ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 45, 2021-12-29 09:30

מירב בן ארי: שלום לכולם, אני פותחת את הדיון של הוועדה לביטחון פנים, היום ה-29 בדצמבר 2021, כ"ה בטבת תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא האיזוק האלקטרוני ככלי למלחמה באלימות במשפחה - דיווח משרדי הממשלה על התקדמות החקיקה הממשלתית בנושא.

מירב בן ארי: בפני הוועדה מונחות חמש הצעות חוק, חלק מחברות הכנסת נמצאות, בוקר טוב לכן.

מירב בן ארי: לאור העובדה שיש כאן חמש הצעות חוק טובות, שמחכות להצעת החוק הממשלתית, הוועדה הזו תנהל מעקב אחרי הצעת החוק הממשלתית, כדי לקדם את הנושא שהוא חשוב מאוד, משמעותי, ובאמת כלי מצוין בעיניי כדי להגן על נשים ובכל מה שקשור לנושא של אלימות במשפחה.

מירב בן ארי: לאור העובדה שהחלטה של ועדת השרים הייתה לקדם את הצעות החוק הפרטיות במקביל להצעת החוק הממשלתית, או במיזוג שלה, אנחנו לא נקדם כרגע את הצעות החוק הפרטיות, אולם, ולכן הדיון, אנחנו לא חותמת גומי, אתם כבר יודעים את זה, בטח לא הוועדה הזו.

מירב בן ארי: הוועדה הזו תוודא שמשרדי הממשלה מוכנים להצעת החוק הממשלתית, ותגדיר מסגרות זמנים על מנת שנוכל לקדם את האיזוק.

מירב בן ארי: אנחנו רואים בכלי הזה כלי חשוב ומשמעותי, ואנחנו לא נחכה פה עכשיו שנים, אני כבר אומרת.

מירב בן ארי: אנחנו רוצות לדעת שאתם עוסקים, ולכן גם ביקשתי, גם לאור - - - אני יודעת, לא, זה לא יקרה כאן, הם יודעים את זה, יש לי עבודה טובה עם המשרד.

מירב בן ארי: אנחנו נקדם את החוק כדי שאתם תתמזגו לממשלתית, אבל לא תהיה כאן עכשיו יציאה לחופשה.

מירב בן ארי: זאת הסיבה שבגללה כונסה הוועדה, שלא תתבלבלו, הייתה כאן מערכת לחצים שלמה לבטל את הדיון, זה לא יקרה לאור העובדה שהאיזוק האלקטרוני הוא אחד מנושאי הליבה של הוועדה הזאת, והיא מלחמה באלימות במשפחה.

מירב בן ארי: לפני שאני נותנת לחברות הכנסת לדבר, ברשותכן, אני רוצה לקבל רק כמה נתונים, הממ"מ עשו סקירה ממש בימים האחרונים.

מירב בן ארי: מי מציג?

מירב בן ארי: אהלן, עידו.

עידו אבגר: תודה רבה.

עידו אבגר: עידו אבגר, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

עידו אבגר: זה יהיה רק על קצה המזלג, כי גם לא קיבלנו את כל הנתונים שביקשנו מהמשטרה.

עידו אבגר: אבל, מהנהלת בתי המשפט כן קיבלנו נתונים, ואני יודע להגיד שבכל אחת מהשנים האחרונות התקבלו בבתי המשפט לענייני משפחה כ-10,000 בקשות להוצאת צווי הגנה, או צו למניעת הטרדה מאיימת אבל בהקשר של בתי המשפט לענייני משפחה.

עידו אבגר: זה אומר, ממוצע של כ-850 בקשות בחודש.

עידו אבגר: אנחנו לא יודעים להגיד כמה בקשות אושרו, או מה ניתן בצווים וכולי, אבל הערכה ישנה של הנהלת בתי המשפט מדברת על משהו סביב ה-90 אחוזים מהבקשות שמאושרות.

עידו אבגר: אז נראה שבחלק הארי של הבקשות האלה מוצאים צווים.

עידו אבגר: אנחנו פנינו גם למשטרה כדי לקבל נתונים על הפרה של צווי הגנה, שזה בעצם מה שקורה אם הכלי הוא לא מספיק חזק, ובעצם על זה אנחנו מדברים פה.

עידו אבגר: אז לא הצלחנו לקבל נתונים עדכניים, אבל נתונים שקיבלנו בעבר, נתונים כלליים, מדברים על משהו כמו 600 תלונות על הפרות צווים להגנה על נשים מפני בן זוגן בכל שנה, וכמה עשרות תלונות של הפרות צווים, כ-600 בשנה, בסך הכל 1,300 תיקים נפתחו בשנתיים, בשנים 2019-2018.

