנשים האלה לא נוכו ימי מחלה.

מוריה ברבי: המדינה מורה להם להישאר בבית.

אפרת רייטן: לא, לא, דיברת על האנשים שאין להם סימפטומים.

אפרת רייטן: את זה אני מנסה להבין.

מוריה ברבי: רק רגע גברתי, אני אנמק.

מוריה ברבי: אני אומרת שהאנשים האלה שהם לא, המדינה אוסרת עליהם לצאת מהבית.

מוריה ברבי: הם ללא תסמינים.

אפרת רייטן: אבל הם עדיין עם הנגיף.

מוריה ברבי: אבל בסופו של דבר המדינה החריגה אותם מחוק הבידוד.

מוריה ברבי: זאת אומרת, היא שמה אותם - - -

אפרת רייטן: למה המדינה החריגה אותם מחוק הבידוד?

מוריה ברבי: אני מדברת על אנשים שהם נמצאו כמאומתים.

רועי כהן: אנחנו מטפלים בזה.

אפרת רייטן: בסדר, בדיוק.

אפרת רייטן: אוקיי, הבנתי.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: לא, אבל ה-"ללא תסמינים" הזה, זה מה שקופץ לי כל פעם מחדש.

אפרת רייטן: כי זה שהם ללא תסמינים זה לא אומר שהם לא נושאים את הנגיף ולא עלולים לסכן אותי ואותך בחוץ.

אפרת רייטן: או את אמא שלי או את הבן שלי.

מוריה ברבי: זה שהם ללא תסמינים זה אומר לצורך העניין, המדינה עדיין מורה להם לשהות בבידוד.

אפרת רייטן: בוודאי, כי הם נושאים את הנגיף, הם צריכים להישאר בבית.

רועי כהן: נכון.

רועי כהן: ולכן זה יהיה בידוד ולא מחלה.

אפרת רייטן: נכון.

מוריה ברבי: בסדר גמור, אנחנו לא טענו אחרת.

מוריה ברבי: הטענה היא שהמדינה צריכה להתייחס לזה באופן שונה.

אפרת רייטן: זה משהו אחר.

אפרת רייטן: אבל זה לא קשור לכן תסמינים או לא תסמינים, מה זה חשוב?

מוריה ברבי: זה קשור לזה שהאנשים האלה - - -

נעה בן שבת: צריך לשאול על העניין הזה של לשלם מסה של ימי מחלה.

נעה בן שבת: ימי מחלה באים במקום שכר של העובד, אז אני לא מבינה מה פה המסה של התשלום?

נעה בן שבת: את פשוט משלמת לעובד, למרות שהוא נעדר.

נעה בן שבת: אין פה איזה מסה.

מוריה ברבי: משלמים לעובד.

מוריה ברבי: הצפי הוא ל-3 מיליון אנשים שיישבו בבית לאחר שהם נמצאו כמאומתים, חיוביים.

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: אבל המעסיק משלם לו את שכרו למרות שהוא נעדר.

נעה בן שבת: זאת אומרת אין לי פה מסה של תשלום אקסטרה.

מוריה ברבי: תראי, בסופו של דבר הם הוחרגו מחוק הבידוד.

מוריה ברבי: האנשים האלה דה פקטו הם מבודדים.

אפרת רייטן: טוב, תודה רבה לך מוריה.

אפרת רייטן: אני חושבת שכדאי שאנחנו נתחיל.

אפרת רייטן: החוק הוא לא קצר.

אפרת רייטן: ואני חושבת שכדאי שאנחנו נתחיל להקריא אותו.

אביר קארה: אפרת, רק כמה מילים.

אפרת רייטן: אה, סליחה לפני.

שירלי פינטו קדוש: אפרת, אם אני יכולה רק שאלה אחת לפני, דקה.

שירלי פינטו קדוש: אביר, אם אפשר ברשותך?

שירלי פינטו קדוש: אולי דיברתם על זה לפני שהגעתי, אני רק מנסה להבין.

שירלי פינטו קדוש: החישוב של 430 שקלים ליום עבודה, איך הוא הגיע להסכמה ואיך הוא חושב, אם אפשר.

אביר קארה: לא הגיע להסכמה.

אפרת רייטן: א', באמת הוא לא הגיע להסכמה.

אפרת רייטן: והדבר השני שבאמת הסברנו את זה מקודם.

אפרת רייטן: אולי נועה תחזרי על זה במילה.

נועה שוקרון: כן, אני אחזור במילה.

נועה שוקרון: זה לקוח מחוק שחוקק במאי, במסגרת תקנות מס רכוש לעניין מבצע שומר חומות.

נועה שוקרון: באותו מבצע בעצם לקחו את השכר החציוני, שעמד על 390 ליום באותו הזמן.

נועה שוקרון: ובעקבות דיונים בוועדת הכספים הוחלט להרחיב את הסכום הזה ל-430.

נועה שוקרון: אנחנו השתמשנו בסכום המורחב כ- benchmark לעניין החוק הזה.

נועה שוקרון: ומכאן המספר ומכאן גם העיקרון המתודולוגי של יום ותעריף קבוע.

אפרת רייטן: תודה רבה נועה.

אפרת רייטן: אביר?

אביר קארה: אפרת, א', אני רוצה לומר ככה: אנחנו במשך שנתיים כמעט צעקנו את הנושא הזה של ימי בידוד וימי מחלה של עצמאים.

אביר קארה: היה צו בריאות העם של השר ליצמן, זה היה ממש בהתחלה.

אביר קארה: עוד ליצמן היה שר בריאות אז, ולא הגענו להסכמות בנושא הזה.

אביר קארה: עכשיו הגענו להסכמות שיהיה גם רטרואקטיבי מה-30.6, מהיום שבו הופסקו הימים.

אביר קארה: היה ויכוח מאוד גדול ביני לבין משרד האוצר, ניהלנו על זה משא ומתן די עיקש.

אביר קארה: משרד האוצר הגיע ואמר שהם מוכנים לשלם יום אחד לעצמאים.

אביר קארה: אם היית מחלק את ה-430 האלה על שבעה ימי בידוד או על 10 ימי בידוד - -

רועי כהן: 61 שקלים.

אביר קארה: - - היינו מגיעים לכלום.

אביר קארה: נכון, 61 שקלם.

אביר קארה: הנה, אנחנו גם יודעים להסכים על דברים.

אביר קארה: אבל הסתכלנו מה מקבלים שכירים לעומתם.

אביר קארה: ושכירים צריכים לתת שלושה ימי מחלה משלהם בתוך העניין הזה.

אביר קארה: יש איזה שהוא תשלום חלקי של המדינה שמשתתפת עם המעסיקים.

אביר קארה: פה המקום להגיד שהטענה שלי שהמדינה צריכה להשתתף בכל במקרה הספציפי הזה, כיוון שהמעסיקים הולכים להיות עכשיו בין 2 מיליון ל-5 מיליון ימי מחלה ב-10 לחודש.

אביר קארה: ומעסיקים צריכים לשאת בנטל הזה.

אביר קארה: אני חושב שזה גם אולי לא פייר להוריד את זה מתוך אותו בנק ימי מחלה, גם במקרה הזה של שכירים.

אביר קארה: לא שפתאום הפכתי להיות בצד השני.

אפרת רייטן: קומוניסט עוד רגע אני אקרא לך, תיזהר.

אביר קארה: אני פשוט מבין את הרעיון הזה, שיש פה משהו שהוא חריג ולא רגיל.

אביר קארה: ובמקרה החריג הזה אני חושב שצריך להיות מענה.

אביר קארה: בכל מקרה, ניהלנו משא ומתן.

אביר קארה: אני יכול להגיד לך שכל טלפון שניתקנו אז עלה עוד יום מחלה.

אביר קארה: בסוף הגענו למסקנה שמקצרים את ימי הבידוד משבעה לחמישה.

אביר קארה: עוד לא ידעתם את זה, עוד לא דיברנו על זה.

אביר קארה: אבל שמקצרים משבעה לחמישה ויש ארבעה ימים מלאים.

אביר קארה: עכשיו רק צריך לטפל ולתקן את הנושא הזה של הימים המאומתים פה.

אביר קארה: כי היה פה את ההבדל בין מאומת לבין חולה.

אפרת רייטן: כי הוא היה חשוף, זה ההבדל.

אביר קארה: נכון.

אביר קארה: ובכל מקרה צריך, גם האנשים שצופים בנו, אני חושב שאת אמרת את זה השבוע בעצמך, והיה כאן גם חבר הכנסת מיכאל ביטון.

אביר קארה: צריך להיות ברור מאוד, כל מי שנפגע אנחנו נדאג שיהיה סיוע.

אביר קארה: גם מפה מתוך הכנסת וגם מתוך הממשלה.

אביר קארה: אנחנו נדאג להניח תכנית סיוע כזאת שתספק בעלי עסקים.

אפרת רייטן: אתה יודע מה?

אפרת רייטן: אני לוקחת את זה גם צעד אחד קדימה ויש לי בקשה.

אפרת רייטן: אני יודעת שאתמול כבר פורסם על המתווה לתרבות.

אפרת רייטן: ואני מבינה שהיום זה הולך להיות מפורסם.

אפרת רייטן: יש לי בקשה.

אביר קארה: המתווה הזה לא מספיק טוב.

אפרת רייטן: זה מה שרציתי להגיד.

אביר קארה: והוא לא נותן מענה לכולם.

אביר קארה: אנחנו נפעל שיהיה מענה וכל מי ששומע אותנו מעולם התרבות, אני יודע שיש הרבה פה בזום.

אביר קארה: קחו בחשבון שאנחנו יודעים שאותו מפיק שעכשיו אין אירועים, אז הוא לא נמצא בהפקת אירועים.

אביר קארה: הוא לא מוציא כרטיס אשראי, הוא לא נמצא בדוחות האשראי של מדינת ישראל.

אביר קארה: אתם יודעים, רוצים להסתכל על הנתונים ועל דוחות האשראי.

אביר קארה: אבל אמן ילדים, שלוקח במזומן או בצ'ק, לא נמצא שם.

אביר קארה: אנחנו צריכים למפות את זה בצורה יותר טובה ויותר מיטבית ואנחנו נעשה את זה.

אביר קארה: ואני מקווה שאנחנו נביא בשורות טובות ממש בימים הקרובים.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: עוד זום אחד לפני שאנחנו נתחיל לעבור על החוק.

אפרת רייטן: התאחדות המלאכה והתעשייה, בזום, יוסי אלקובי.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז אני בנתיים אגיד משפט אחד.

