ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 218, 2022-02-01 15:30

אלכס קושניר: דיון מהיר בנושא: פיטורי עובדים במפעל פרי גליל בחצור הגלילית.

אלכס קושניר: את הדיון יזמו חברי הכנסת משה גפני ומשה ארבל.

אלכס קושניר: משה גפני, בבקשה תציג את הנושא.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הנושא של פרי גליל היה כאן בוועדה די הרבה זמן.

משה גפני: פרי גליל זה מפעל עוגן בחצור הגלילית, הוא מפעל שמעסיק מאות עובדים, כשחלקם הגדול הם תושבי חצור הגלילית, חלקם מהכפרים בסביבה.

משה גפני: היה ברור לחלוטין שאם המפעל הזה ייסגר, והוא היה בסכנת סגירה, יהיה נזק בל יתואר גם לחצור הגלילית וגם לעובדים רבים שמועסקים במפעל הזה.

משה גפני: היה ויכוח מאוד קשה בין ועדת הכספים, ביני לבין שרים בממשלה דאז, כשאני טענתי שצריך לסייע להם.

משה גפני: היה מדובר על משהו בסביבות 10,11 מיליון.

משה גפני: הייתה הצדקה להעביר להם את הכסף.

משה גפני: היו שרים שטענו שבשום פנים ואופן לא, שיסתדרו לבד, אבל בסופו של דבר הצלחנו להעביר להם כסף.

משה גפני: זה היה מותנה בזה שלא יפוטרו עובדים.

משה גפני: מאז, לאחר שהמפעל נעמד על רגליו והמשיך לעבוד, נפתחו אגפים נוספים, המפעל התרחב והייתה ברכה בעניין הזה.

משה גפני: מה שקרה עכשיו זה שהממשלה ביקשה להביא את הרפורמה בחקלאות ואז נאמר על ידי בעל המפעל שהמפעל עלול להיסגר או עלול להצטמצם באופן דרמטי כך שכל מה שנעשה במשך כל השנים על מנת שהמפעל הזה יישאר ירד לטמיון.

משה גפני: ביקשתי יחד עם משה ארבל דיון מהיר בוועדת הכספים בעניין הזה.

משה גפני: אם יש דבר שאפשר להתגאות בו שהכנסת עשתה, זה בכך שהיא גרמה שהמפעל יישאר ולעובדים תישאר עבודה.

משה גפני: המפעל, כפי שאמרתי, הוא מפעל עוגן בפריפריה, בחצור הגלילית, אסור לאפשר לו לקרוס.

משה גפני: דיברתי גם עם ההסתדרות.

משה גפני: הם טוענים שהם הגיעו להסכמה עם המפעל.

משה גפני: אני לא יודע בדיוק על מה, לכן אני מציע שנברר את זה כאן בדיון.

משה גפני: אני מודה לך על קיום הדיון הזה שיש לו חשיבות עצומה לגבי הפריפריה ולגבי העובדים שעובדים שם.

יאיר גולן: אני מודה לחברי הכנסת גפני וארבל שיזמו את הדיון, דיון חשוב מאוד.

יאיר גולן: אני הייתי במפעל לפני מספר שבועות, לפני שלושה-ארבעה שבועות.

יאיר גולן: פרי הגליל זה לא רק מפעל בחצור הגלילית, זה מפעל אזורי, זה מפעל שנותן עבודה לשכבות הכי מוחלשות במרחב, כולל קווי ייצור שמעסיקים אוכלוסייה בדואית, ערבית, דרוזית, צ'רקסית.

יאיר גולן: כולם כולל כולם עובדים במפעל הזה.

יאיר גולן: דרך אגב, זה מופת של שותפות יהודית-ערבית ובכלל.

יאיר גולן: רק כשאתה עומד במפעל אתה יכול לראות את כל שרשרת הערך של המפעל - לחקלאים באזור ששולחים לשם את התוצרת, לכל מערך השינוע שמביא את התוצרת למפעל, לכל מערך השינוע שמפיץ את עשרות הטונות מידי יום למרחב ולכל הארץ.

יאיר גולן: צריך להבין שהמפעל הזה הוא כמעין טבור תעסוקתי באצבע הגליל, הוא הרבה יותר רחב מאותם 250,300 עובדים של המפעל.

יאיר גולן: הסיפור של עובדי המפעל הוא חלק מהסיפור, הוא לא כל הסיפור.

יאיר גולן: כשדנים במה עושה המפעל הזה למרחב, צריך להבין את ההשלכה הכבדה שיש למפעל הזה, צריך לראות את כל התעשייה סביבו.

יאיר גולן: זה לא מפעל הייטק שמייצר עכשיו תוכנה ואת שורת הקוד מפיץ לכל העולם.

יאיר גולן: פה זו שרשרת שלמה של תעשייה שסובבת את המפעל.

יאיר גולן: אני לא יודע להעריך כמה בדיוק עובדים באותה שרשרת, אבל אין לי ספק שמדובר בעוד מאות רבות של אנשים.

יאיר גולן: במקום שהוא דל מקורות תעסוקה כמו אצבע הגליל המפעל הזה הוא מפעל דגל שאסור לתת לו להיסגר, אסור לסכן אותו.

יאיר גולן: זה משליך על האופן שבו אנחנו מתייחסים לרפורמה בחקלאות, שחייבת להיעשות באופן מושכל, באופן שיטתי, באופן מקצועי ובאופן מדורג כך שנוכל להמשיך ולהפעיל את המפעל.

יאיר גולן: כשהייתי במפעל הבנתי שקו ייצור של גזר גמדי זה לא קו יצור של ברוקולי, זה נראה אחרת, לוקח זמן להתארגן לזה, לוקח זמן לבנות את זה, זה לא קורה בן לילה.

יאיר גולן: בכל דבר שאנחנו גוזרים על הנושא החקלאי צריך לזכור שבקצה יש גם את מפעלי העיבוד החקלאי.

יאיר גולן: בדרך כלל לא מדברים עליהם כשמדברים על חקלאות, אבל הם לחלוטין חלק מהעניין.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אני מברך את היוזמים.

אופיר כץ: חברי חבר הכנסת גפני, אני זוכר שזה נושא שטיפלת בו לא פעם.

אופיר כץ: אני מודה גם לארבל וגם לך, אדוני היושב-ראש, ששמת את זה מהר.

אופיר כץ: האמת שזה יום די מייאש מבחינה פרלמנטרית.