עידו אבגר: בכעשרה אחוזים מהתיקים הקורבן הוא גבר, ובכ-90 אחוזים מהתיקים הקורבן היא אישה.

עידו אבגר: זה פחות או יותר הנתון.

עידו אבגר: אנחנו רצינו גם נתונים על הפרות חוזרות ועל עבירות קודמות של אלימות במשפחה של אותם אנשים שהוצאו להם צווים, אבל המשטרה לא הספיקה להפיק את הנתונים.

עידו אבגר: יכול להיות שיהיה להם את הנתונים להציג פה בדיון.

עידו אבגר: זה הכל, תודה.

מירב בן ארי: סך הכל, אנחנו רואים ששלוש שנים וכמעט 10,000 בקשות כל שנה, 90 אחוזים על קורבן אישה ו-600 תלונות בערך בשנה על הפרת צווים.

מירב בן ארי: זה כדי שתדעו, מה שנקרא "חם מהתנור" של הממ"מ.

מירב בן ארי: עכשיו אני אתן לחברות הכנסת המציעות לפתוח לפי סדר ההגעה, אז חה"כ אבתיסאם מראענה, בבקשה גברתי, את רוצה להגיד משהו על החוק שלך?

מירב בן ארי: רק שאצלי בוועדה מדברים בלי מסיכה, אוקיי?

אבתיסאם מראענה: גם אצלי בוועדה.

מירב בן ארי: זה מאוד חשוב, מספיק שכבד שמיעה אחד לא מבין מה את אומרת, אין תרגום לוועדה.

אבתיסאם מראענה: אני מבינה.

אבתיסאם מראענה: גברתי היו"ר, תודה רבה על הדיון.

אבתיסאם מראענה: יש לי משפט וחצי בסוגייה הזאת, אני חושבת שהגיע הזמן, לעצור את מגפת האלימות כלפי נשים במשפחה.

אבתיסאם מראענה: אנחנו מחכות לצדק כבר הרבה מאוד שנים, מחכות לעצור את הדבר הזה, את המגפה, את הטרור כלפי נשים באלימות במשפחה.

אבתיסאם מראענה: הרבה נשים מקפחות את החיים שלהם, אנחנו בדרך כלל שומעות את הקצה של הקצה אחרי תופעות אלימות בתוך המשפחה.

אבתיסאם מראענה: הממצאים של הממ"מ שהציגו כאן הם קשים ביותר, הם צריכים להדיר שינה מענינו.

אבתיסאם מראענה: אני מאוד מקווה ומאחלת לנו לקראת שנה אזרחית חדשה, שבהחלט הדבר הזה יקרה.

אבתיסאם מראענה: אזיקים אלקטרוניים שהם רק ההתחלה של המלחמה בטרור הגברי כלפי נשים, וגם אולי במקצת נשים כלפי גברים, אבל הרוב הן נשים, קורבנות ונפגעות שנמצאות במעגל האלימות, ובטח ובטח שהן סובלות כשהן בתוך המשפחה עם בן הזוג שלהן.

אבתיסאם מראענה: אני מאחלת לנו שנצא מהדיון הזה עם החלטות מהותיות ומיושמות בקרוב.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה, גברתי היו"ר.

מירב בן ארי: תודה, אבתיסאם.

מירב בן ארי: חה"כ עאידה תומא סלימן, יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה, בבקשה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני מתחילה בתודות לך, כבוד היו"ר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שהתעקשת לקיים את הדיון היא מאוד חשובה.

עאידה תומא סלימאן: כמי שסבלה מדחיות ודחיות של החקיקה הזו.

מירב בן ארי: כמה שנים את עם החוק הזה?

עאידה תומא סלימאן: אני העברתי את החוק הזה בטרומית בשנת 2016, ביוני 2016 העברתי את הצעת החוק הראשונה בעניין האזיקון האלקטרוני, או מה שמוכר כאיזוק.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו היו מהמשרדים, ובמיוחד מהמשרד לביטחון הפנים, טענות כלפי היעילות של האיזוק עצמו, ועד כמה הטכניקה הזו יכולה באמת להציל חיי נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד למי שפעם ראשונה נחשפים לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: הגישה עם החוק הזה, היא באה בעיניי כביטוי, אני מובילה סדרת חקיקה כזו, אני אתייחס לחוק אחר שיעזור לנו גם בחוק הזה, שהעברנו וכבר הפך לחוק בעניין טיפול בגברים אלימים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לשנות את הגישה, ששנים אנחנו דאגנו להגן על הנשים, אבל תוך כדי הגנה על הנשים, לצערי הרב, הצטרכנו גם הרבה פעמים להגביל את היכולת של הנשים להמשיך בחיים העצמאיים שלהן באופן רגיל.