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, לא, שר האוצר מאוד קשוב לנושא של עולם התרבות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני דיברתי איתו דומני רק אתמול, אז כן עושים שם מאמצים מאוד מאוד גדולים לעשות את המתווה הזה בצורה מיטבית.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: אבל בעיקר גם לדאוג לקטנים, כמו שהתחלנו לדבר על כך קודם לכן.

אלינה ברדץ' יאלוב: כן, כן, גם על זה דובר.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: בבקשה יוסי.

יוסי אלקובי: תודה רבה גברתי.

יוסי אלקובי: אני מודה לך על המהירות של המפגשים.

יוסי אלקובי: אבל אני רוצה שתביני, אני הייתי בדרך להגיע פיזית למקום.

יוסי אלקובי: לצערי, נבצר ממני כי קיבלתי טלפון ממנהל העבודה שלי שהוא חיובי לקורונה.

יוסי אלקובי: אני מעסיק כ-15 עובדים.

יוסי אלקובי: כולם הבוקר יצאו לבדיקה, חוץ ממני, שרציתי להיות בזום ולהשמיע את זעקתי.

יוסי אלקובי: הנזק של המפעל שלי עומד על 150,000 שקלים.

יוסי אלקובי: אני רוצה שתביני דבר אחד.

יוסי אלקובי: אני לא בא להלין על הבעיה שלי, כי אני 50 שנה עצמאי, יכול להרשות לעצמי לשאת ולא להפיל את זה על כתפיה של מדינת ישראל.

יוסי אלקובי: הזעקה שלי היא זעקה של אותם עסקים קטנים שנפתחו לפני שנה, שנתיים, שלוש, שהם באמת נכנסו לבעיה כלכלית קשה ושמבטיחים להם 430 שקלים.

יוסי אלקובי: אני מציע למשרד האוצר שלא ייתן את הכסף הזה.

יוסי אלקובי: הכסף הזה, זה פשוט חבל.

יוסי אלקובי: הם לא יחזיקו מעמד.

יוסי אלקובי: זה לא נכון לעשות.

יוסי אלקובי: אני חושב שההוצאות הן לא רק אותו יום של 430.

יוסי אלקובי: יש מסביב הרבה דברים.

יוסי אלקובי: לדוגמה, בעסק שלי, אני נתתי נתונים עליו.

יוסי אלקובי: אבל אני, שוב פעם, אני החזרתי ב-31 בדצמבר את המענקים, ביקשו ממני, החזרתי אותם מיד.

יוסי אלקובי: היה לי את הכסף, הרשיתי לעצמי.

יוסי אלקובי: אני לא צריך כסף מהמדינה.

יוסי אלקובי: אני אדם מסודר.

יוסי אלקובי: אבל הזעקה שלי, אני מייצג עסקים קטנים בהתנדבות מלאה להגיד כאן בפנייך גברתי שהגיע הזמן לבדוק את הדברים וזה אפשרי.

יוסי אלקובי: מר שפיגלר אמר דברים נכונים מדם ליבו, כאחד מאתנו.

יוסי אלקובי: אני חושב שצריך לפעול אחרת.

יוסי אלקובי: אין זמן, לא למשוך את זה.

יוסי אלקובי: כל העסקים הקטנים מדממים, הם החוליה החלשה של מדינת ישראל והיא ששילמה הרבה מיסים לקופת המדינה.

יוסי אלקובי: ופה מתבקש לעזור, כי אחרת לא יהיה מי שייצר חלקים לכיפת ברזל, למרכבה ועוד כהנא וכהנא.

יוסי אלקובי: אז אני חושב שבאמת הדיון הזה הוא מאוד מאוד פורה, אבל השאלה, לא עיקר המדרש, אלא המעשר.

אפרת רייטן: לוח הזמנים והמיידיות.

יוסי אלקובי: עשו למען העסקים הקטנים, כי זה בדמנו.

אפרת רייטן: תודה רבה לך על הדברים האלה.

אפרת רייטן: ושוב, אנחנו באמת חושבים שאחד המבחנים שהחוק הזה והממשלה יעמדו בפניו זה המהירות והמיידיות כדי לייצא וכדי שאפשר יהיה ליישם את החוק.

אפרת רייטן: אז נועה, תרצי שנתחיל להקריא?

אפרת רייטן: אני כבר אומרת שאנחנו לא נספיק היום להגיע להצבעה.

אפרת רייטן: אנחנו נתחיל לעבוד על נוסח החוק.

אפרת רייטן: אני גם אקיים בימים הקרובים וכבר מיד אחרי הדיון הזה פגישות שנקבעו לנו מול משרד האוצר.

אפרת רייטן: עם ההערות שעלו גם בדיון הזה, גם בדיון הקודם ובשיחות בינינו, כדי לעשות שינויים נוספים.

אפרת רייטן: ולכן ההצבעה, אני חושבת שאנחנו נקבע דיון נוסף בום שני כבר, כדי שאפשר יהיה להגיע להצבעה.

מאיר שפיגלר: יושבת הראש, לא לשכוח, אנחנו אמנם מתואמים עם נועה מאגף התקציבים, כיוון שבסוף אנחנו צריכים להוציא את זה מן הכוח אל הפועל ורוצים לעשות את זה שעה אחת קודם ולא לאחר מכן.

מאיר שפיגלר: ויש לנו גם כן דברים, אנחנו נמצאים איתם בדין ודברים.

מאיר שפיגלר: אני מקווה שהכל יסתדר לקראת יום שני.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: נועה, בבקשה.

גל כהן: חוק התכנית לסיוע לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה).

גל כהן: תיקון כותרת פר' ו'1.

נעה בן שבת: זאת אומרת, כל הפרק הזה, מה שהיה היום פרק של דמי בידוד הוא יהיה פרק דמי בידוד לעובדים.

נעה בן שבת: ואחריו יבוא, נראה בהמשך להצעת החוק, פרק של דמי בידוד לעצמאים.

גל כהן: תיקון סעיף 26א.

גל כהן: ברישה, במקום "בחוק זה" יבוא "בפרק זה".

במקום פסקה  יבוא: הוא המציא למעסיקו אישור המעיד כי מתקיים לגביו אחד מאלה:

במקום פסקה  יבוא: הוא קיבל שתי מנות חיסון ובמועד תחילת תקופת הבידוד טרם חלפו שבעה ימים מהמועד שבו קיבל את מנת החיסון השנייה.

אפרת רייטן: את רוצה לתת הסבר לסעיף הזה?

אופיר כץ: אולי אני אסביר?

אפרת רייטן: אוקי, בבקשה.

אופיר כץ: סעיפים א' ו-ב' הם קיימים היום בחוק.

אופיר כץ: פשוט בגלל שהוספנו את ג' אז פיצלנו את זה בצורה נוחה יותר.

אופיר כץ: בעצם ההגדרה הזאת מדברת על עובד בבידוד מזכה.

אופיר כץ: אם אתם זוכרים, בתיקון הקודם עשינו הבחנה בין עובד שהתחסן, זאת אומרת שעשה את כל מה שהוא יכול לעשות בשביל להיות פטור מבידוד.

אפרת רייטן: לגבי השכירים, הוא בתוקף היום.

אפרת רייטן: כן.

אופיר כץ: זה החלק שמדבר על השכירים.

אופיר כץ: ובשביל שימשיך את הרציונל שמי שעשה את כל מה שהוא יכול היה לעשות בשביל להיות פטור מבידוד ולחסוך את העלויות שנגרמות מזה, אבל עדיין חייב להיות בבידוד - יש קטגוריה אחרת של זכאות מלאה לדמי בידוד ולא אחרי הפחתה של 75%.

אופיר כץ: פה אנחנו מדברים על מי שבעצם התחיל בתהליך החיסון.

אופיר כץ: בין אם הוא עשה חיסון ראשון ועוד לא הגיע הזמן לשני או עשה שני ועוד לא הגיע הזמן לשלישי.

רועי כהן: רק שלא תתקע אותנו בגלל זה שהם ילכו לבג"צ בגלל הדבר הזה.

רועי כהן: בגלל התיקון הזה שאתה רוצה לעשות.

רועי כהן: ואז ילכו אלה שלא מחוסנים ואז בצורה כזאת או אחרת - - -

נעה בן שבת: לא, אבל הוא לא עושה שינוי.

נעה בן שבת: השינוי שהוא עושה פה זה שינוי טכני.

אפרת רייטן: הוא כבר קיים.

אופיר כץ: זה סעיף קיים.

אופיר כץ: אנחנו הוספנו את ג'.

אופיר כץ: כשכתבנו את החוק לא ידענו שיהיה חיסון שלישי.

אופיר כץ: אז הכנסנו את החיסון השלישי וזה גם אם יהיו עוד חיסונים זה כבר יהיה שמיש.

נעה בן שבת: אבל יכול להיות שזה מייתר, בגלל שאנחנו מדברים באופן כללי, מדבר על כל מנות החיסון הנדרשות, יכול להיות שזה מייתר את ב'.

נעה בן שבת: כי לנו את המקרה של אדם התחיל להתחסן, קיבל מנת חיסון ראשונה.

נעה בן שבת: עוד אפילו לא הספיק, כי עודדו אותו להתחיל.

רועי כהן: לא סתם אני אומר לך את זה, אפרת.

רועי כהן: החיסון השלישי, שימי לב, המספרים, לא הרבה עשו את זה.

אופיר כץ: רועי, זה לא הסוגיה.

רועי כהן: אתה הכנסת את זה עכשיו.

אופיר כץ: זה לא הסוגיה פה אבל, בחלק הזה.

אופיר כץ: זה רק שינוי נוסח שנותן גמישות לתהליכים הבאים שיהיו.

אופיר כץ: ובעצם א' ו-ב' כבר קיימים בחוק.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: הדבר הבא.

גל כהן: בפסקה (5)(ד) ברישה, אחרי "שבתוספת" יבוא "הראשונה".

אפרת רייטן: שזה אומר?

נעה בן שבת: זה אומר שעכשיו, עד היום הייתה לנו תוספת לחוק שבה הופיע אותו טופס שצריך להגיש, טופס ההצהרה.

נעה בן שבת: ועכשיו הוא הופך להיות תוספת ראשונה כי יהיה לנו טופס מקביל לגבי עצמאים.

גל כהן: בהגדרה "עובד שהוא הורה מלווה", בפסקה (4), אחרי "שבתוספת" יבוא "הראשונה".

אפרת רייטן: הורה מלווה, שוב, זו השוואה של אותן זכאויות שיש לשכירים.