אופיר כץ: התחלנו את היום בוועדת הכלכלה, בהצעה לדיון מהיר על סגירת מפעל לוריאל במגדל העמק, ולצערי בסיומו של הדיון הבנו שאין לנו כל כך מה לעשות ו-50 משפחות הולכות הביתה.

אופיר כץ: יו"ר הוועד, בחור נשוי בן ארבעים ומשהו עם חמישה ילדים, אמר שהוא יודע לעבוד בפס הייצור, שהוא לא יודע לעשות משהו אחר, ושהוא לא יודע איך מחר בבוקר הוא הולך לפרנס ולהאכיל את הילדים שלו, במיוחד עכשיו כשהכל עולה, מה שעוד יותר מבהיל ומלחיץ אותנו.

אופיר כץ: עכשיו אנחנו בדיון הכל כך חשוב הזה.

אופיר כץ: זה נכון מה שאמר סגן השר - פיטורים במפעל בפריפריה זה לא כמו במרכז הארץ.

אופיר כץ: כשאתה סוגר מפעל ואתה מפטר עובד, מבחינתו של העובד זה לסגור לו את החיים.

אופיר כץ: למי שגר במרכז יש יותר אפשרויות למצוא תעסוקה.

אופיר כץ: המפעל הזה הוא ייחודי מסוגו, אין הרבה אופציות.

אופיר כץ: האנשים שילכו הביתה אחרי כל כך הרבה שנים של עבודה, שלזה הם התרגלו וזה מה שהם יודעים לעשות, יישארו בלי עבודה.

אופיר כץ: רוב הסיכויים שהם יישארו בלי עבודה לא מהסיבה שהם לא רוצים לעבוד, מהסיבה שאין להם הרבה אפשרויות לפרנס את המשפחה שלהם.

אופיר כץ: אני חושב שהממשלה במדיניות שלה, בצעדים שהיא נוקטת לאחרונה צריכה לראות שהיא לא פוגעת באנשים, במיוחד באנשים בפריפריה.

אופיר כץ: אם אתם רואים שאתם רומסים את העבודה לאנשים, רומסים להם את הפרנסה, תעצרו רגע, תראו איך אתם עושים את המהלכים שאתם כקואליציה רוצים להוביל בלי לפטר עשרות אם לא מאות עובדים.

אופיר כץ: זה לא צריך להיות הכל בגל אחד.

אופיר כץ: אם יש פעולה נקודתית, תפעלו כמו שצריך לפעול במשהו שהוא חריג.

אופיר כץ: אם הגעתם למצב שבעקבות המדיניות שלכם הם מפטרים עובדים, תראו איך אתם גורמים לזה שלא יפטרו את העובדים.

אופיר כץ: אם צריך להכניס את היד לכיס, תכניסו, כי בסוף זאת התוצאה של המדיניות שאתם מובילים וצריכים להתייחס אליה, לא להתעלם ממנה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בשנים האחרונות כל הסיפור הזה של פריפריה הפך להיות שם קוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני נצרתית, אני יודעת מה זו פריפריה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני יודעת שלמפעל של תנובה שנמצא בעמקים יש רשימת המתנה של עובדים, שיש אנשים שמנסים להפעיל פרוטקציות והרבה מאוד דברים בגלל שאין משרות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לפטר מאות עובדים במפעל כמו פרי הגליל זו סכנה לצפון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מה זה אומר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: שאנחנו לוקחים את הכבוד של האנשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אלה אנשים שפשוט רוצים להתפרנס בכבוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מדובר בנשים וגברים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה להזכיר לכם את השמות של הישובים שמהם העובדים והעובדות האלה מגיעים - חצור הגלילית, צפת, קרית שמונה, טובא-זנגרייה, ראמה, ריחאניה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: 50% מהעובדים והעובדות הם ערבים, 50% מהעובדים הן נשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מדובר בנשים שאין להן הרבה משרות אחרות ללכת לעבוד בהן, זה המקום היחידי שהן מתפרנסות ממנו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אשמח מאוד אם בסוף הדיון תצא החלטה לא ללכת על הנושא הזה של פיטורים של עובדים ועובדות בפרי הגליל.

אלכס קושניר: ההחלטה או אי ההחלטה על פיטורים זו החלטה של המפעל, הוועדה לא יכולה לקבוע למפעל מה לעשות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה שתצא מפה קריאה חשובה וחדה.

ולדימיר בליאק: אני רוצה לברך גם את חבר הכנסת גפני, גם את חבר הכנסת ארבל על הדיון, וגם אותך, היושב-ראש, ששמת את זה על סדר היום.

ולדימיר בליאק: אין חולק על החשיבות של המפעל, על החשיבות החברתית, התעסוקתית, אבל אני חייב לציין שלא אהבתי את האיום האחרון על פיטורים בעקבות הכוונה של הממשלה לבצע רפורמה בחקלאות.

ולדימיר בליאק: כמה פעמים בעשור האחרון החברה איימה לפטר עובדים ובעקבות זאת קיבלה סיוע מהממשלה?

משה גפני: הרבה.

ולדימיר בליאק: יכול להיות שזאת השיטה.

משה גפני: אבל המפעל נשאר.

מופיד מרעי: אני רוצה להצטרף לעצב שדובר עליו ומלווה את היום הזה.

מופיד מרעי: היינו בדיון בבוקר על המפעל לוריאל במגדל העמק, עכשיו אנחנו בדיון על פרי הגליל.

משה גפני: בפרי הגליל המצב שונה.

מופיד מרעי: גפני, פה מדובר על פיטורי עובדים, שם העתיקו את המפעל למרכז ואמרו לעובדים: "בואו עכשיו תתחילו לעבוד במרכז".

מופיד מרעי: כל מפעל עם הסוגיה שלו.

מופיד מרעי: אנחנו לא צריכים לחזק את הרצליה, אנחנו צריכים לחזק את יישובי קו העימות, לכן הדיון הזה חשוב.

מופיד מרעי: יו"ר ועד העובדים, אל תוותרו לאף אחד, תעשו כל מה שצריך.

מופיד מרעי: אנחנו מכירים את המפעל, אנחנו יודעים כמה הוא תורם לחיזוק הצפון ולחוסן הלאומי שלנו.

מופיד מרעי: שם נמצא החוסן הלאומי, אותו צריך לחזק.

מופיד מרעי: אנחנו נשמח לסייע לכם כמה שאפשר.