עאידה תומא סלימאן: הצטרכנו שהן ייכנסו למקלטים, ואני לא נגד הגישה, ואני חושבת שהמקלטים ימשיכו להתקיים, ויהיה צורך שימשיכו להתקיים, ויש נשים שהפתרון של המקרה שלהן לא יכול להיות חוץ מאשר להיות במקלט בשלב מסוים בחיים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אבל, יש נשים שהן רוצות להמשיך בחיים שלהן, רוצות ללכת לעבודה, רוצות לקיים אורח חיים, והן לא צריכות להיות במקלט.

עאידה תומא סלימאן: אז הגיע הפתרון הזה של האיזוק האלקטרוני, כדי לפתור את הבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: שהוא זה שיהיה מוגבל בתנועה שלו, הרי זאת הכוונה בצו ההגנה, שהוא זה שיהיה מוגבל, לא היא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה קצת מצחיק אותי, שהחברות המובילות בייצור האזיקונים האלה ובהובלת הטכניקה הזו של איזוק אלקטרוני, אלה חברות ישראליות שמשווקות את המוצר שלהן בחו"ל.

עאידה תומא סלימאן: כבר הרבה שנים בעולם משתמשים בטכניקה הישראלית הזו כדי להגן על נשים, בבריטניה ובפורטוגל ובכל מיני מקומות בעולם.

עאידה תומא סלימאן: אני עשיתי דיונים וקיבלתי סקירה מקיפה בנושא הזה, ואנחנו עדיין לא משוכנעים בזה, אנחנו עדיין מחפשים.

עאידה תומא סלימאן: יש חוסר קליטה במקום, אם אישה תיכנס למנהרה יכול להיות שהאיזוק האלקטרוני לא יתפוס ולא ייתן לה התראה.

מירב בן ארי: נו, באמת.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת שניסו לעשות פיילוט במשרד לביטחון הפנים, וכדאי מאוד שנשמע מה התוצאות של הפיילוט.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לי שזה מכסה 80 אחוזים, ישנם 20 אחוזים שחס וחלילה, אם הגבר יהיה עם איזוק, עדיין יש את האפשרות שהגבר יתקרב והאיזוק לא ייתן לה התראה, או לא ייתן התראה למשטרה, או שהמשטרה לא תצליח להגיע בזמן.

עאידה תומא סלימאן: נכון, יש 20 אחוזים, אבל אז באותו משפט, אנחנו הצלנו את ה-80 אחוזים.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים ל-100 אחוזים אין לכם כיסוי, אז אם ישנה טכניקה שמכסה 80 אחוזים, יופי, תנו להן את זה ונמשיך להילחם על איך לתקן את ה-20 אחוזים שנשארו.

עאידה תומא סלימאן: אבל, להעמיד את כולן במצב האבסורדי הזה, במשך שש שנים, כי לא משתכנעים מהטכניקה?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה בלתי נסבל.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך שאת פותחת את הדיון, ואני מאוד מקווה ומבקשת ממך להעמיד לוח זמנים כדי שנתקדם בתסקיר הממשלתי ולמזג אותו, ואחר כך נוכל סוף סוף להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אני רק אוסיף, שהחוק שהעברנו קיבל את התמיכה גם של הממשלה הקודמת וגם של הממשלה הזו, בעניין הטיפול בגברים אלימים, והוא אומר, שאחרי הוצאת צו הגנה, השופט מחויב היום לבקש תסקיר מעובד סוציאלי שיסביר גם את רמת המסוכנות וגם את היכולת של הגבר לקבל טיפול במקרה זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה גם יעזור לשופטים בלהחליט באיזה מקרים, ברגע שהם יבקשו את התסקיר לפי החוק השני שהעברנו, זה יעזור להם בלקבל החלטות מי הם האנשים שישתמשו באזיקון.

עאידה תומא סלימאן: משפט אחרון, כשהממשלה רצתה לכפות את העניין של הבידודים - - -

מירב בן ארי: של האזיקונים של הקורונה, כן.

עאידה תומא סלימאן: פתאום גילו את היעילות של האזיקון האלקטרוני.

מירב בן ארי: כן, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מירב בן ארי: עכשיו לא כולן יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה, אז אני מבקשת מכולן רק לקצר.

עאידה תומא סלימאן: גם לא היוזמת של החוק?

עאידה תומא סלימאן: לא, גם אמרתי, מי שעוברת את זה מ-2016 כבר - - - אז אני מבקשת קצר.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת נעמה לזימי, בבקשה גברתי.