אפרת רייטן: רק תזכירו.

נעה בן שבת: לא, לא, אנחנו כרגע בפרק של השכירים.

נעה בן שבת: כרגע התיקונים שאנחנו קוראים אותם הם נוגעים רק לשכירים.

נעה בן שבת: עדיין אנחנו בפרק של השכירים.

אפרת רייטן: אז טוב שאנחנו מדייקות.

נעה בן שבת: אז אמרנו תיקון אחד זה באמת שאנחנו משנים את שם התוספת, זה פשוט עניין טכני.

נעה בן שבת: ועניין נוסף זה שאנחנו מביאים בחשבון את כל מילות החיסון, מדברים על מי שחוסן.

נעה בן שבת: אבל צריך לשקול אני חושבת אם צריך פה את סעיף קטן (ב).

אופיר כץ: זה ברמת נוסח.

אפרת רייטן: תדברו על זה בהמשך.

גל כהן: תיקון סעיף 26ב בסעיף 26ב לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (א1) יבוא:

אפרת רייטן: ועצמאי.

נעה בן שבת: כן, הכוונה היא, אולי את רוצה להקריא את זה כמו שזה ונסביר?

נעה בן שבת: ואז אולי אם נצטרך נתקן את הנוסח.

גל כהן: (א2) עובד שהוא הורה מלווה ועצמאי שהוא הורה מלווה, שנעדרו מעבודתם או חדלו לעסוק בעסקם או במשלח ידם לסירוגין, במהלך תקופת הבידוד של ילדם, לא יופחת התשלום בעד יום העבודה המלא של העובד כאמור בסעיף קטן (א) ובלבד שבהצהרה שמסר העובד למעסיקו לפי חוק זה הוא הודיע על כך שההורה שהוא עצמאי חדל מלעסוק בעסקו או במשלח ידו בשל חובת הבידוד שחלה על ילדם.

גל כהן: וצירף אליה את ההצהרה שהגיש ההורה העצמאי למוסד לפי הוראות סעיף 26כב(ב)(1).

גל כהן: לעניין זה, "עצמאי" ו"עצמאי שהוא הורה מלווה" כהגדרתם בסעיף 26יט.

נעה בן שבת: הם סעיפים חדשים שמוסיפים אותם.

נעה בן שבת: וכאן באמת יש פעם ראשונה התייחסות הזאת לנושא, שאומר לנו תדעו לכם תהיה לנו גם התייחסות לעצמאי.

נעה בן שבת: שבו מדובר על מקרה של עובד מלווה.

נעה בן שבת: קודם כל דובר על כך שההורים המלווים הם שניהם עובדים.

נעה בן שבת: אבל כאן מדובר על המקרה שהעובד המלווה יש איתו גם עצמאי שהוא מלווה.

נעה בן שבת: אתה רוצה להסביר?

אופיר כץ: אולי אני אסביר.

אופיר כץ: בחוק המקורי לענייני שכירים, ההוראה היא שעובד יקבל זכאות לימי בידוד, למעט יום אחד.

אופיר כץ: כשהכנסנו את העניין של שני הורים מלווים, אז בעצם היה חשש שיהיה תמריץ שלילי לכך שרק הורה אחד יישאר עם הילד, כדי שלהורה השני לא יופחת עוד יום.

אופיר כץ: וכדי לפתור את זה ובהסתכלות על שני ההורים כיחידה אחת, קבענו שלהורה השני לא יופחת יום אחד.

אפרת רייטן: שזה ההורה לסירוגין שדיברנו על זה.

אפרת רייטן: זאת אומרת שמרתם על העיקרון שיופחת יום אחד וזה יחידה אחד.

אופיר כץ: שמרנו על הרציונל שלשני הורים שנעדרים לא יופחת יותר מאשר הורה אחד.

אפרת רייטן: בסדר גמור, הבהרה חשובה.

גל כהן: תיקון סעיף 26יד.

גל כהן: בסעיף 26יד לחוק העיקרי, אחרי "התשנ"ה-1995" יבוא "(להלן חוק הביטוח הלאומי)".

גל כהן: בסעיף קטן (א), במקום ההגדרה "תקופת הוראת השעה" יבוא: "תקופת הזכאות" - אחת מאלה:

גל כהן: תקופה של עד שישה חודשים, שקבע השר, בצו, באישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, המתחילה לאחר תוום התקופה האמורה בפסקה (1), ואם הוארכה אותה תקופה לפי הוראת סעיף קטן (ג) - לאחר תום תקופת ההארכה כאמור.

אפרת רייטן: בואו נתנו לנו רגע איזה פירוש.

אופיר כץ: אני אסביר.

אופיר כץ: בעצם זה סעיף שהוא קיים גם בחלק של השכירים וגם בחלק של העצמאים.

אופיר כץ: בעצם בגלל שהמגפה היא דינמית אנחנו רוצים לאפשר לשר האוצר, כמו שקיים היום, אפשרות לשוב ולהאריך את תוקף החוק.

אופיר כץ: זאת אומרת שיהיה אפשר להמשיך לשלם דמי בידוד מכוחו.

אופיר כץ: ובעצם שהיה אפשר לבחון כל פעם מה הצורך.

אופיר כץ: מה שעשינו פה זה בעצם אפשרנו גמישות.

אופיר כץ: זאת אומרת, יכול להיות שההסדר יסתיים לתקופה מסוימת, כל ההסדר, גם של השכירים וגם של העצמאים, כל אחד בנפרד.

אופיר כץ: זה בעצם יאפשר גמישות מלאה לממשלה לבחון את הצעדים שלה.

אופיר כץ: זאת אומרת, אם עכשיו יוחלט לתת את החוק של דמי בידוד לעצמאים לחודשיים למשל, יכול להיות שהממשלה תרצה עוד חודשיים לתת צעדים אחרים ולא את הבידוד, למשל.

אופיר כץ: אז בשביל שלא תהיה גיליוטינה שיורדת ביום פקיעת החוק, שאז או שממשיכים בבידוד או שההסדר פוקע לחלוטין ואז צריך לחוקק אותו מחדש, אנחנו מאפשרים שהוא יסתיים ולאחר מכן לשוב ולהפעיל אותו.

רועי כהן: עד מתי הוא תקף לשכירים?

רועי כהן: למה אנחנו שונים?

רועי כהן: עד מתי הוא תקף?

אופיר כץ: אתם לא שונים.

אופיר כץ: לשניהם הוא תקף כרגע עד ה-28 בפברואר.

אופיר כץ: וכמו שאמרתי, הוראות ההארכה הן זהות.

רועי כהן: הוראות ההארכה הן זהות.

רועי כהן: כלומר לא צריך לבוא איתנו בנפרד.

אופיר כץ: הוראת ההארכה הן זהות.

אופיר כץ: הסמכות להעריך.

מאיר שפיגלר: השר כבר הפעיל פעם אחת את הסיפור של ההארכה.

מאיר שפיגלר: מסוף דצמבר ועד לסוף פברואר, נתנו לו חודשיים.

אפרת רייטן: יופי.

אפרת רייטן: אבל הנקודה החשובה, אין אפליה.

נעה בן שבת: אז רגע, דבר ראשון, זה לא מנוסח ככה.

נעה בן שבת: מנוסח פה שתי תקופות זכאות.

נעה בן שבת: כל פרק יש את תקופת הזכאות שלו.

רועי כהן: תאמיני לי, אני יודע מה אני שואל.

רועי כהן: לא סתם אני שואל את הדברים האלה.

אופיר כץ: נכון.

אופיר כץ: לא, אמרתי, סמכויות זהות.

רועי כהן: אתה אומר, אבל זה לא כתוב ככה.

אופיר כץ: זה כתוב.

אופיר כץ: לא, יש סעיף בחלק של השכירים וסעיף בחלק של העצמאים.

נעה בן שבת: הוא אומר שהסמכות זהה, אבל זה לא אותה סמכות.

נעה בן שבת: זה לא שבצו אחד, זאת אומרת השר יכול לעשות את זה בצו, אבל מכוח שני סעיפים.

רועי כהן: מה לעשות?

רועי כהן: גם אני עורך דין.

אופיר כץ: יש לו סמכות גם לזה וגם לזה.

נעה בן שבת: זה לא חייב להיות זהה.

אופיר כץ: יש סמכות גם לזה וגם לזה.

אפרת רייטן: האם החשש שהביע רועי הוא מוצדק?

אפרת רייטן: שעלול להיות כאן איפה ואיפה מבחינת ההמשכיות?

אפרת רייטן: באופן שזה מנוסח.

אופיר כץ: כמו שאמרתי, אם זה לא היה מנוסח כך, אז לממשלה הייתה פחות גמישות.

אופיר כץ: זאת אומרת ב-28 בפברואר או שהיא נופלת הגיליוטינה או שלא.

רועי כהן: אני שואל שאלה אחרת.

אפרת רייטן: השאלה היא האם יש פה הבדל בסעיף הזה מבחינת ההימשכות והתוקף בין השכירים לבין עצמאים?

אופיר כץ: אין חובה שההסדרים יחולו באותו זמן בדיוק.

אופיר כץ: זאת אומרת, אפשר יהיה להאריך את ההסדר לעצמאים ולא להאריך לשכירים או להיפך.

אופיר כץ: זה אפשר שיהיה.

אופיר כץ: ובעינינו זה כן מאפשר גמישות.

רועי כהן: למה?

אופיר כץ: כי שוב אני אומר, אם הממשלה תרצה למפות מענים שונים שהיא נותנת לעצמאים או לשכירים בהתאם לצורך, שוב, אני חוזר לדוגמה של התקופה של המענקים עד ה-30 ביוני.

אופיר כץ: אז באה הממשלה אמרה מבחינתי הירידה בהכנסות, במענקים האלה, היא בולעת את כל אובדן ההכנסות שנגרם לעסק.

אופיר כץ: לא משנה מה הסיבה.

אופיר כץ: ואז בנסיבות כאלה הממשלה תגיד יכול להיות שאני לא צריכה לתת דמי בידוד, אני נותנת משהו על פגיעה בהכנסות של לפחות 25%, כמו שהיה.

אפרת רייטן: טוב, הבנתי.

אפרת רייטן: אז מילת המפתח היא גמישות, כי צריך לעשות התאמות לאור הנסיבות המשתנות.

הגר יהב: כן, אבל בידוד הוא בידוד.

הגר יהב: אם המדינה החליטה לממן ולשפות על ימי בידוד, אז מה זה משנה?

הגר יהב: זה אותה החלטה.