מופיד מרעי: תודה ליוזמים.

עופר כסיף: אני מברך מאוד על הדיון, מברך את היוזמים במיוחד, זה דיון חשוב וקריטי.

עופר כסיף: ברגע שמסתכלים על הנושא של פירות, ירקות ומוצרים חקלאיים ככלל רק מהחור של הגרוש, רק מהפריזמה של האם זה ייקר או יוזיל עבור הצרכנים, אנחנו מאבדים כל שמץ של סולידריות חברתית ושל הבנה מה זה בעצם תעשייה מקומית.

עופר כסיף: אנחנו צריכים להסתכל על הצרכנים שלא יכולים להוציא את הפרוטה שאין להם, אבל אנחנו גם צריכים וחייבים להסתכל על חברים שלנו לקהילה.

עופר כסיף: יותר חשוב לחשוב על רווחתם של חברנו בקהילה מאשר על הצלחתם או אי הצלחתם כצרכנים.

עופר כסיף: יש פה תפיסה מעוותת של מי שמסתכל על אותם פועלים שהולכים להיזרק הביתה רק דרך החור של הגרוש.

עופר כסיף: אני רוצה שאנחנו נהיה קהילה - יהודים, ערבים, חילונים, חרדים, אשכנזים, מזרחיים, נשים, גברים.

עופר כסיף: אנחנו חלק מקהילה אחת.

עופר כסיף: אני רוצה שתהיה לנו סולידריות חברתית, שנגלה אכפתיות אחד לשני.

עופר כסיף: לפטר פועלים כי זה יוזיל מוצר, זה לא להתייחס אל האחר כאל אדם, זה לא להתייחס אל האחר כחבר איתנו בקהילה, זה אמצעי גרידא.

עופר כסיף: הגיע הזמן שנשנה את הדיסקט ונתחיל להבין שאנחנו חייבים לפעול כמסגרת קהילתית עם סולידריות חזקה שתומכת באנשים המוחלשים ביותר, שאנחנו צריכים לפעול כחטיבה אחת לטובת כולנו.

עופר כסיף: סגירה של מפעל שמביאה לזה שזורקים אנשים הביתה זה ההיפך הגמור.

אלכס קושניר: נשמע את ועד העובדים.

מרדכי חזיזה: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תודה למורי ורבי משה גפני שליווה אותנו, תודה לחבר הכנסת ארבל ולחברי הכנסת.

מרדכי חזיזה: לא באתי לפה להיות הבכיין של המפעל, באתי לפה כדי להסביר לכם דבר אחד קטן ופשוט עם ערך מאוד גדול ומשמעות בחיים לעובד ייצור.

מרדכי חזיזה: אני מדבר כרגע כעובד ייצור.

מרדכי חזיזה: כיושב-ראש ועד העובדים נשאתי באחריות, עברתי את כל המאבקים שיכולים להיות.

מרדכי חזיזה: תמיד הייתה לנו את האמונה.

מרדכי חזיזה: ברוך השם עברנו את כל הסבב במציאות, לא בטלוויזיה, לא במשחקים, כדי שהזכות המינימאלית של עובד תישאר ותישמר.

מרדכי חזיזה: זה תפקידי וחובתי כיו"ר העובדים, זאת חובת

מרדכי חזיזה: כם כחברי כנסת שנושאים באחריות במדינה.

אלכס קושניר: כמה שנים את יו"ר ועד העובדים במפעל?

מרדכי חזיזה: אני מסיים עכשיו 50 שנות עבודה.

מרדכי חזיזה: התחלתי כנער בנוער העובד והלומד, אבל לצערי נשארתי רק עובד, לא לומד, בגלל המציאות של החיים.

מרדכי חזיזה: את מה שהיה לי בשנות ה-70 אני רואה היום אצל אחרים.

מרדכי חזיזה: אני את שלי כבר עשיתי.

מרדכי חזיזה: רבי משה היה אצלנו במפעל, ראה בדיוק על מה מדובר.

משה גפני: היינו כל הוועדה.

מרדכי חזיזה: סגן השר היה עכשיו.

מרדכי חזיזה: מה אתם יכולים לדרוש מעובד שרוצה לעבוד בדבר הכי פשוט?

מרדכי חזיזה: הזכות המינימאלית לעובד במדינת ישראל היא לעבוד.

מרדכי חזיזה: תעזרו לנו רק לעבוד, אנחנו לא רוצים יותר כלום.

מרדכי חזיזה: שאלו אותי המון אם אני שותף להצגה או למשחק.

מרדכי חזיזה: כשקיבלתי את ההודעה שהוא הולך לפטר 100 עובדים ושאלתי אותו, "מה קרה עוד פעם?

מרדכי חזיזה: מה אתה רוצה מאיתנו?

מרדכי חזיזה: אנחנו עובדים, המפעל עובד", הוא אמר: "אם כל היבואנים ייבאו, מה אני צריך אתכם בכלל?

מרדכי חזיזה: מה אני צריך את המפעל הזה?

מרדכי חזיזה: "

ולדימיר בליאק: ראיתי ב-2011 וב-2014 שבאו עם אותה דרישה וקיבלו סיוע מהממשלה.

ולדימיר בליאק: חבר הכנסת גפני, אני צודק?

משה גפני: כן, אבל זה משהו אחר.

משה גפני: אז היו בעיות אחרות.

משה גפני: כאן הבעיה אחרת.

יעל רון בן משה: יכול להיות שכדי להחזיק תעשייה מקומית בגליל, בנגב, בבקעה צריך תמיכה באופן קבוע.

יעל רון בן משה: אני מרגישה שיש איזו טענה על כך שיש משהו פגום.

ולדימיר בליאק: יכול להיות.

אלכס קושניר: אף אחד פה לא בדרגת קדוש.

אלכס קושניר: בוא נבין את הדברים, בוא נבין מה קורה באמת.

יעל רון בן משה: אני לא שופטת.

אלכס קושניר: אף אחד לא שופט.

יעל רון בן משה: אני אומרת, ואני חושבת שסגן השרה יסכים עם הדבר הזה, שמשרד הכלכלה, שמדינת ישראל, שמשרד האוצר צריכים להשקיע כדי שתהיה תעשייה גם בחצור הגלילית וגם בקרית שמונה.

אלכס קושניר: על זה אין שום ויכוח.