נעמה לזימי: תודה רבה גם לך, יו"ר הוועדה, על הדיון החשוב הזה, ותודה לחברות הכנסת ולחברי הכנסת שכאן.

נעמה לזימי: אני חושבת שהחוק הזה הוא, כמובן כמו שאמרת בתחילת הדיון, חלק מסל של חקיקה ומענים שאנחנו צריכים וצריכות לתת אותו כדי לטפל בכל סיפור האלימות במשפחה, וכלפי נשים בפרט.

נעמה לזימי: אבל, החוק הזה, בסמליות שלו רק, לא רק במעשים שלו, מסמן את שינוי הפרדיגמה הזאת, של האישה שתמיד היא זו שמורחקת, נאלצת לעזוב את הקהילה, את הסביבה, את כל חייה, את כל מה שהיא הכירה, בעוד הגבר מסתובב לו חופשי.

נעמה לזימי: עצם המסוכנות שלו היא לא פקטור בתוך העניין הזה, ואין בה הכרה ממשית.

נעמה לזימי: האזיק הזה שם את החותמת על המסוכנות, והוא אומר שיש פה צורך לטפל.

נעמה לזימי: אז כן, האזיק הזה הוא גם מקל, מקל מוצדק, לצידו חייב את הגזר, את המענים השיקומיים גם במרכזי הטיפול לאלימות במשפחה וגם בבתי הכלא, ובכלל.

נעמה לזימי: אני באמת חושבת שתחת הרחבת חקיקה, סל חקיקה ומענים, לחוק הזה יש משמעות מאוד גדולה, אפילו יותר מסוגיות אחרות.

נעמה לזימי: אנחנו מכירים את הסיפור של אורטל, שגם אנחנו בקשר איתה, שבאמת באה בפנים גלויות לכולנו פה, בלי חשש, ואמרה לנו שהיא לא יודעת מה יקרה ביום שהגרוש שלי יצא מהכלא, והחוק הזה הוא חלק ממה שנותן הגנה ממשית.

נעמה לזימי: לא מספיק, אבל הוא סוף סוף מסמן גם את הגורם האלים כמי שצריך לעבוד עליו ואיתו, תחת כל הקטגוריות.

נעמה לזימי: אז זה חשוב, ואני מברכת על הדיון הזה.

מירב בן ארי: תודה רבה, נעמה.

מירב בן ארי: חה"כ מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם.

מיכל רוזין: אני באתי בעיקר לשמוע, אני חושבת, גם זו המטרה פה, אנחנו רוצים לשמוע איפה הדברים עומדים מבחינת הממשלה, ואנחנו התבקשנו כמציעות לחכות עם הצעות החוק הפרטיות הטרומיות, לאחר שהן עברו טרומיות, להצעת החוק הממשלתית.

מיכל רוזין: אני חייבת גילוי נאות, אני מודה שלקח לי זמן להשתכנע שזה האמצעי הנכון והראוי.

מיכל רוזין: אני מדברת על הרבה מאוד שנים, הדברים מתפתחים ומתקדמים.

מיכל רוזין: אני חושבת שיותר מכל הממשלה, המשטרה, צריכים ממש לדחוף את העניין הזה בקצב מסחרר, לא מהיר, מסחרר.

עאידה תומא סלימאן: את האמת הוא מסחרר עד עכשיו.

מיכל רוזין: כן, הוא מסחרר אך לא מספיק מהיר.

מיכל רוזין: מכיוון, שבסופו של דבר, המשימה מוטלת על המשטרה להגן על נשים, ילדים, על אנשים מאוימים, זה התפקיד של המשטרה, ואם המשטרה אינה מצליחה לבצע את תפקידה, אז אנחנו יודעים ויודעות שהסיפור הזה של צווי הגנה, שאולי ניתנים יחסית בקלות, אבל נאכפים מאוד בקושי.

מיכל רוזין: ולכן, אני חושבת שזה אמצעי.

מיכל רוזין: אני בעבר חשבתי, אפרופו הרמת גבה חה"כ ברק, שאם יהיה דבר כזה דווקא המשטרה תהיה פחות אפקטיבית, אקטיבית בהגנה על הנשים, ולכן - - - לא, בואי, אני מכירה, לא צריך להסביר לי, אני רק אומרת - - - את לא צריכה להסביר לי, קרן, הכל טוב, קרן, עם כל הכבוד, בואי.

מירב בן ארי: אני מצטערת שאני מתערבת בגנון, כל אחת פה לוחמת בשביל נשים, כל אחת, וכל אחת מכירה את זה מלפני ולפנים, אז לא צריך, מיכל תמשיכי.

מיכל רוזין: אני לא חושבת שחה"כ ברק לא יודעת מה עשיתי בימי חיי.