רועי כהן: איך חמישה ימים יגיעו ל-25%?

רועי כהן: מה מספרים פה סיפורים?

רועי כהן: נו, באמת.

רועי כהן: מה יקרה פה?

רועי כהן: שעוד פעם אנחנו נצטרך לבוא כמו קבצנים כדי שיאריכו את הדבר הזה.

רועי כהן: תגידו, מה אני טמבל?

רועי כהן: מה, אתם חושבים שאני טמבל?

רועי כהן: מה?

רועי כהן: מה?

רועי כהן: למה אתה, אם אתה מאריך לשכירים תאריך לנו.

רועי כהן: איך חמישה ימים יתנו 25%?

רועי כהן: איך?

רועי כהן: איך שלושה ימים יתנו לך 25%?

נעה בן שבת: אני רוצה אבל רגע להסביר.

נעה בן שבת: שתי תקופות, התקופה שמדובר בהן - -

קרן ברק: קודם כל, כן, הוא חושב שאתה טמבל.

נעה בן שבת: - - הם ידרשו הארכה, גם לגבי העובדים אחרי 28 בפברואר צריך לבוא בצו.

נעה בן שבת: וגם לגבי העצמאים.

נעה בן שבת: ולכן אם זה לא יקרה מעצמו זה יבוא לפה לוועדה, ואז אם ישכחו את העצמאים באיזה שהיא צורה תוכלו לבוא ולדבר על זה.

רועי כהן: זה מה שיקרה.

אופיר כץ: לא, מבחינתנו, שוב, המצב שעד ה-30 ביוני הוא מצב שבו קיבלו מענה בכלים אחרים.

אופיר כץ: אנחנו רוצים לאפשר את הגמישות שהמענה שיינתן לאפשר את הגמישות.

אפרת רייטן: כי אתם אומרים שקיימת האופציה שעוד פעם תעשו תחליף ובמקום ימי בידוד יינתנו מענקים?

אופיר כץ: להיפך, אני לא רוצה לכבול את שיקול הדעת של הממשלה שהיא תהיה מחויבת להפעיל דווקא את הכלי הזה כשיכול להיות שיהיו כלים אחרים שהם יהיו יותר מתאימים בעתיד.

אפרת רייטן: לא, אני מבינה.

אפרת רייטן: כי אתה אומר, ולכן תרגמתי אותך כמו שתרגמתי.

אפרת רייטן: ברגע שלא הופכים את זה למשהו קבוע ומשהו שהוא לכאורה אמור להיות רוחבי על העובדים במשק, גם העצמאים וגם השכירים.

אפרת רייטן: ואנחנו מקבלים את העיקרון שבו מחלה מסוימת שהיום אנחנו מתמודדים מולה, גורמת לכולם להישאר בבתים שלהם ולכן צריך לפצות כאן על ימי בידוד.

אפרת רייטן: למה אנחנו צריכים להגיע עוד פעם לסיטואציה שבה יהיה סוג של איפה ואיפה וזה ככה מעורר את הזעם בקרב העצמאים.

אופיר כץ: שוב, אז בעיניי השאלה היא האם נותנים גמישות לממשלה לתת מענה בכלים אחרים לפי מה שמתאים?

אופיר כץ: מענק הוצאות קבועות לא היה לשכירים וכנראה שבצדק, כי לא היה צורך.

אופיר כץ: זאת אומרת, זה יאפשר בעצם לתת מענה רחב.

אופיר כץ: עכשיו, אני רוצה להגיד מה האלטרנטיבה.

אופיר כץ: כרגע ההסדר המוצע הוא עד 28 בפברואר.

אופיר כץ: אם לא ניתן את סמכות ההארכה הזאת, או נקבע שחייבים רק להאריך ואי אפשר להפעיל מחדש את ההסדר אחרי שהוא פקע, זה דווקא נותן פחות מענה בעיניי לצורך שיכול שיתעורר בעתיד.

אפרת רייטן: טוב, בואו נחשוב על זה.

אפרת רייטן: אנחנו עוד לא מצביעים.

נעה בן שבת: דבר ראשון, עילם שניר ממשרד המשפטים ביקש להעיר איזה הערה.

אפרת רייטן: בבקשה.

עילם שניר: אני אומר, אם יש פה חשש לצורך העניין, או של הוועדה, בגלל שההחלטה לא להאריך לא תובא לידיעה, אפשר לקבוע חובת דיווח, לצורך העניין, שתהיה לוועדה.

עילם שניר: שקושרת, לא משנה, בשני ההסדרים.

עילם שניר: אם יש החלטה לא להאריך את ההסדר, אז יימסר דיווח לוועדה.

עילם שניר: הוועדה תוכל לקיים דיון.

אפרת רייטן: מצוין, רעיון מצוין.

נעה בן שבת: רעיון נחמד.

נעה בן שבת: אבל אני רוצה להזכיר שחובות דיווח הן בסופו של דבר מהויות בשאלה מי מדווח והאם מדווחים.

אפרת רייטן: אבל אפשר לקבוע את זה.

אפרת רייטן: לא נעה, אבל אפשר לנסח את זה בצורה יותר מדויקת.

אפרת רייטן: זה לא סתם חובת דיווח שאנחנו מכירות ולא כל כך מחזיקות ממנה.

אפרת רייטן: רגע, עוד פעם, עילם.

עילם שניר: שוב אני אגיד, זו הצעה שאפשר לבחון אותה.

אפרת רייטן: כן, כי משרד האוצר פחות אהב את הרעיון שלך.

אופיר כץ: לא, אנחנו הבנו שזה מעלה שאלות בוועדה, ואני מציע שנדון בזה.

אפרת רייטן: בדיוק.

אפרת רייטן: אז מה שאני רציתי לבקש, היות וממילא אמרתי לכם שההצבעה תהיה ביום שני, אז אני מבקשת שכן, הנה סעיף שמצדיק כאן את העבודה המשותפת של היועצים המשפטיים.

אפרת רייטן: של נועה, של משרד המשפטים ומשרד האוצר, כדי להגיע לניסוח שהוא ניסוח מדויק ונכון.

אפרת רייטן: תודה.

הגר יהב: כל עוד המדינה מחליטה להשתמש בימי בידוד בשביל לעצור תחלואה, אז מי שסופג אותם צריך לקבל את השיפוי.

הגר יהב: אני לא מבינה.

הגר יהב: זה לא שבעוד כמה חודשים, בזן הבא, המדינה תגלה שימי בידוד זה לא הכלי והיא תפסיק להשתמש בו.

הגר יהב: כשאתם תבקשו הארכה זה כי אתם - - -

אלינה ברדץ' יאלוב: יכול להיות דווקא שכן.

אלינה ברדץ' יאלוב: אי אפשר לדעת מה יהיה.

אלינה ברדץ' יאלוב: יכול להיות שהנגיף הבא לא יידרש לשום בידוד.

רועי כהן: אני לא מבין איך פה עוד פעם, תחת חסות של כנסת ישראל, יוצא חוק שהוא שונה בין ציבור העצמאים לשכירים.

רועי כהן: אותו דבר, אחיד.

אלינה ברדץ' יאלוב: הוא לא שונה.

אלינה ברדץ' יאלוב: כתוב בדיוק אותו דבר.

רועי כהן: אתם רוצים להאריך לשכירים?

רועי כהן: תאריכו לעצמאים.

אפרת רייטן: רועי, למה אתה אומר את זה?

אפרת רייטן: איך אתה יכול להגיד כזה משפט?

אפרת רייטן: אתה יושב פה.

רועי כהן: כי אני מרגיש, מה הוא אומר?

רועי כהן: לא, אני מרגיש, לא אתם.

רועי כהן: הוא מנסה.

אפרת רייטן: לא, אתה כרגע אמרת תחת החסות של כנסת ישראל.

אפרת רייטן: אתה בעצם יושב פה ומאשים אותנו, חברי הכנסת.

רועי כהן: סליחה, סליחה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אתה הערת הערה.

אלינה ברדץ' יאלוב: ההערה הייתה נכונה.

רועי כהן: לא, זו הבקשה, סליחה, סליחה.

רועי כהן: אני רוצה.

אפרת רייטן: אז בוא ננסח את הדברים שלך מחדש.

רועי כהן: כן.

רועי כהן: הבקשה שלהם היא בעצם לייצר פה מנגנון שונה לציבור השכירים ולציבור העצמאים.

רועי כהן: שהם אפשר יהיה להאריך להם ולנו יצטרכו עוד פעם זה.

רועי כהן: אני רוצה שזה יהיה אחיד.

רועי כהן: הארכתם לשכירים, הארכתם גם לעצמאים.

רועי כהן: עכשיו, תבואו עם תכנית נוספת לציבור העצמאים?

רועי כהן: תבואו לוועדה, תתכבדו, תראה אפרת רייטן תגידו, אבל איך עם חמישה ימי בידוד יורד 25%?

רועי כהן: לא יכול לרדת.

רועי כהן: למה אתם מבטלים להם את הבידוד?

רועי כהן: תבוא ותשאל את השאלות האלה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל גם עכשיו הסדר של ימי בידוד הוא שונה.

אלינה ברדץ' יאלוב: זה משהו שאתה מתעלם ממנו בסדרתיות.

רועי כהן: לא נכון.

רועי כהן: ההארכה היא הארכה.

אלינה ברדץ' יאלוב: כרגע ההסדר הוא שונה.

אפרת רייטן: נועה, תגידי עוד מילה ואני שוב חוזרת על הבקשה של הוועדה: יועצים משפטיים, שבו ותגיעו לניסוח מדויק.

אפרת רייטן: נועה?

נועה שוקרון: רק בהתייחס למה שאמר רועי.

נועה שוקרון: אני חושבת שהחשש שלך הוא דווקא בהקשר הזה הוא הפוך מהמצב האמיתי.

נועה שוקרון: אומרת המדינה ככל שבהמשך אני אעשה הסדר שהוא מיטיב יותר עם העצמאים, מאשר אך ורק שיפוי על ימי הבידוד שלהם, אני שומרת לעצמי את הזכות לעדכן את מנגנון ימי הבידוד על מנת לייצר אחרת.

רועי כהן: שום בעיה.

שירלי פינטו קדוש: אז צריך לנסח את זה באופן מדויק.

רועי כהן: ב-27 הארכת לשכירים, את תאריכי גם לעצמאים.

רועי כהן: ב-27 בפברואר את הארכת להם, את תאריכי גם לנו.

רועי כהן: לא תגידי לנו עכשיו אני אשקול ואני אבדוק ואני אראה ואני אדחה ואני זה.