יעל רון בן משה: אולי הבעיה במנגנון שלנו, של איך שאנחנו עובדים כך שהם נאלצים לבוא לפה כפושטי יד.

נעמה לזימי: היא צודקת, יעל, לא צריך להסתכל עליהם כאילו הם באים לעקוץ את המערכת.

ולדימיר בליאק: אי אפשר לשאול שאלה כאן?

ולדימיר בליאק: אפשר להעלות גם תהיות, זה בסדר גמור.

נעמה לזימי: אני אפילו אולי שותפה לחלק מהתהיות שלך, אבל יש פה יו"ר ועד שבסוף מייצג ציבור.

אלכס קושניר: הטענה שעלתה פה היא לאו דווקא ליו"ר הוועד, היא בעיקר לבעלים של המפעל.

מרדכי חזיזה: הפעם לא מדובר על כסף.

מרדכי חזיזה: המצב היום שונה מהעבר, למרות שהיו לנו תקופות שהמדינה הבטיחה ולא עמדה בהתחייבות.

מרדכי חזיזה: אני לא מייצג את הבעלים, אני מייצג את העובדים.

משה גפני: בזמנו זה הסתדר, המדינה נתנה כסף.

מרדכי חזיזה: נכון, המדינה נתנה, ואז פירגנו, אמרנו תודה מא' עד ת', מראש הממשלה עד אחרון חברי הכנסת.

אלכס קושניר: גפני, הציגו אז דוח רווח והפסד של המפעל?

משה גפני: בטח, לא נתנו את הכסף ככה באוויר, היה דיון שלם.

משה גפני: זה נכון שאז הייתה בעיה של חוסר תקציב, של חוסר כסף ולכן המדינה נכנסה לזה.

מרדכי חזיזה: עובד ייצור שקם בבוקר ושומע את כל הגזרות, בא ואומר: "תגיד לי, חזיזה, לא מספיק מה שיש לנו, אתם עוד מוסיפים את הפיטורים?

מרדכי חזיזה: מה יש לנו כבר לעשות במדינה הזאת?

מרדכי חזיזה: מה יש לנו לעשות בעיירה הזאת?".

מרדכי חזיזה: בסוף לא יהיה מקור פרנסה מינימאלי.

מרדכי חזיזה: עובדי פרי הגליל לא משתכרים ברמות שכר של הייטק.

אלכס קושניר: מה השכר הממוצע במפעל?

מרדכי חזיזה: שכר מינימום פלוס 10%.

מרדכי חזיזה: אם הוא עובד משמרות יש לו הטבה.

מרדכי חזיזה: בוא תראה את הנשים המבוגרות שעובדות בקווי ייצור, שכל אחד יראה את האימא שלו.

מרדכי חזיזה: זה לא פשוט.

נעמה לזימי: האם צבירת שנות ותק לא שיפרה את השכר?

מרדכי חזיזה: אחוז אחד לשנה.

מרדכי חזיזה: הבעלים משלמים את כל הזכויות המלאות, את מה שמגיע לעובד.

נעמה לזימי: אבל במינימום.

מרדכי חזיזה: נכון.

מרדכי חזיזה: הממשלה מבקשת הוזלה.

מרדכי חזיזה: אם מפעל פרי הגליל מוכר 3 קופסאות תירס ב-10 שקלים, מה יש לו כבר להוזיל?

מרדכי חזיזה: הבעלים אומר: "מה אתה רוצה ממני?

מרדכי חזיזה: תלכו לסנפרוסט".

מרדכי חזיזה: הבעלים של סנפרוסט הם בכלל סינים, הם מוכרים שקית אפונה ב-18,19 שקל כשפרי הגליל מוכר בתשעה שקלים.

מרדכי חזיזה: מה יש להוזיל?

מרדכי חזיזה: אם פותחים את הייבוא, במי פוגעים?

מרדכי חזיזה: אם ממילא החוליה החלשה כבר חלשה, למה לנסות לפרק אותה, למוטט אותה?

נעמה לזימי: מה הגילאים אצלכם במפעל?

נעמה לזימי: אם עכשיו קורה דבר כזה, מי הולכים הביתה?

מרדכי חזיזה: הגילאים נעים בין 45 לכמעט 60.

נעמה לזימי: אנשים שלא יכולים למצוא עבודה היום.

מרדכי חזיזה: בוודאי שלא.

עופר כסיף: רובם עובדי קבלן?

מרדכי חזיזה: לא.

נעמה לזימי: הם עובדי מפעל במינימום.

מרדכי חזיזה: אני מייצג עובדים שנמצאים בהסכם הקיבוצי.

אופיר כץ: עם כמה שנות ותק?

מרדכי חזיזה: יש עובדים שעברו את ה-50 שנות ותק.

מרדכי חזיזה: יש משפחות שעובדות במפעל, אם זה בעל ואישה, אם זה אימא ובן.

מרדכי חזיזה: תייבאו משהו שאין אותו בארץ, לא שיש אותו.

מרדכי חזיזה: כשאתם מייבאים אתם קוטלים את החקלאים, אתם קוטלים את אלה שמייצרים את הקופסאות.

מרדכי חזיזה: זה לא רק פרי הגליל, מדובר במערך לוגיסטי מאוד גדול שפרי הגליל נותן לו פרנסה.

מרדכי חזיזה: כל זה מתמוטט.

מרדכי חזיזה: כולם מדברים על פריפריה.

מרדכי חזיזה: מה, פריפריה זו סיסמה?

מרדכי חזיזה: אם היום לא תעזרו לפריפריה, מתי תעזרו?

מרדכי חזיזה: זה מפעל עוגן של כל הגליל, לא רק של חצור.

מרדכי חזיזה: הרי איך כל החקלאים בגליל העליון מתפרנסים?

מרדכי חזיזה: בשביל מי הם יגדלו את החקלאות שלהם?

מרדכי חזיזה: בשביל הירדנים?

מרדכי חזיזה: מה, הם ישווקו את זה לסין?

מרדכי חזיזה: יתנו את זה לתורכיה?

מרדכי חזיזה: מה, אין לנו ילדים, אין לנו משפחות?

מרדכי חזיזה: אין אחריות מיניסטריאלית לבוא ולהקל על עובד שעובד בקו?

מרדכי חזיזה: אם אתם לא תראו את העובדים, מי יראה אותם?

אלכס קושניר: משה אפרים, מנכ"ל מפעל פרי גליל.

משה אפרים: ממש כואב לי שאתם אומרים שאני מבקש סיוע.