מיכל רוזין: ולכן, אני חושבת שזו אחריות של המשטרה, ואם המשטרה לא מצליחה, לא מחוסר רצון או חוסר רצון להגן על נשים אלא מכיוון שהיא אינה יכולה לפקח, יש דוגמאות נוספות שאני לא אפתח פה לגבי נושאי פיקוח שלמשטרה אין מספיק אמצעים, תקציב ויכולת לפקח, ולכן, בנושא הזה ראוי ונכון שיהיו את האמצעים האלקטרוניים, על מנת לעזור לפקח ובוודאי ובוודאי להגן על נשים ועל חסרי ישע.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר דבר נוסף, מדינת ישראל מצטיינת, מי כמוך יודעת, באמצעי סייבר, באמצעים אלקטרונים, בפיתוח עולמי שנמכר בכל העולם, וכשזה מגיע לממשלה שצריכה להפעיל את האמצעים האלה לטובת האזרחים, ובעיקר האזרחיות, במדינה, משום מה פה היא מתקשה כבר שנים לפתח את המנגנונים או את האמצעים האלקטרוניים.

מיכל רוזין: זה מפתיע אותי מאוד.

מיכל רוזין: הרגע הגעתי באיחור קל מוועדת החוץ והביטחון, שם אנחנו מאשרים תקציבים כרגע.

מיכל רוזין: אין לי ספק שיש את הפיתוח האלקטרוני, הסייבר, המתקדם ביותר שאפשר במדינת ישראל, אני באמת לא חושבת שאי אפשר ליישם את זה באופן מהיר.

מיכל רוזין: אם הבעיה היא משפטית, שאתם לא יודעים איך לעשות את זה, אז גם את זה פתרתם בתקופת הקורונה, יחסית מאוד בקלות.

מיכל רוזין: אז עברנו כבר את כל המשוכות, גם בעיות אלקטרוניות, סייבר, פיתוח, אין במדינה, גם את העניין המשפטי פתרתם, ואני באתי לפה לשמוע למה זה מתעכב, כסף?

מיכל רוזין: תקציב?

מיכל רוזין: נפתור גם את זה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חה"כ קרן ברק, בבקשה גברתי.

קרן ברק: אני חס וחלילה לא אמרתי, יש דברים שאת מעמיקה בהם הרבה יותר ממני בגלל שאת חיה אותם יותר, וזה פשוט נושא שאני לקחתי מאוד לעומק, אז זה ממש לא בא מתוך מקום של זלזול, אלא ממקום שאת מסכימה שיש דברים שאת נכנסת אליהם יותר לעומק, ואני אשאל אותך עליהם שאלות.

קרן ברק: אני רק רוצה לעשות טיפה סדר בלוחות הזמנים, בשביל לשים את הכל במסגרת הזמנים.

מירב בן ארי: אני רק מזכירה שיש לך שלוש דקות, בבקשה להקפיד.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: בדצמבר 2018 החוק הזה עבר ועדת שרים והממשלה אמרה שהיא רוצה שזה ייחקק כחקיקת בזק, זה היה החוקים שלך ושל - - -

מירב בן ארי: לא, ב-2016 זה חוקק בכנסת הישראלית, עוד לפני שהגעת.

קריאה: נכון.

קרן ברק: טוב, בדצמבר 2018 - - -

מירב בן ארי: אבל למה - - -

קרן ברק: בבקשה אל תתווכחי איתי וגם אל תפריעי לי.

מירב בן ארי: מה זה אל תתווכחי איתי?

מירב בן ארי: סליחה, קודם כל אני מנהלת את הדיון ולא את, ודבר שני, אם את שולטת בחומר, ב-2016 זה חוקק לראשונה, אני הייתי פה, במקרה הייתי חברת כנסת בכנסת ה-20 - - -

קרן ברק: לא חוקק כלום, בדצמבר 2018 זה עבר בוועדת שרים והממשלה אמרה - - -

עאידה תומא סלימאן: בואו נסכים שזה עבר בכנסת ה-20, יאללה.

מירב בן ארי: נכון.

קרן ברק: בדצמבר 2018 החוק שלכן עבר בוועדת שרים, וניתנה הוראה לחוקק את זה בחקיקת בזק.

קרן ברק: באותו חודש הכנסת התפזרה והלכנו להרבה מערכות בחירות, ואז, כשחזרנו לכאן, הגשנו את זה פעם אחת לחקיקה פרטית.

קרן ברק: ביוני 2020 בוועדת השרים הראשונה שהתכנסה אחרי דצמבר 2018, זה עבר כחוק ראשון בוועדת השרים.