רועי כהן: ואחרי זה אני אצטרך לבוא לפה, להתחנן.

אפרת רייטן: את יודעת, נועה, מדבר פשוט בן אדם מצולק.

אפרת רייטן: שכבר הניסיון, השנים והמאבקים שלו בבתי המשפט הם כבר אלה שבוקעים מגרונו.

אפרת רייטן: אז הבנו.

אפרת רייטן: אם זה מדובר כאן על שינוי התנאים שלהם לרעה, אז אנחנו לא נקבל את זה.

נועה שוקרון: אין שום כוונה לעשות את זה.

שירלי פינטו קדוש: יושבת ראש הוועדה, אפשר להציע ניסוח שאם מיטיבים עם העצמאים, עושים משהו אחר.

שירלי פינטו קדוש: ואם לא, מאריכים אותו דבר.

קרן ברק: אבל מה הבעיה להציע את הניסוח?

רועי כהן: זה מה שאמרנו.

אפרת רייטן: ביקשתי שוב שהיועצים המשפטיים, משרד האוצר, משרד המשפטים והוועדה יגיעו לניסוח.

אפרת רייטן: קדימה.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: אני שמחה שהיה לנו קצת זמן לניסוח, בגלל שגם לנו הייתה קצת איזה שהיא מחלוקת איך לנסח את הסעיף הזה.

נעה בן שבת: שזה יוצר איים של בעצם תחולה.

נעה בן שבת: למרות שזה כבר לא תחולה היום, זה לא הוראת שעה שההוראות פוקעות, אלא רק שאלה של מתי חלה הזכאות של העובד.

במקום סעיף  יבוא: 1.

במקום סעיף  יבוא: עובד זכאי לדמי בידוד לפי פרק זה בשל תקופת בידוד שחלה בתקופת הזכאות, ואולם הוראות סעיף 26ב(א2) יחולו לעניין הורה שהוא הורה מלווה רק לעניין תקופת בידוד שחלה גם בתקופת הזכאות, כאמור בסעיף 26כז(א).

אפרת רייטן: מה אורי?

אפרת רייטן: תסביר.

אופיר כץ: סעיף קטן (ב1) זה בעצם בגלל שכתבנו מחדש את סעיף התחולה.

אופיר כץ: זו בעצם הוראה קיימת כבר היום, רק עם התוספת של הורים לסירוגין, שאחד מהם הוא שכיר והשני עצמאי.

אופיר כץ: פשוט כי זו הוראה שהיא קיימת, רק היא מוצעת עכשיו, אז צריך לציין גם אותה.

אופיר כץ: סעיף קטן (2) הוא בעצם אומר שאם החוק מתחיל, סתם אני זורק תאריך, התחולה שלו ב-1 ביולי, אז גם אם מישהו נכנס לבידוק ב-28 ביולי הוא יקבל דמי בידוד החל מה-1 ביולי.

אופיר כץ: בגלל שהחוק מסתכל על תקופות בידוד.

אופיר כץ: זאת אומרת, על פניו תקופת הבידוד החלה מחוץ לתחולת החוק, אבל אנחנו כן רוצים שאפשר יהיה לקבל.

גל כהן: בסעיף קטן (ג), במקום "תקופת הוראת השעה" יבוא "התקופה האמורה בפסקה (1) להגדרת "תקופת הזכאות" שבסעיף קטן (א).

אפרת רייטן: טוב, זה העניין של ההגדרות ששונו.

גל כהן: הוספת עיף 26יח ופרק ו'2.

גל כהן: אחרי סעיף 26יז לחוק העיקרי יבוא:

גל כהן: בסעיף 26ב -

גל כהן: סעיפים קטנים (א1) ו-(ב) - לא יקראו.

גל כהן: בסעיף 26ט -

גל כהן: בסעיף קטן (ב), במקום "יום עבודה מלא אחד" יקראו "שני ימי עבודה מלאים" והסיפה החל במילים "הוראות סעיף קטן זה" - לא תיקרא.

אפרת רייטן: טוב, אז זה כבר הפרק שעוסק בינואר בהוראת השעה של השכירים.

אופיר כץ: זה של השכירים בלבד.

אופיר כץ: יש סעיף גם הוראת השעה לעצמאים.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: אז זה הוראת השעה של השכירים.

רועי כהן: גברתי יושבת הראש, ביקשת גם שזה יהיה בדצמבר.

רועי כהן: למה?

אפרת רייטן: רגע, רגע, שנייה.

אפרת רייטן: קודם כל, אנחנו מדברים על העצמאים.

רועי כהן: כן.

אופיר כץ: על השכירים.

נעה בן שבת: תחילה אולי נפשט את הנוסחים, כדי שיהיה קצת יותר מובן.

נעה בן שבת: לנו יש שאלה ראשונה לגבי התקופה.

נעה בן שבת: אם אמרת קודם על כך שגם אם תקופת הבידוד התחילה לפני תקופת הזכאות, בכל זאת אנחנו מחשיבים, העובד זכאי לסכומים האלה, לדמי הבידוד.

נעה בן שבת: כאן יש לנו תקופה שהיא מוגדרת.

נעה בן שבת: היא לא רק מוגדרת מחודש ינואר, מתחילת ינואר עד סוף ינואר, אלא גם היא צריכה להתחיל ולהסתיים באותה תקופה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אם תקופת הבידוד של העובד התחילה ב-31 בדצמבר, דוגמה היה בינואר, הוא לא יהיה זכאי לזכאויות האלה.

נעה בן שבת: אז משמעות הזכאויות האלה שיום אחד, יום עבודה אחד בכל זאת.

נעה בן שבת: הוא לא צריך לוותר על יום אחד.

אפרת רייטן: החשש הוא שבעצם יש אנשים שהבידוד שלהם התחיל קצת לפני או ייגמר קצת אחרי.

אפרת רייטן: צריך לדאוג לאנשים האלה.

טובה ווסר: נועה, העלית את ההערה הזאת אתמול.

טובה ווסר: אנחנו שוקלים ואנחנו נחזור.

רועי כהן: הפתרון של יושבת הראש הכי טוב.

רועי כהן: מ-1 בדצמבר, ככה לא יהיה זה.

אפרת רייטן: אנחנו דיברנו על הרטרואקטיביות.

אפרת רייטן: אנחנו ממשיכים לדבר על זה גם אחרי הדיון הזה, בעזרת השם.

אפרת רייטן: איפה כל חברי הכנסת הדתיים?

אפרת רייטן: שיבואו קצת לעזור לנו בתפילות גם.

נעה בן שבת: הערה שנייה נוגעת, ההוראה הזאת, רק כדי להבהיר, היא אומרת שהעובד, אם היום הוא לא מקבל עבור יום אחד בכלל דמי בידוד, אז הוא יקבל בתקופה הזאת גם עבור אותו יום בידוד תשלום.

נעה בן שבת: וימנו לו את ההפחתה של הימים, של ימי המחלה, רק מהיום השלישי.

אופיר כץ: השני.

אופיר כץ: אנחנו בעצם מוסיפים פה יום זכאות לדמי בידוד עבור יום היעדרות נוסף, בניגוד למצב היום שבו מפחיתים לעובד השכיר יום אחד.

אופיר כץ: ואנחנו גם אומרים שעל היום הנוסף הזה לא ירד לו יום מחלה.

אופיר כץ: בעצם אנחנו מסיטים את ימי המחלה רק מהיום השני להיעדרות.

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: אבל אנחנו מפחיתים לו את ימי המחלה מהיום השלישי.

אופיר כץ: מהיום השני.

נעה בן שבת: מהיום השני אתה כבר מאפשר להפחית לו.

אופיר כץ: היום זה יורד מהיום הראשון ואנחנו דוחים את זה ביום.

נעה בן שבת: למרות שהמעסיק מקבל על זה שיפוי מלא?

אופיר כץ: את שואלת על ההסדר הקיים היום?

אופיר כץ: כן.

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: היום המעסיק מקבל שיפוי מלא על הימים.

אופיר כץ: היום בעצם הטרמינולוגיה שאנחנו אומרים היום הראשון, השני, השלישי, היא לא הטרמינולוגיה של החוק.

אופיר כץ: כי בחוק מדבר על תקופות.

אופיר כץ: היום בחוק על כל תקופת בידוד יורדים שלושה ימי מחלה.

אופיר כץ: זאת אומרת זה כן מהיום הראשון.

נעה בן שבת: למרות שהמעסיק מקבל על זה שיפוי.

נעה בן שבת: למרות שעל אחד מהימים המעסיק מקבל שיפוי מלא.

אופיר כץ: נכון.

אופיר כץ: זה המצב היום.

נעה בן שבת: זה פוגע בעובד.

נעה בן שבת: אבל גם יש לנו שאלה על סעיף קטן (ב).

נעה בן שבת: סעי קטן (ב) עוסק במקרה שהעובד נסע בשליחות המעסיק לחוץ לארץ.

נעה בן שבת: זה נקרא עובד שנסע לחוץ לארץ, חוזר מחוץ לארץ באופן רגיל הוא לא נכלל בזכאים לדמי בידוד.

נעה בן שבת: אבל אם הוא נסע בשליחות המעסיק הוא מקבל גם עבור היום הראשון, היום.

נעה בן שבת: וכאן מוצע שהמעסיק לא יקבל שיפוי עבור שני ימים.

נעה בן שבת: אני לא בטוחה שאנחנו רצינו פה.

אופיר כץ: הרציונל ברור.

אופיר כץ: אתמול נועה העירה לנו שיכול להיות שהניסוח לא נכון ואנחנו נסדר את זה.

אפרת רייטן: אני בדיוק קראתי לחבר הכנסת פינדרוס, לא באופן אישי, אבל ביקשתי שיבואו קצת חברי כנסת יראי שמיים, שיבואו יעזרו לנו כאן גם בתפילות.

אפרת רייטן: שלפעמים דיבורים או סתם לא עוזרים, אז אני שמחה שחזרת.

אפרת רייטן: חבר הכנסת פינדורס, תודה שחזרת.

אפרת רייטן: אנחנו בקריאת החוק וכבר העלו כאן כמה הערות ותיקונים שיעשו כאן עם היועצים המשפטיים.

אפרת רייטן: גל?

גל כהן: פרק ו'2: דמי בידוד לעצמאים.

גל כהן: סימן א': הגדרות.

גל כהן: הגדרות - פרק ו'2, 26יט.

גל כהן: בפרק זה - "בדיקה", "בידוד", "דיווח", "חובת בידוד", "חוזר", "חולה", "חיסון", "המוסד", מחלים" ו"צו בידוד בית" - כהגדרתם בסעיף 26א.