משה אפרים: אני אף פעם לא ביקשתי סיוע.

משה אפרים: נכנסתי למסלול עובדים בתקופת בן אליעזר, זכרונו לברכה, כשהמפעל היה עם 70 עובדים קבועים.

משה אפרים: היום הוא עם 227 קבועים, כשקצת פחות מ-10% מקבלים שכר מינימום, השאר הם מעל למינימום.

משה אפרים: מסלול עובדים יש בכל מפעל בארץ, כולל "בייגל בייגל" בצפת, שני מטר מפה.

ולדימיר בליאק: לא אמרתי שאתה היחיד.

ולדימיר בליאק: שאלתי כמה פעמים קיבלת סיוע כתגובה על האיום לפטר עובדים.

משה אפרים: לא ביקשתי סיוע מאף אחד.

משה אפרים: התחייבתי לקלוט 110 עובדים ביום שקנינו את המפעל וקלטתי 227 עובדים.

משה אפרים: אני חושב שאני בסדר, אתה יכול לבדוק את זה.

משה אפרים: אחרי שקיבלתי רק חצי מהכסף שהבטיחו לי עשינו שביתה שבעקבותיה קיבלנו את כל הכסף.

משה אפרים: לא היה שום איום ב-2015.

משה אפרים: מאז המפעל הזה גדל וגדל.

אלכס קושניר: למה עכשיו אתה חושב שצריך לפטר עובדים?

משה אפרים: אדוני היושב-ראש, אתם רוצים להוריד את המכסים, לתת ליבואנים מיליארדים ולהשבית אותנו.

משה אפרים: אנחנו האלטרנטיבה הזולה שלכם.

אלכס קושניר: אם החלטת שאתה הולך לפטר בין 100 ל-200 עובדים, כנראה שאתה מתבסס על איזה שהוא חישוב.

אלכס קושניר: בוא תגלה לנו מה החישוב.

אלכס קושניר: מה הרווח שלך באחוזים או במספרים בשנת 2021, ואיך אתה מצפה לשחיקת הרווח בשנה הבאה?

אלכס קושניר: על מה אתה מתבסס?

אלכס קושניר: למה דווקא החלטת שאתה מפיל את זה על הראש של העובדים?

משה אפרים: אדוני הנכבד, אתם החלטתם שיהיה ייבוא, שאתם מורידים את המכס.

נעמה לזימי: אנחנו רוצים לשמוע מספרים.

משה אפרים: הרווח שלנו הוא 2%.

משה אפרים: המספרים שלי נמצאים אצלכם.

משה אפרים: אם אנחנו מוכרים שקית אפונה ב-10 שקלים ואתם קוראים לנו אנשים לא מוסריים - -

אלכס קושניר: אף אחד לא אמר שאתה לא מוסרי.

אלכס קושניר: אדוני, מה היה הרווח הנקי של המפעל בשנת 2021?

משה אפרים: את הרווח של המפעל, שזו חברה פרטית, אני לא אגיד בזום.

משה אפרים: הניירות שלי נמצאים באוצר ובמשרד הכלכלה.

אלכס קושניר: אתה לא חושב שוועדת כספים יכולה להיחשף למספרים האלה כדי לקבל פה החלטות?

אלכס קושניר: אם אתה לא מוכן לחשוף את המספרים, אתה כנראה משתמש באיום לפטר את העובדים כדי להשיג איזה שהן הטבות או כדי לסכן את הרפורמה.

אלכס קושניר: בוא תהיה פתוח ותיתן לנו את המספרים.

משה אפרים: אם ההיגיון שלך קצת בריא, ואני מניח שכן - -

נעמה לזימי: זה לא קשור להיגיון.

נעמה לזימי: אנחנו לא עוסקים פה בהיגיון, אנחנו עוסקים פה בכספי ציבור.

נעמה לזימי: אי אפשר לחשוד שאני נגד העובדים.

משה אפרים: את חושדת בי שאני נגד העובדים?

נעמה לזימי: להיפך.

משה אפרים: אני לא בסדר?

משה אפרים: השקעתי 160 מיליון - -

נעמה לזימי: הרבה פה מחבריי אפילו בעד סיוע ישירות למפעל שצריך להציל, ותאמין לי, מוטי, אנחנו הראשונים איתך בסיפור הזה, אבל אם זה לא מגיע אלינו עם הידע האמיתי על מה ישנו, אסור לנו לתת את האפשרות הזאת.

משה גפני: הבעיה המרכזית היא שעל ידי הרפורמה בייבוא המפעל הופך להיות מיותר.

אלכס קושניר: הבן אדם מלא שנים בתעשייה, מבין את התעשייה הרבה יותר ממני.

אלכס קושניר: אני רק רוצה להבין את המספרים.

אלכס קושניר: הוא בא באיום שהוא הולך לפטר 100 או 200 עובדים.

אלכס קושניר: כשאני שואל אותו על בסיס מה הוא מחשב את שחיקת הרווח שלו, אני לא שומע את זה, אני לא מצליח להבין.

אלכס קושניר: שיגיד על מה הוא מתבסס.

משה גפני: הוא צריך לתת את הפרטים.

נעמה לזימי: אני בטוחה שגם אתה לא אישרת דברים ככה, שגם אתה עשית הכל במשורה.

משה גפני: לא העבירו אליו בזמנו שקל בלי שהוא נתן את מלוא הפרטים.

משה גפני: הוא לא מבקש עכשיו תקציב, הוא מבקש שלא ייבאו.

אלכס קושניר: שכל אזרח ישלם פה על עגבנייה פי אלף ממה שמשלמים באירופה.

עופר כסיף: העניין החברתי יותר חשוב, בלי לזלזל בזול או יקר.

אלכס קושניר: הסולידריות החברתית צריכה להתחיל גם מהבעלים של המפעל.

עופר כסיף: צריך למצוא פה את האיזון הנכון.

נירה שפק: אני לא רוצה שיעשו עלינו מניפולציות וגם שאנחנו לא נעשה מניפולציות.

נירה שפק: מה זה אומר?

נירה שפק: אנחנו צריכים קודם כל לעשות בדיקה רוחבית, לראות מה קורה עם המפעלים, מה קורה עם התעסוקה בפריפריה בהיבט של המפעלים.

נירה שפק: אני לא מוכנה שייעשה שימוש בעובדים.