קרן ברק: אנחנו ניסינו מאז להעביר את זה, העברנו את זה בתוך הוועדות פה, בין ועדת החוקה שהייתה צריכה לדון בזה לבין ועדת העבודה והרווחה, הזזנו את זה בין הוועדות.

קרן ברק: בזמן הזה, אני כינסתי את כל מי שיושב פה, את איילת וגם את הארגונים, וגם את גורמי המשטרה.

קרן ברק: אני כינסתי, מירב, כמה וכמה דיונים, כדאי שתקשיבי כי זה ממש חשוב.

מירב בן ארי: אני מקשיבה לכל דבר, תאמיני לי, באמת אני מקשיבה.

מירב בן ארי: אני יכולה לדבר עם מנהלת הוועדה שלי, אם את לא רוצה, תעצרי שנייה.

קרן ברק: אני כינסתי דיונים גדולים אישיים שאני ניהלתי, כדי להבין איך אנחנו מקדמים את החוק הזה כדי שהוא באמת יבוצע, לא כאות מתה אלא יבוצע.

קרן ברק: איילת פה תספר איך אז בדיונים האלה כשהיא הייתה בהריון החוק הזה התחיל להתגלגל ועכשיו הילדה שלה עוד מעט בת חמש, ולכן היא אמרה שהיא לא רוצה להיות פה שוב פעם.

קרן ברק: אם זה התחיל לפני חמש שנים והילדה בת חמש, אנחנו רוצים לגמור את זה.

קרן ברק: המשטרה אמרה שהיא יוצאת בהליך שנקרא RFI, לצאת עם קול קורא, לבקש מחברות גם של החומרה וגם של המוקד הטלפוני, והם יראו איך הם מתקדמים משם.

קרן ברק: הבעיה שלי, וכאן אני רוצה שתקשיבי, מיכל - - -

מיכל רוזין: אני מקשיבה לך לכל מילה.

קרן ברק: את אמרת שאת חושבת שזה יהיה כלי עזר למשטרה.

קרן ברק: התחושה שלי בדיונים שהיינו בהם, בכל הדיונים האלה, הייתה שלמשטרה יש קושי דווקא לקחת אחריות, כי ברגע שאומרים שיש איזוק אלקטרוני, בעצם האחריות עוברת למשטרה.

קרן ברק: המשטרה קודם כל אמרה בעצם, מה ההבדל בין הזמנה של פיצה, והפיצה או כל שליח אחר מגיעים לבית תוך חמש דקות, איך הם יכולים להגיע לפני התוקף.

קרן ברק: זאת הייתה התחושה שלי.

קרן ברק: דבר נוסף שהם אמרו אז, הוא שהם לא בטוחים שהג'י-פי-אס יקלוט בכל מקום, ותקשיבו מה התשובה שלי הייתה.

קרן ברק: דבר אחד, הטכנולוגיה הזאת וההתוויה הזאת של אלימות בתוך המשפחה קיימת בהרבה מאוד מדינות בעולם.

קרן ברק: במדינות בעולם זה אולי לא תופס כי יש רכבת תחתית וכל מיני דברים כאלה, פה אין רכבת תחתית, והסיכוי שבן אדם שרוצה לתקוף יזחל לתוך מנהרות הביוב, יקפוץ מעל הארובה וייכנס בלי שתהיה קליטה, הוא כמעט אפסי.

קרן ברק: דרך אגב, אנחנו מוכנים בחקיקה הזאת לפתור את זה, אם באמת הוא זחל בתוך מנהרות הביוב ולא היה אות, אנחנו נמצא בתוך החקיקה הליך שיפתור אותם מאחריות, אבל ברוב המקרים יש אות, ולכן אנחנו לא רוצים לפתור אותם מאחריות.

קרן ברק: דבר נוסף שאמרנו, הוא שברוב המקרים, אם אותו תוקף מגיע, מי שפותח את הדלת בבית ברוב המקרים זו האישה.

קרן ברק: ולכן, אם רק יהיה טלפון שאומר לה שהוא בדרך אליה ושלא תפתח את הדלת, הרבה מאוד מהמקרים יכולים להימנע.

קרן ברק: לכן, אל תחששו, משטרה יקרה או כל גוף אחר, מלקיחת אחריות.

קרן ברק: אנחנו נדע בחקיקה הזאת לסייג את המקרים האלה, כדי שנמנע את המקרים של תקיפה, ולא נפיל עליכם עוד משהו שלא תוכלו לעמוד בו, אבל בואו נתחיל עם זה כדי שבאמת אותן נשים יהיו מוגנות כמה שיותר, עם כל השכלולים וההתאמות שנצטרך לעשות, כדי שלא תהיו חשופים לדברים שאתם חושבים שאתם לא יכולים לעמוד בהם.