גל כהן: "ילד" של עצמאי - הגדרת "ילד" של עובד, שבסעיף 26א, בשינויים המחויבים.

נעה בן שבת: רק אני רוצה להזכיר שהגדרת ילד כוללת שני סוגי ילדים.

נעה בן שבת: גם מי שעד גיל 16 וגם מי שהוא אדם עם מוגבלות שהוא ילדו של העובד וזקוק לסיוע אישי.

נעה בן שבת: וזה הוראות שנלקחות מתוך חוק דמי מחלה, היעדרות בשל מחלת ילד.

נעה בן שבת: ולמרות שזה כאילו מטריה של עובדים היא גם תחול לגבי עצמאים.

גל כהן: "ימי עבודה", "תקופה מזערית לבידוד" ו"תקופת בידוד" - כהגדרתם בסעיף 26א בשינויים המחויבים.

נעה בן שבת: אני מציעה פה, יש את ההגדרה של תקופה מזערית לבידוד ותקופת בידוד, שבאמת אפשר להחיל אותם בשינויים המחויבים.

נעה בן שבת: לגבי הגדרה של ימי עבודה, אני כן מציעה שממש תיכתב, כי אנחנו מדברים פה על עצמאים.

נעה בן שבת: אם מדובר על עובד, ואנחנו אומרים ימים שהעובד, נהוג לעבוד, במקום עבודה שעובד שישה ימים וחמישה ימים, אז אולי כדאי להגדיר ממש מהם ימי העבודה.

נעה בן שבת: ולהגיד כמה ימים בשבוע ולא יותר, יש פה הצעת נוסח.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: תדברו על זה אחר כך.

גל כהן: "עצמאי" - יחיד תושב ישראל שבחודש שבו חלה תקופת הבידוד מתקיים בו אחד מאלה:

אפרת רייטן: רועי, זה תסתכל עכשיו טוב טוב.

יצחק פינדרוס: רק שאלה, כשאת אומרת תושב ישראל, זה כולל אזרח חו"ל שהוא מקום מגוריו ועבודתו כאן.

אופיר כץ: זה תושב.

יצחק פינדרוס: בסדר, אני חידדתי את זה.

יצחק פינדרוס: אני בדיוק קיבלתי עכשיו מייל מתושב ישראל שאומר שהוא לא מצליח להיכנס לאינטרנט, כי מבקשים ממנו תעודת זהות.

אפרת רייטן: לא, לא, בוא נראה באמת.

אפרת רייטן: זו שאלה טובה.

אופיר כץ: לא, תושב אנחנו לא הגדרנו תושב.

יצחק פינדרוס: לא, בסדר, זה מוגדר בחוק.

נעה בן שבת: לפי איזה הגדרה אנחנו מדברים תושב ישראל?

אופיר כץ: לא, אז אני שואל, מחוק האזרחות או מהחקיקה הרלוונטית?

יצחק פינדרוס: לא, לא, תושב מוגדר גם אדם שהוא לא אזרח.

אופיר כץ: יכול להיות שמוגדר בחוק האזרחות.

נעה בן שבת: אבל אתה רוצה להגיד תושב ישראל, כמשמעותו בחוק הביטוח הלאומי?

נעה בן שבת: כי אתה מדבר פה על עובד עצמאי ואדם שרשום בחוק הביטוח הלאומי?

אופיר כץ: אני חושב שלא יהיה נכון לקבוע הגדרה נפרדת לתושב בחוק שלנו, שהיא שונה מכל החקיקה הרגילה.

אפרת רייטן: להיפך.

נעה בן שבת: לא, אז אולי תגיד כמשמעותו בחוק הביטוח הלאומי.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: להיפך, היא אומרת דווקא בוא נפנה למשהו.

אפרת רייטן: בואו ניתן את הלינק.

אפרת רייטן: כדי שזה לא יהיה משהו פתוח.

אופיר כץ: כשנשב על הנוסח נבדוק את זה.

מאיר שפיגלר: זה חשוב.

מאיר שפיגלר: משום העובדה שכך גם התייחסנו בכל תקופת הקורונה לזכאי קבלת דמי אבטלה.

מאיר שפיגלר: ובאמת בביטוח הלאומי החוק אומר שאתה לא חייב להיות אזרח כדי להיות תושב.

מאיר שפיגלר: וזה נכון גם לגבי עמ"י, שזה נקרא עובד מעסיק ישראלי.

מאיר שפיגלר: אנחנו מתייחסים אליהם כאל עובד לכל דבר ועניין כמי שנמצא בארץ.

מאיר שפיגלר: אז שלא ייווצר אחר כך מצב של חוסר סימטריה, חוסר תיאום בין מה שיש בחוק הביטוח הלאומי לבין מקום אחר.

מאיר שפיגלר: עדיף שזה יהיה על בסיס מה שקיים כרגע בביטוח הלאומי.

אלינה ברדץ' יאלוב: תיאורטית זה יכול להיות מישהו עם א5?

אופיר כץ: אני לא מכיר את סוגי האשרות.

אופיר כץ: אין כוונה להעלות את הרף מתושב לאזרח.

אפרת רייטן: לא.

אפרת רייטן: אנחנו הולכים על הקיים, רק הולכים על הבהירות.

אפרת רייטן: שחס וחלילה לא נשאיר פה דברים לא בעייתיים.

יצחק פינדרוס: אני רוצה אפרת, אם כבר, לא התכוונתי לפתוח את זה.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה רק במילה אחת.

יצחק פינדרוס: רוב הזכויות, ונכון, מופיעים במדינת ישראל ברוב החוקים "תושב".

יצחק פינדרוס: משרדי הממשלה ברובם, לא ברובם, בחלקם הגדול, לא ערוכים לזה ולא יודעים להתמודד עם זה.

יצחק פינדרוס: כי אתה נכנס ללינק דרך תעודת זהות, הם לא יודעים לעשות את זה מספר דרכון וכל זה.

יצחק פינדרוס: ביטוח לאומי משקיע בנושא הזה המון מאמצים, זה נכון.

יצחק פינדרוס: אני מכיר את זה והיה לי המון שיחות עם מאיר על זה.

יצחק פינדרוס: משקיע בזה המון מאמצים.

יצחק פינדרוס: אבל לפעמים זה בורח.

יצחק פינדרוס: מבקר המדינה עוסק בזה המון.

יצחק פינדרוס: לכן אמרתי, בואו נחדד.

יצחק פינדרוס: אמרנו תושב, זה נכון שזה ההגדרה בחוק.

יצחק פינדרוס: ויכול להיות כמו שהיועצת המשפטית אומרת, לחדד את זה שוב.

יצחק פינדרוס: כי פשוט קורה תקלות בדרך בכל מיני משרדים, לא בביטוח הלאומי, אני אומר את זה מראש.

גל כהן: עצמאי אחד משניים:

גל כהן: הוא רשום במוסד כמי שיש לו הכנסה מעסק או ממשלח יד, אף שלא מתקיים בו האמור בפסקות (1) עד (3) להגדרה "עובד עצמאי" שבחוק הביטוח הלאומי.

נעה בן שבת: אז כיוון שגם הוא רשום במוסד לביטוח לאומי וגם עובד עצמי זה כהגדרתו באותו חוק.

אופיר כץ: אני הסברתי את זה קודם בזכאות של 25% למי שהוא עובד מתחת לרף המינימלי של חוק הביטוח הלאומי.

גל כהן: "עצמאי בבידוד מזכה" - כהגדרת "עובד בבידוד מזכה" שבסעיף 26א, בשינויים אלה:

גל כהן: ברישה, בכל מקום, במקום "עובד" יקראו "עצמאי".

גל כהן: בפסקת משנה (ב) במקום "נעדר מעבודתו" יקראו "חדל מלעסוק בעסקו במשלח ידו" ובמקום "עובד" יבוא "עצמאי".

גל כהן: ברישה, במקום "העובד" יקראו "העצמאי".

נעה בן שבת: אז אמנם זה נקרא מאוד מסורבל, אבל המשמעות היא שהעצמאי בבידוד מזכה הוא כמו עובד בבידוד מזכה.

אפרת רייטן: זאת ההשוואה.

אפרת רייטן: רועי, משהו אתה רוצה להגיד?

רועי כהן: כאן צריך להכניס את השינוי, שגם עצמאי שנמצא במחלה הוא, כאן צריך להכניס את זה.

רועי כהן: עצמאי, מה מזכה אותו?

אפרת רייטן: אני לא יודעת אם זה יהיה המקום הנכון, אבל אני מבטיחה לך שגם זה ייכנס.

רועי כהן: אבל עצמאי בבידוד מזכה זה גם עצמאי שבצורה כזאת או אחרת נמצא בימי מחלה.

אפרת רייטן: טובי המשפטנים עובדים על זה כרגע.

רועי כהן: בסדר, יפה, תודה רבה.

אפרת רייטן: אין בעד מה.

אפרת רייטן: אנחנו באנו לשרת.

גל כהן: "עצמאי השוהה בבידוד" - כהגדרת "עובד השוהה בבידוד" בשינויים המחויבים ובשינויים אלה:

גל כהן: בפסקה (2) במקום "למעסיקו" יקראו "למוסד".

גל כהן: "עצמאי שהוא הורה מלווה" - כהגדרת "עובד שהוא הורה מלווה" שבסעיף 26א, בשינויים אלה:

גל כהן: בפסקה (1) במקום "נעדר מעבודתו" יקראו "חדל מלעסוק בעסקו או במשלח ידו".

גל כהן: בפסקה (4) ברישה, במקום "למעסיקו" יקראו "למוסד", במקום "הראשונה" יקראו "השנייה" ובמקום "שבימי היעדרותו של העובד" יקראו "שבימים שבהם העצמאי חדל מלעסוק בעסקו או במשלח ידו".

אופיר כץ: בעצם זה החלה של כל ההגדרות הקיימות היום בחוק.

אופיר כץ: מחילים אותם רק בשינויים המחויבים.

אופיר כץ: במקום "עובד" יבוא "עצמאי".

אופיר כץ: אותו מנגנון.

נעה בן שבת: אנחנו גם מדברים על החולה.

נעה בן שבת: מי שחולה הוא לא זכאי, גם מי שחוזר מחו"ל הוא לא זכאי.

אפרת רייטן: מה עם החוזרים מחו"ל?

אפרת רייטן: רגע, אז זאת נקודה שאני גם זוכרת שהסתכלנו כאן ואני לא בטוחה שמצאתי לה ביטוי.