נירה שפק: אני קראתי אחורה, כולל את הסיכום כשהגיע שר התמ"ת פואד לוועדת כספים.

נירה שפק: לאורך זמן קבוע מאיימים בפיטורי עובדים.

נירה שפק: בוא נכבד כולנו את העובדים.

נירה שפק: אני רוצה שבעל עסק שבא ואומר אמירה, יציג את הנתונים העסקיים שלו לפני שהוא שולח את העובדים.

נירה שפק: ליבי עם העובדים, הם הופכים להיות שק החבטות, והשיטה הזאת לא מקובלת עלי.

נירה שפק: כמו שאני רוצה לכבד אותך, כך אני רוצה שנכבד את הממשלה ואת הכנסת שאנחנו יושבים בה ולא נזרוק אמירות.

נירה שפק: לא בבית ספרנו.

משה אפרים: אנחנו מוכרים 3 קופסאות תירס ב-10 שקלים.

משה אפרים: מדובר על קילו 200 גרעינים ב-10 שקלים כולל מע"מ.

משה אפרים: אנחנו לא יוקר המחייה.

אלכס קושניר: מה הרווח שלך?

משה אפרים: אני מתנהל מול האוצר כבר חודשיים.

אלכס קושניר: אז תלך לאוצר.

אלכס קושניר: אתה רוצה להתנהל מול האוצר?

אלכס קושניר: תתנהל מול האוצר.

אלכס קושניר: ועדת הכספים מבקשת נתונים כדי לקבל החלטות על כספי ציבור.

אלכס קושניר: אם אתה לא מוכן לתת את זה, אל תיתן.

אלכס קושניר: חוצפה.

אלכס קושניר: אני מבקש לשמוע את משרד החקלאות.

יעקב פולג: משרד החקלאות קיבל את כל ההערות שקשורות לשימוע הציבורי, בכלל זה גם את המכתב של מושיק אפרים, המנכ"ל של פרי גליל.

יעקב פולג: המשרד לוקח ברצינות את ההתייחסויות השונות, לומד לעומק את ההערות בלב פתוח ונפש חפצה.

משה גפני: אם אתם מאפשרים את הייבוא, אין מקום למפעל הזה, המפעל ייסגר.

אלכס קושניר: גפני, אתה לא יודע את זה.

אלכס קושניר: אתה אומר את זה על סמך משהו שאמר הבעלים, ויכול להיות שהוא צודק, אני לא אומר שלא.

משה גפני: אם מייבאים - אין מפעל.

יעקב פולג: אנחנו נלמד את כל הטענות יחד עם טענות נוספות שיתקבלו במשרד.

יעקב פולג: ניתן משקל לנושאים הרבים, נאזן בין האינטרסים השונים של כלל הנוגעים בדבר.

יעקב פולג: מתקיים דיון בהנהלת המשרד על כל הבקשות השונות וכלל האינטרסים נלקחים בחשבון.

יעקב פולג: הנושא הזה נשמע היטב.

אלכס קושניר: יש איזה שהוא שיח ביניכם?

יעקב פולג: יש שיח שמתקיים בין הגורמים במשרד.

יעקב פולג: אנחנו אוספים את הטענות השונות שהתקבלו.

יעקב פולג: התקיים בהנהלת המשרד דיון, והנושא הזה נלקח בחשבון.

משה גפני: אם יש ירקות שאין אותם כאן ומייבאים אותם, זה דבר שצריך וחייבים לעשות, אבל אם הירקות הם כאן, הם באים מהגליל ועוברים לפרי גליל - -

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני, זה מדהים אותי איך אתם מחליפים כובעים, איך אתם שמים כובע אחד ומלינים על יוקר המחייה ואז שמים כובע אחר ומלינים על זה שמנסים לעשות רפורמות להוזלת יוקר המחייה.

משה גפני: אני נגד רפורמה שתהרוס פה את החקלאות.

נעמה לזימי: אני גם נגד רפורמה כזאת.

אלכס קושניר: גם אני נגד רפורמה שתהרוס את החקלאות, אבל הרפורמה הזאת הולכת לחזק את החקלאות, לא להרוס אותה.

אופיר כץ: כמו שאתה אומר לנו שאנחנו לא יכולים לדעת, גם אתה לא יכול לדעת אם זה יחסל או לא.

אלכס קושניר: אין שום ספק שמוקד תעסוקה באזור כזה אסור שייסגר, השאלה אם ועדת כספים יכולה לצאת עם מסקנות מבלי שהיא רואה את הנתונים מול העיניים.

אלכס קושניר: אני חושב שהתשובה היא לא, כי כל אמירה ללא הסתמכות על נתונים היא אמירה בלתי אחראית.

אלכס קושניר: אני מאוד מתחבר למה שאמרה נעמה לזימי – מדובר בכספי ציבור.

אלכס קושניר: הרפורמה מצד אחד פותחת את השוק לתחרות, ומצד שני, מציעה תמיכה ישירה בחקלאי, מגדילה את המכסה של העובדים הזרים בתחום, מכניסה כספים למחקר ופיתוח כדי להחזיר את החקלאות הישראלית למקום ששם היא צריכה להיות - בקדמת הבמה הטכנולוגית.

משה גפני: אני מתנגד למה שאמרת.

אלכס קושניר: לא היה לי ספק בזה.

משה גפני: אני לא אומר את זה היום, אני אומר תמיד שהחקלאי צריך לעמוד בראש סולם העדיפות שלנו.

משה גפני: פגשתי את ממלא מקום יושב-ראש ההסתדרות, שאלתי אותו "למה אתם שותקים על פרי גליל", אז הוא אמר: "הגענו להסכמות על כך שיהיו ארבעה סוגים שאין בארץ שאותם ייבאו, כאשר כל האחרים יהיו מכאן".

משה גפני: זאת הייתה ההסכמה.

משה גפני: אם היינו חופשיים לגמרי והיינו אומרים "בוא נעשה רק את הכי זול", יכול להיות שהייבוא היה נכון, אבל אנחנו לא לבד בארץ הזאת.

משה גפני: בארץ הזאת גם יש חקלאים וגם יש מפעלים בקצה שאם אתה עושה את הרפורמה הזאת אתה סוגר אותם.

משה גפני: אני מסכים שהוא צריך להביא את הנתונים.

אלכס קושניר: שיביא את הנתונים ואז נדבר.

מרדכי חזיזה: אם היה מוכח בוודאות שהייבוא באמת מוזיל, הייתי אומר לכם כל הכבוד, בואו תוזיל.