קרן ברק: זה הכל, תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חה"כ בני בגין, אתה רוצה להתייחס כרגע?

זאב בנימין בגין: אני רוצה לשאול רק שאלה.

זאב בנימין בגין: היו"ר יודעת שאני מחייב באופן כללי, שנים כבר לא מעטות, קידום של חלופות מעצר וחלופות מאסר, שדרושות לנו מסיבות שהן מחוץ לסוגייה הכואבת והחשובה שמוצגת כאן.

זאב בנימין בגין: אני נוטל נפשי בכפי, אני רואה שאני במיעוט גברי סביב השולחן הזה, אבל אני מקווה שיסולח לי.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לשאול, ביודענו שבאופן כללי יש יכולת לשופטים, בכל עבירה, להטיל כחלופת מאסר את האיזוק האלקטרוני, וביודענו, כפי ששמענו לאחרונה, שיש מגבלות על היישום בתנאים שמוצגים, כמו המצאת ערובה לבית המשפט, אז אני מבקש שבמהלך הדיון יסבירו איך ההצעה הזאת והאזיקונים האלה, איך הם משתלבים באופן כללי בשיטה הזאת, גם כחלופת מאסר.

זאב בנימין בגין: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: לייזר, אליעזר רוזנבאום, המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, בבקשה.

אליעזר רוזנבאום: בוקר טוב.

אליעזר רוזנבאום: למעשה, תכף אני אכנס פנימה על המצגת שהכנו, נציג את עיקרי הדברים ותפיסת ההפעלה כולל לוחות זמנים.

אליעזר רוזנבאום: גם במדיניות השר, הנושא הזה של הצימוד האלקטרוני להגנה על נשים הוא בסדר עדיפות גבוה, זאת ההנחיה שהוא הנחה אותנו, את עובדי המשרד, את בכירי המשרד, ואנחנו בתהליך של היישום.

אליעזר רוזנבאום: החלטה נוספת שהוא קיבל, היא שהפרויקט הזה מוקם במשרד לביטחון פנים, אנחנו מקימים את המשל"ט, תכף אני אפרט בדיוק את התהליכים ואת הפעולות, ואני מקווה שלוחות הזמנים באמת יהיו קצרים ככל שהדבר יתאפשר.

אליעזר רוזנבאום: אתם כבר מכירים, אנחנו עושים לא מעט פעולות כדי להגן על הנשים, עשינו גם פעולות עם המשטרה וגם יחד עם משרד הרווחה, עשינו כל מיני פעולות, אבל הדיון עוסק באיזוק ולכן אני לא אפרט, פירטנו את זה בישיבה האחרונה שהייתה שעסקה בנושא של אלימות במשפחה.

אליעזר רוזנבאום: אז מבחינת המטרה האסטרטגית שאנחנו הגדרנו, או שאולי לפני זה אני אציג את המצגת הקצרה, יש הרבה מידע שאספנו.

אליעזר רוזנבאום: אני באופן אישי ראיתי את המערכת הזאת שעובדת בקנדה.

אליעזר רוזנבאום: המערכת של הצימוד האלקטרוני עובדת במספר רב של מדינות, החל בספרד, פורטוגל, קנדה, ארצות הברית.

אליעזר רוזנבאום: הספרדים מאוד מתקדמים בדבר הזה, הוא הקטין את כמות הנרצחות, הוא לא מיגר לחלוטין.

אליעזר רוזנבאום: (באמצעות מצגת) אם בספרד זה היה סביב ה-100, הם עומדים היום על סביב ה-50 נרצחות בשנה, זה חצי, צריך לזכור.

אליעזר רוזנבאום: אין ספק שהמערכת הטכנולוגית משפרת את הביטחון ואת ההגנה על נשים, ועובדה, המספרים ירדו, גם אם הם לא חוסלו.

אליעזר רוזנבאום: מבחינת המטרה האסטרטגית, המטרה היא לצמצם את תופעות הפשיעה והאלימות בחברה בישראל, בדגש פה במקרה הזה על אלימות במשפחה, וכמובן, להעלות את רמת הביטחון האישי ותחושת הביטחון האישי בקרב המאוימים, וצמצום כמות אירועי הפגיעה, תוך שיפור הפיקוח אחר עבריינים.

אליעזר רוזנבאום: השיטה היא, כמובן הפעלת מערך פיקוח אלקטרוני, בקרה ותגובה לאירועי התראה, תכף נפרט את שני היישומים, התראה והפרה, אירועי הפרה של צווי הרחקה, צווי הגנה, בקרב אוכלוסיית היעד.

אליעזר רוזנבאום: צריך לזכור שיש את ההליך הפלילי וההליך האזרחי.