נעה בן שבת: נכון.

נעה בן שבת: אין לה ביטוי כי בעצם בתוך ההגדרות האלה יש כבר את התנאי.

אפרת רייטן: כי התנאים הנוספים לבידוד אנחנו יודעים, מעבר לכך שנחשפת לחולה מאומת, הם עם הילד שלך ואתה צריך להיות איתו בבית.

אפרת רייטן: ואם אתה חוזר מחו"ל, אני יודעת ששכירים שהיו חוזרים מנסיעותיהם העסקיות, אז ימי הבידוד שלהם כשהם חוזרים היו מוכרים כימי בידוד.

אפרת רייטן: מה עם עצמאים?

אופיר כץ: החוק היום קובע לגבי שכירים שעובד שנוסע בשליחות המעסיק והוא שוהה בבידוד בשל כך, הוא מקבל יותר כסף מהמעסיק ולא מהמדינה.

אופיר כץ: זאת אומרת, מכירים בבידוד שלו כאילו זה בידוד רגיל.

אופיר כץ: אבל הוא כן מקבל על היום עבודה הנוסף ישירות מהמעסיק שלו.

אופיר כץ: זה מתוך הנחה שבעצם כל החוק, זה חריג לכלל.

אופיר כץ: כל החוק מסתכל על בידוד שבידוד הוא אירוע לא צפוי.

אופיר כץ: נסיעה לחו"ל והבידוד שבעקבותיו הוא אירוע צפוי, גם אם הייתה מדינה ירוקה ואנחנו יודעים שהמגפה דינמית וההוראות משתנות מעת לעת, זה כן אירוע צפוי.

אופיר כץ: אז אפשר היה לקבוע את החריג הזה לכלל עבור השכיר, מכיוון שיש את הגורם שהוא המעסיק, שהוא יודע שהוא יישא בעלויות האלה לכתחילה.

אופיר כץ: הוא יודע שהוא לוקח את הסיכון עליו והוא גם יודע שהוא לא יקבל שיפוי מלא מהמדינה.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אבל הכלל הזה הוא קיים ויש שם השתתפות של המדינה, גם לגבי השכירים.

אופיר כץ: השתתפות של המדינה, נכון.

אופיר כץ: כאילו זה בידוד רגיל, לא על החלק האקסטרה.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: אז אני מבקשת שיהיה אותו דבר, השלמה והשוואה גם לעצמאים, שבמסגרת עבודתם.

אפרת רייטן: זה בדיוק אותו דבר.

אפרת רייטן: צריכים לנסוע לחו"ל במסגרת עבודתם, נסיעה עסקית.

אופיר כץ: הקושי הקיים שבגינו כרגע זה לא מוחל בהצעה, היא שבעצם כמו שאמרתי, בנסיעה של עובד, לעובד יש פחות חופש פעולה, כי המעסיק בעצם - - -

אפרת רייטן: לא אכפת לי.

אפרת רייטן: זה לא מעניין אותי.

אפרת רייטן: זה לא משנה, הוא, מה זה?

יצחק פינדרוס: אני רוצה להכניס לך עוד נתון למשוואה הזאת.

אפרת רייטן: אני חייבת עכשיו כעצמאית לנסוע.

יצחק פינדרוס: ההחלטות כאן של הממשלה מתקבלות אד הוק.

יצחק פינדרוס: גם על הבידודים של חוזרים מחו"ל משתנים מעת לעת די מהר.

יצחק פינדרוס: להגיד שזה הכל מתוכנן, אחרי השנתיים שעברנו פה, הייתי נזהר בלשוני.

אופיר כץ: לכן אמרתי, דווקא בגלל זה, גם אם בן אדם נוסע למדינה ירוקה, הוא יכול לקחת בחשבון שזה צפוי במידה מסוימת.

רועי כהן: מה תענה למעצבת אופנה שהיא צריכה לנסוע כדי להתפרנס, להביא, להציג את זה במקום מסוים וזה כל פרנסתה, שהיא צריכה לצאת.

רועי כהן: אתה תגיד לה שמעי, בגלל שאת נסעת ועכשיו את חוזרת לבידוד.

רועי כהן: אבל היא אומרת לך אני הולכת להביא פרנסה, כדי לשלם לך את המשכורת.

אפרת רייטן: ועוד במיוחד בתקופה קשה.

אפרת רייטן: סוף סוף יש לה עבודה, היא תוותר על זה?

טובה ווסר: אפרת, אנחנו נבחן.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: נבחן זה, אני אוהבת לשמוע את זה.

טובה ווסר: אני לא מבטיחה לחזור עם תשובה חיובית.

אפרת רייטן: לא אמרתי שזו תשובה חיובית, אבל אני רואה כבר סדקים.

אפרת רייטן: כן?

גל כהן: סימן ב': תשלום דמי בידוד לעצמאים.

גל כהן: זכאות עצמאי לדמי בידוד, 26כא.

גל כהן: לעניין עצמאי בבידוד מזכה או עצמאי שהוא הורה מלווה - 430 שקלים חדשים.

גל כהן: על אף הוראות סעיף קטן (א), לעצמאי, כאמור בפסקה (2) להגדרה "עצמאי" שבסעיף 26יט, ישולמו דמי בידוד בשיעור של 25% מדמי הבידוד, לפי אותו סעיף קטן.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: אז פה אנחנו, כאמור, יש בינינו מחלוקות עדיין לגבי התעריף והתשלום של גובה ימי הבידוד.

אפרת רייטן: אנחנו מבינים את הרציונל של 430 שקלים לחודש ועדיין הוועדה קוראת להעלות באופן משמעותי את התעריף היומי הזה.

אפרת רייטן: וכך אותו דבר גם לגבי ה-25%.

אפרת רייטן: נדמה לי שזה (ב), זה אותו עצמאי שדיברנו על 12 שעות, כנ"ל.

אפרת רייטן: אנחנו לא מקבלים את ה-25%.

מאיר שפיגלר: שהוא לא עונה להגדרה.

אפרת רייטן: שהוא לא עונה להגדרה.

אפרת רייטן: אנחנו נבקש שזה יעלה לפחות ל-50%.

גל כהן: דין עיסוק בעסק או במשלח יד בתקופת בידוד לעניין דמי בידוד וזכאות עצמאי שהוא אומן.

גל כהן: 26כא.

גל כהן: הוראות סעיפים 26ה ו-26ז1 החלות לעניין עובד, עובד השוהה בבידוד, עובד בבידוד מזכה או עובד שהוא הורה מלווה, יחולו לעניין עצמאי, עצמאי השוהה בבידוד, עצמאי בבידוד מזכה ועצמאי שהוא הורה מלווה בשינויים המחויבים ובשינויים אלה:

גל כהן: בסעיף 26ז1, במקום "בתקופת היעדרות העובד מעבודתו" יקראו "בתקופה שבה חדל העצמאי מלעסוק בעסקו או במשלח ידו", במקום "למעסיקו" יקראו "למוסד" ואחרי "להגדרה עובד שהוא הורה מלווה" יקראו "כפי שהוחלו בפסקה (3)(ב) להגדרה "עצמאי בבידוד מזכה" שבסעיף 26יט או פסקה (4) להגדרה "עצמאי שהוא הורה מלווה" שבאותו סעיף.

נעה בן שבת: אז רגע, אני רוצה להסביר את ההוראות האלה.

נעה בן שבת: סעיף 26ה שמחילים אותו כאן רק בשינויי נוסח, הוא עוסק בנושא של עצמאי שעבד, שעסק בפועל בעסקו או משלח ידו בתקופה ואז בעד אותו יום הוא לא יהיה זכאי לדמי בידוד.

נעה בן שבת: והסעיף האחר מדבר על הורה שבמשפחת אומנה, כמו שחל לגבי השכירים.

אפרת רייטן: שמה אומר לגבי משפחת אומנה?

נעה בן שבת: הוא אומר שגם במשפחת אומנה יש זכאות.

אופיר כץ: פשוט נקבע הסעיף הזה במיוחד, כי אומנה היא אירוע חסוי.

אופיר כץ: אז אפשר להגיש את הטפסים בלי לציין פרטים אישיים.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: כן?

גל כהן: בקשה לתשלום, 26כב.

מאיר שפיגלר: שנייה, אני רוצה בקשה.

מאיר שפיגלר: על בסיס ניסיון העבר, אני מבקש שיכניסו כאן שבמקרים חריגים יש להפעיל שיקול דעת על ידי הביטוח הלאומי.

מאיר שפיגלר: אני אתן דוגמאות.

מאיר שפיגלר: למשל שאנשים נכנסו לתוך המערכת והיה באג, גם במערכת שלהם, וכתוצאה מכך השידור לא נקלט.

מאיר שפיגלר: אז לפי החוק הוא קטגורי ואני לא יכול לתת להם אחר כך.

מאיר שפיגלר: וזה לא פייר ולא הגון.

מאיר שפיגלר: אנחנו מפעילים שיקול דעת בהרבה מאוד דברים, בהיקפים עצומים.

מאיר שפיגלר: אני מבקש להשאיר את האפשרות לשיקול דעת, כמובן מנומק, במקרים חריגים, שהם חורגים מה-90 יום.

אפרת רייטן: אני רק גם רוצה להבין.

אפרת רייטן: אנחנו מדברים, אנחנו נמצאים בארבעה ימים בהוראת השעה או בכלל?

נעה בן שבת: לא, אנחנו מדברים בשלושה ימים עדיין.

אפרת רייטן: אז איך 90 ימים מתום החודש שבו הסתיימה תקופת הבידוד?

מאיר שפיגלר: בסדר, זה כאילו להגביל את משך הזמן שאפשר להגיש את התביעה.

רועי כהן: אפרת, להגביל את הזמן שאפשר להגיש את התביעה.

אפרת רייטן: אז זה מה שאני שואלת.

רועי כהן: כן, זה 90 יום כרגע.

מאיר שפיגלר: זה היה גם בעבר.

מאיר שפיגלר: אנחנו יש לנו ניסיון בנושא הזה.

רועי כהן: השר האריך את זה.

אפרת רייטן: הבקשה, כאמור, תוגש לא יאוחר מ-90 ימים מתום החודש שבו הסתיימה תקופת הבידוד.

אופיר כץ: יש הוראת מעבר.

אופיר כץ: שביום התחילה אפשר להגיש על כל התקופה רטרו גם למשך עוד 30 ימים נוספים.

אופיר כץ: הרי החוק מתחיל ב-1 ביולי, בוודאי שעבר 90 ימים.