נעמה לזימי: המוצרים של פרי הגליל זולים.

אלכס קושניר: אם הם זולים הם יוכלו להתחרות.

מרדכי חזיזה: כשהיינו מייצרים טונה בפרי הגליל ואמרו לנו שהייבוא יוזיל, זאת הייתה מריחה אחת גדולה.

מרדכי חזיזה: נתנו פה מונופול לאותם המייבאים של הטונה.

נעמה לזימי: באותם מחירים.

מרדכי חזיזה: לא באותם מחירים, הם העלו את המחיר.

אלכס קושניר: חברת הכנסת יעל רון בן משה, בבקשה.

יעל רון בן משה: תודה ליוזמי הדיון וליושב-ראש ועד העובדים שהגעת עד לכאן.

יעל רון בן משה: הדברים שלך היו החשובים ביותר והמרגשים ביותר ששמענו היום בכנסת, אני בכל אופן.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, עם הדברים האחרונים שאמרת לגבי החובה של הוועדה לבדוק את המספרים, לבדוק את הנתונים ולעסוק בכספי ציבור כבקודש הקודשים אני מסכימה לגמרי, אני רק חושבת שאנחנו צריכים לגזור על עצמנו את הנושא הזה לכל אורך הדרך, לא לקדם רפורמה בשלושה חודשים בלי שקיימנו את הדיון על מה זה יעשה לחקלאים, מה זה יעשה למפעלים.

יעל רון בן משה: לא קיימנו את הדיון הזה.

אלכס קושניר: שמונה חודשים.

יעל רון בן משה: באירופה לקח שלוש שנים לעשות רפורמות כאלו.

יעל רון בן משה: לא קיימנו על זה דיון אחד בוועדה הזאת.

אלכס קושניר: כי זה בוועדת הכלכלה, לא פה.

יעל רון בן משה: היינו כבר בנקודה הזאת כשעסקנו בצו על מס פחמן, שאמרו שצריך לאשר את זה כך שזה ייכנס ב-1 בינואר שנה שעברה.

יעל רון בן משה: פתאום הבנו שזה הולך לחסל ענפים שלמים של תעשיה בצפון הארץ שהגז הטבעי לא יגיע אליהם.

אלכס קושניר: עשינו דיון ראשון על מס פחמן שבו שלחנו את הממשלה לעשות שיעורי הבית.

אלכס קושניר: אני מקווה שהם יחזרו בקרוב.

יעל רון בן משה: אני זוכרת שזה היה לחוץ מאוד.

אלכס קושניר: לא היה לחוץ בכלל, כי הצו מלכתחילה היה צריך להיכנס לתוקף ב-1.1.2023.

יעל רון בן משה: אני זוכרת, ולכן שאלנו למה צריך לאשר את זה עכשיו.

יעל רון בן משה: עד שלא סיימנו את הבירור בשאלה מה תעשה הרפורמה לחקלאות לכלל המעגלים, כולל המאמץ שלנו להורדת יוקר המחייה גם בחצור הגליל, גם בקרית שמונה, גם בטובא- זנגרייה וגם במקומות אחרים, אנחנו צריכים לגזור על עצמנו לבדוק, לא לצפות ממנכ"לים של מפעלים שיביאו את הנתונים.

יעל רון בן משה: קודם נבדוק את הנתונים שיש אצלנו אם אנחנו רצים עם רפורמה כזאת.

אלכס קושניר: יושב-ראש ועד עובדי מפעל קניאל, יאיר בשארי, בבקשה.

יאיר בשארי: תודה לכולם.

יאיר בשארי: אני בעזרת השם אכנס באפריל לשנה ה-40 שלי בחברה.

יאיר בשארי: בסוף השנה הקודמת חגגתי 60 שנים.

יאיר בשארי: ממוצע גיל העובדים אצלנו הוא 67, למעט הדור הבא שנכנס.

יאיר בשארי: החברה הזאת קיימת כ-87 שנים, עוד לפני קום המדינה.

יאיר בשארי: היא עזרה לעשרות אלפי משפחות להקים דורות על גבי דורות של ילדים, נכדים, נינים ובני נינים.

יאיר בשארי: יש אפילו שלושה דורות שעבדו בחברה הזאת.

יאיר בשארי: מדובר באנשים מאוד יקרים, באנשים קשיי יום, באנשים שמחים למרות הכל.

יאיר בשארי: הייתי בוועדה הזאת לפני כשש שנים כשדנו על הטונה, וזה בסוף לא דבר שהוזיל את המחירים.

משה גפני: זה העלה את המחיר.

יאיר בשארי: לא כל דבר שקוראים לו ייבוא מוזיל את המחירים, ואנחנו בעד שתוזילו, אנחנו בעד שיהיה קל לכלכלה בישראל.

יאיר בשארי: בתוך החברה שלנו קיימים כל הדעות, כל העדות.

אופיר כץ: כמה עובדים יש?

יאיר בשארי: 260.

יאיר בשארי: יש מבאקה אל-גרבייה, מטירה, מטייבה, מראש העין, מרחובות, מלוד, מרמלה.

יאיר בשארי: יש הכל מהכל.

יאיר בשארי: יש רמות שונות של אנשים.

יאיר בשארי: המפעל גם מעסיק אנשים עם מוגבלויות.

יאיר בשארי: אנחנו רואים גאווה גדולה בזה שהצלחנו להכניס אנשים עם מוגבלויות לתוך התעשייה והעבודה.

יאיר בשארי: תמיד היו ויהיו לנו אנשים כאלה.

יאיר בשארי: בחודשים האחרונים, ובמיוחד בחודשיים האחרונים, יש עלי לחץ אדיר, קשה ומתיש מצד העובדים לגבי מה יהיה, מה יקרה, מה עושים, למה עושים ייבוא, למה לא דואגים לנו.

יאיר בשארי: ממה שאפשר לגדל בארץ גם החקלאי ירוויח, גם אנחנו שמייצרים את האריזה בארץ, גם החברות שמעבדות וממלאות את זה.

יאיר בשארי: כל השלושה האלה יכולים ליהנות מזה, להביא פרנסה לכ-1,600 משפחות.

יאיר בשארי: אם ייבוא ייכנס לפה וייצור מונופול, כ-1,600 משפחות ילכו הביתה.

יאיר בשארי: אנחנו מדברים על קבוצת יבנה, על בית השיטה, על פרחיה, על פרי ניר, על כל החברות מסביב.

יאיר בשארי: אני מקבל את מה שידידי פה ממול אמר - שצריך שתהיה ערבות הדדית.

יאיר בשארי: אין לי לאן לשלוח את האנשים.

יאיר בשארי: מדובר על 260 אנשים שאין להם לאן ללכת.

יאיר בשארי: הם באים ב-06:00 בבוקר לעבודה.

יאיר בשארי: הייתי שמח לעשות לכם ביקור אצלנו כדי שתראו איך זה נראה.

יאיר בשארי: אנשים באים ב-06:00 בבוקר, לא משנה חום, קור, ריח, רעש, ומסיימים ב-18:00, וגם הפוך, כדי להשלים 12 שעות עבודה, כדי שתהיה להם פרנסה.

יאיר בשארי: אני חושב שאסור בתכלית האיסור לגרום להם לאבד את מקור פרנסתם, ואני ביניהם.

יאיר בשארי: צריך לראות מה כן להחריג ומה לא להחריג.

יאיר בשארי: סך הכל ביקשנו להחריג ארבעה-חמישה מוצרים כדי להציל את חקלאים, אותנו ואת אותם המפעלים שמעבדים את אותה סחורה, שמים אותה באריזות ומוכרים אותה בארץ.

יאיר בשארי: אני מודה לכם.

ינון אזולאי: אנחנו כאן בשבילכם, לא בשביל המנכ"לים.

ינון אזולאי: פחות מעניינים אותנו המנכ"לים.

ינון אזולאי: בחוק ההסדרים רצו להביא סיוע לכל החקלאים במחיר פיקס, אבל לגדל עגבנייה זה לא כמו לגדל תפוח, לא משנה הייבוא שתביא.

ינון אזולאי: מי שיספר לך שבייבוא אתה תוזיל את המחיר, מספר לך סיפורים, כי אנחנו בשמיטה משלמים על הפירות והירקות שאנחנו מייבאים יותר יקר.

ינון אזולאי: הציבור החרדי לא קונה בשמיטה מהארץ, הוא קונה תוצרת חו"ל.

ינון אזולאי: תוצרת חו"ל יקרה יותר.

ינון אזולאי: אנחנו פה צריכים לדאוג לאותם עובדים, לאותן משפחות שיוכלו להתפרנס בכבוד.

ינון אזולאי: לגבי הדגים היו דיונים והמחירים רק עלו וטיפסו.

ינון אזולאי: אף אחד לא יודע להגיד אם הייבוא בסופו של דבר יוזיל.

ינון אזולאי: עד עכשיו הוכח שזה רק מייקר את המוצרים.

אלכס קושניר: לא נכון.

ינון אזולאי: זאת המציאות, אם זה בדגים, אם זה בירקות.

ינון אזולאי: למה שיש בארץ צריך לתת תמיכה.

ינון אזולאי: אם נצטרך להוציא עוד טיפה בשביל השכן שלנו כדי לעזור לו בפרנסה במקום לתת לו צדקה, זה דבר שיהיה מוסכם על כל אזרחי ישראל.

אלכס קושניר: אנחנו בעד העובדים, אנחנו נגן עליהם, אנחנו לא רוצים שהמפעל ייסגר ושאף עובד יפוטר, אבל לפחות ממה שהתרשמתי, ממה ששמעתי כאן מהמנכ"ל והבעלים, הוא לא בא בלב פתוח כדי לנסות לפתור את הבעיה, הוא לא הציג את הנתונים.

אלכס קושניר: אני לא יכול להבין למה הוא החליט לפטר 100 או 200 עובדים, על סמך מה, איך הוא עשה את החישובים, איך זה ישחוק לו את הרווח.

אלכס קושניר: ועדת כספים תהיה שמחה לקיים עוד דיון על הנושא של פיטורי העובדים במפעל פרי גליל, במידה ונקבל נתונים שלגביהם אפשר יהיה להתייחס.

אלכס קושניר: יושב-ראש הוועד, תפנה אתה למנכ"ל, תבקש ממנו אתה את הנתונים.

אלכס קושניר: אנחנו נקיים דיון ברגע שיהיו בפנינו הנתונים.

אלכס קושניר: אי אפשר לקיים דיון תיאורטי ולזרוק סיסמאות לאוויר.

אלכס קושניר: יש פה שיח מתמשך של הרבה מאוד זמן עם הרבה מאוד קבוצות אינטרסים שמנסות להשפיע ולסכל את הרפורמה.

אלכס קושניר: גם את הרפורמה בייבוא ניסו והעברנו אותה, וגם את הרפורמה בחקלאות מנסים.

אלכס קושניר: חשוב להבין שהחקלאים ברפורמה הזאת אמורים לקבל תמיכה ישירה, משהו שהם לא קיבלו מעולם.

אופיר כץ: בגלל זה הם ככה חוששים.

אלכס קושניר: הם אמורים לקבל סיוע במחקר ופיתוח, משהו שהם לא קיבלו מעולם.

אלכס קושניר: נכון שיש כל מיני בעלי אינטרסים שזה לא כדאי להם, שפשוט לא שווה להם, אבל הרפורמה בחקלאות חייבת לעבור.

אלכס קושניר: אולי צריך לעשות התאמות, אני לא יודע, אבל הרפורמה תוזיל מחירים, לא תפגע בעובדים, ותחזק את החקלאים ואת כל הענפים שסובבים סביב החקלאים.

אלכס קושניר: בסוף שנת 2020 התקבלה החלטה של משרד החוץ על הורדת תוספת סיכון לשליחים שעובדים באוקראינה, לדיפלומטים ישראלים.

אלכס קושניר: במהלך 2021 ההחלטה הזאת לא מומשה.

אלכס קושניר: רצו לממש אותה עכשיו, אבל בעקבות המצב באוקראינה והמתיחות שקיימת בין אוקראינה לרוסיה נעשו כמה פניות על ידי וגם על ידי גורמים נוספים לשר החוץ ולשר האוצר.

אלכס קושניר: אני שמח לבשר שההחלטה הזאת כרגע הוקפאה כך שגם לא יקצצו להם אחורה וגם ימשיכו לשלם להם את תוספת הסיכון קדימה.

אלכס קושניר: זאת החלטה מבורכת של שר האוצר ושל שר החוץ.

אלכס קושניר: תודה רבה, הישיבה נעולה.