שירלי פינטו קדוש: לי יש שאלה לגבי ההגשה.

שירלי פינטו קדוש: איך מגישים רטרואקטיבית וגם אם קורה דבר כזה עכשיו איך משיגים את המסמכים, לאיפה פונים?

שירלי פינטו קדוש: בעצם אם מישהו מאוגוסט או יולי, איך הוא לוקח את זה?

מאיר שפיגלר: המערכות יודעת לתפעל גם בקשות שהן בדיעבד.

מאיר שפיגלר: יודעים לעשות את זה.

שירלי פינטו קדוש: איך?

שירלי פינטו קדוש: זה טלפונית?

שירלי פינטו קדוש: איך זה עובד?

מאיר שפיגלר: מה זאת אומרת איך?

מאיר שפיגלר: אנחנו יודעים בדיוק ממתי הוא היה בבידוד, עושים את זה בהצלבה עם נתוני משרד הבריאות.

שירלי פינטו קדוש: אבל טכנית, אני שואלת מבחינה טכנית.

שירלי פינטו קדוש: הבן אדם צריך להתקשר או שהוא יכול דרך האינטרנט?

מאיר שפיגלר: דרך האינטרנט.

מאיר שפיגלר: אבל במקרים חריגים אנחנו דרשנו שהם יביאו מסמכים שיעידו מדוע הם בעצם לא הצליחו לעמוד בלוחות הזמנים שנקבעו בזמנו בחוק.

מאיר שפיגלר: אנחנו מבקשים פשוט מניסיון העבר שהיו אגב, דווקא גופים גדולים מאוד, שבגלל כשלים פנימיים שלהם שהיו מוצדקים, לא הצליחו לעמוד בלוחות הזמנים, לאפשר להפעיל שיקול דעת.

מאיר שפיגלר: אנחנו לא נמצאים בימי שגרה, אנחנו נמצאים בתקופת חירום ואני מבקש שהדבר הזה יהיה רלוונטי לקבל החלטות.

אפרת רייטן: וכדי לחזק את דבריך, שנייה שירלי.

אפרת רייטן: כדי לחזק את דבריך, דיברת על כשלים טכנולוגיים.

אפרת רייטן: אני מבינה שהיום אנחנו מדברים על 500,000 אנשים מבודדים.

אפרת רייטן: אין לי ספק שברגע שהחוק הזה יעבור תהיה הצפה של בקשות.

אפרת רייטן: בואו רגע נתייחס, אני לא יודעת אם זאת הייתה קריסה או תקלה טכנית אפילו באתר משרד הבריאות, במשך שלושה ימים, גם שם היו.

אפרת רייטן: ולכן אתה צודק שיש לתת פה את הדעת גם על הנושא הזה ולתת פה שיקול דעת.

שירלי פינטו קדוש: אני בעצם השאלה שלי באה, הסיבה שאני שואלת איך פונים למערכות זה כדי לוודא שבאמת צורת הפנייה תהיה נגישה גם לאנשים עם מוגבלויות.

רועי כהן: תראי מה כתוב עכשיו.

מאיר שפיגלר: היא נגישה לגמרי מבחינת עמידה בכל תנאי החוק שנותן לאנשים עם מוגבלות אפשרות לגשת למערכת ולשדר גם תביעות בצורה ישירה וגם בצורה עקיפה.

מאיר שפיגלר: הדבר הזה הוא חלק בלתי נפרד משגרת הפעילות של הביטוח הלאומי.

שירלי פינטו קדוש: מעולה, תודה רבה.

נעה בן שבת: רוצה רק לשאול, האם משמעות הדברים, שאתה אומר שצריך פה גמישות, אולי צריך להוריד את התנאי הזה של הגבלה של 90 ימים.

מאיר שפיגלר: בבקשה.

נעה בן שבת: הרי זו הגבלה שנועדה כדי שהבקשות האלה לא ייקחו הרבה זמן.

נעה בן שבת: אבל אולי אפשר להסיר את זה.

מאיר שפיגלר: תראו, אני אין לי בעיה.

מאיר שפיגלר: נועה?

נועה שוקרון: אני חושבת שצריך רגע לקיים על זה דיון.

נועה שוקרון: אני לא מצליחה להבין עד הסוף את המשמעויות.

נועה שוקרון: נבין, נלמד ונחזור עם תשובות.

אפרת רייטן: תכניסי לרשימת הדיונים שלנו, שיחות.

אפרת רייטן: כן?

את אלה: הצהרה על זכאותו של העצמאי לדמי בידוד בהתאם להוראות פרק זה.

את אלה: מועד תחילת תקופת הבידוד של העצמאי או של ילדו, לפי העניין, מועד סיומה ומספר הימים בתקופת הבידוד שבהם חדל העצמאי מלעסוק בעסקו או במשלח ידו.

את אלה: כל מסמך או דיווח שנדרש עצמאי להמציא למוסד לצורך הוכחות זכאותו לדמי בידוד לפי פרק זה.

נעה בן שבת: אני רוצה להעיר.

נעה בן שבת: בסך הכל ההוראות אלה דומות להוראות מקבילות שנדרשו לגבי שכיר.

נעה בן שבת: כמובן יש הוראות שנדרשו לגבי שכיר שהן לא רלוונטיות כאן.

נעה בן שבת: אבל ההוראה של סעיף (5) היא הוראה פתוחה.

נעה בן שבת: היא אומרת כל מסמך או דיווח שנדרש עצמאי להמציא למוסד, לצורך הוכחת זכאותו לדמי בידוד.

נעה בן שבת: והשאלה אם צריך כזאת מן הוראה פתוחה או שהמוסד לביטוח לאומי כבר יודע איך לאפיין את המערכת שלו ויכול להגיד לנו איזה מסמכים הוא צריך ולא להשאיר פה איזה שהוא מסמך שמהווה תנאי בעצם לזכאות ואנחנו לא יודעים מה הוא.

אופיר כץ: נבדוק.

אופיר כץ: כמובן שרשות מנהלית נוקטת לפי הסמכה שלה בחוק והיא לא יכולה לדרוש מסמכים שהם לא נדרשים לצורך הוכחת הזכאות לפי החוק.

אופיר כץ: בסדר.

אפרת רייטן: טוב, אז השעה 11:00 ואנחנו נאלצים לסיים את הישיבה, כי המליאה נפתחת.

אפרת רייטן: מה שאני רוצה לומר זה ככה: קראנו כבר את רובו של החוק, אבל עדיין לא סיימנו ויש לנו עוד מספר, הגענו עד לסימן ג': הוראות שונות.

אפרת רייטן: העלינו כאן מספר תיקונים כבר לנוסחים שצריכים היום לשבת מיד.

אפרת רייטן: אבקש שתשבו הגורמים המקצועיים כדי להגיע לנוסחים מקובלים בהתאם להערות שנשמעו כאן על ידי חברי הכנסת, על ידי הארגונים.

אפרת רייטן: להחיל אותם.

אפרת רייטן: וכמובן, לגבי הפערים המהותיים יותר של התוכן.

אפרת רייטן: ככה ממש רק בקצרה את הדברים העיקריים: לגבי התעריף היומי של דמי הבידוד, לגבי הרטרואקטיביות, לגבי המחלה, המאומת עצמו שאנחנו לא אגיד מבקשים, אנחנו דורשים שיימצא לזה פתרון, גם בחוק הזה.

אפרת רייטן: ולגבי השבים מחו"ל.

אפרת רייטן: אלה הדברים העיקריים.

רועי כהן: גם לגבי מתי אפשר להאריך.

רועי כהן: כלומר, אני אומר לך שלא סתם אני דואג על זה.

אפרת רייטן: זה הניסוחים.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

רועי כהן: וגם גברתי יושבת הראש, אני מבקש ואני רואה שטוב שמנהלת את הדיון מישהי שהייתה עצמאית.

רועי כהן: וזו זכות גדולה.

רועי כהן: ואני רוצה להגיד שאני דווקא כל כך בטוח וסמוך שלא ייצא מהוועדה הזאת חוק כמו שבפעם הקודמת הודיע יושב ראש הוועדה 'אני מוציא חוק פה שמפלה', הוא אמר לפרוטוקול.

קרן ברק: הוא אמר, כן.

רועי כהן: אמר לפרוטוקול 'אני מוציא חוק שמפלה את ציבור העצמאים'.

רועי כהן: ואני בכוונה אמרתי את זה, שלא יקרה עוד פעם, זה לא חס וחלילה התכוונתי.

רועי כהן: ואני אמרתי שאני לא רוצה שיקרה עוד פעם מציאות שבה ייצא חוק שבצורה כזו או אחרת יגרום לכך לעצמאים שוב פעם להחזיק נופלים.

רועי כהן: הוא אמר את זה לפרוטוקול, ולכן אמרתי.

רועי כהן: ואני רוצה להגיד את זה שוב פעם כאן.

רועי כהן: יש פה חברי כנסת גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, שכולם מחויבים לציבור העצמאים.

רועי כהן: עיניי העצמאים נישאות אליכם, כי כרגע אין שום מענה, אין שום מתווה.

רועי כהן: הנושא הזה של ימי הבידוד הוא משהו שיכול בצורה כזאת או אחרת לסמן שינוי במגמה ביחס כלפי עצמאים.

רועי כהן: לכן כל אות, כל מילה, כל דבר, שימו לב.

רועי כהן: אני לא סתם נשאר פה.

רועי כהן: אני אשאר פה עד 24:00 ו-1:00.

רועי כהן: כל מילה חשובה.

אפרת רייטן: רועי, תודה רבה.

אפרת רייטן: יש לך כאן הבטחה.

אפרת רייטן: ביום שני אנחנו נסיים את הדיונים ונעשה הקראה.

מאיר שפיגלר: יש לי רק עוד בקשה אחת.

מאיר שפיגלר: אנחנו נעשה את זה בתיאום עם נועה, אבל בגדול, אפרופו מה שאמר רועי, יש כל מיני עיוותים עוד מהפעם שעברה.

מאיר שפיגלר: כלומר, הקדנציה שהייתה לפני כן.

מאיר שפיגלר: שנגעה לסקטורים מסוימים שחלקם נסמך או בעצם נמצא תחת ציבור מעסיקים.

מאיר שפיגלר: אנחנו נדבר איתם על הסיפור הזה כדי לא ליצור מצב של עיוות על עיוות קיים.

מאיר שפיגלר: בסדר?

אפרת רייטן: מה אחוז.

אפרת רייטן: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.

אפרת רייטן: תודה לכולם.