אליעזר רוזנבאום: יש מורכבות בנושא של ההליך האזרחי כי המשטרה היא לא בתהליך של האזרחי ויש פה איזה פער.

מירב בן ארי: לייזר, אני מאוד מקווה שאתה לא מתכוון לקרוא את כל המצגת.

אליעזר רוזנבאום: לא, לא, אין פה את כל המצגת, רק את הדברים העיקריים.

מירב בן ארי: כן, אז בוא נתקדם.

אליעזר רוזנבאום: אלה היעדים שאנחנו הגדרנו אותם.

אליעזר רוזנבאום: אני מציע שנעבור לשקופית הבאה.

אליעזר רוזנבאום: מבחינת האוכלוסיות, אנחנו ניתחנו את הפוטנציאל, את האוכלוסיות שנכון יהיה לטפל בהן, וכפי שאתם רואים.

זאב בנימין בגין: לא, לא, לייזר אנחנו לא רואים.

מירב בן ארי: יש לכם הכל בטאבלטים.

זאב בנימין בגין: בתקציב 2023 תבקשו גם פונטים יותר גדולים.

מירב בן ארי: יש הכל בטאבלט, אתה יכול להגדיל לך את זה.

אליעזר רוזנבאום: בכל אופן, אנחנו מדברים על להתחיל את הפרויקט עם שתי אוכלוסיות, אחת, היא אוכלוסיית החשודים, כאלה שבית המשפט החליט לשחרר אותם בתנאים מגבילים, כלומר, הם לא עצורים עד תום ההליכים אלא משוחררים בתנאים מגבילים, ורמת המסוכנות בינונית גם פה.

אליעזר רוזנבאום: זאת אוכלוסייה אחת, כשאנחנו מדברים על פוטנציאל של 1,200 בשנה.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו מדברים על אוכלוסייה נוספת, הם אסירי אלמ"ב, משוחררים בשחרור מלא או בשחרור המינהלי כתוצאה מחוסר מקום כפי שאתם מכירים, הם בעלי רמת מסוכנות גבוהה ובינונית.

אליעזר רוזנבאום: אלה הן שתי האוכלוסיות הראשונות שאנחנו חושבים שניתן וצריך לטפל בהן.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, בקבוצה הראשונה אתם מדברים על אנשים ששוחררו ממעצר בתנאי שחרור, אנחנו בכלל דיברנו גם על כל מי שאפילו עוד לא היה במעצר, אלא הוגש נגדו בקשה לצו הגנה, למה לא הכנסתם את זה לתוך העדיפות?

אליעזר רוזנבאום: זה בעדיפות השנייה, זה מופיע שם.

עאידה תומא סלימאן: לא, השני זה משוחררי אלמ"ב, שחרור מינהלי.

מירב בן ארי: לא, תסתכלי בצהוב, משיבים באלימות כלפי בני זוג, 10,000 בקשות לצווי הגנה, זה עדיפות שנייה, כתוב לך.

עאידה תומא סלימאן: זהו, למה?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הצעת החוק שלנו מתייחסת לאלה, ואתם שמתם אותם בעדיפות שנייה.

קריאה: נכון.

מירב בן ארי: אבל יותר חשוב זה אסירי אלמ"ב משוחררים בשחרור מינהלי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שזה יותר חשוב.

מירב בן ארי: בסדר, אז נעשה על זה דיון.

קריאה: לא, אבל מירב, למה צריך לדרג את זה?

קריאה: למה שזה לא יהיה באותה עדיפות?

מירב בן ארי: כי יש עניין של תקציב, ויש עניין של סדר עדיפויות, כמו שקורה כאן בוועדה, ולכן צריך לעשות סדר עדיפויות, וזה מה שעשה המשרד.

מירב בן ארי: נוכל לעשות על זה דיון כשיגיע החוק, אני אישית חושבת שאסירי אלמ"ב הרבה יותר מסוכנים.

עאידה תומא סלימאן: מירב, אני חושבת שעם כל הכבוד, אלה סדרי עדיפויות שנקבעו לפי הצרכים הקיימים במשרד, ולא לפי מה שהצעת החוק אומרת.

מירב בן ארי: אין בעיה.

עאידה תומא סלימאן: בתוכנית הלאומית למיגור האלימות במשפחה, אחד מהכלים שהחלטתם עליהם זה עניין האזיקונים, וההבנה הייתה לא בעניין השחרור המינהלי של אלמ"בים שהוא בעדיפות ראשונה, זאת העדיפות הראשונה לפתור את הבעיות של המערכת המשפטית ושל בתי הסוהר, ולא של הנשים במיוחד, עם כל הכבוד.

אליעזר רוזנבאום: אבל הקטגוריה הראשונה של העצורים, זאת אומרת, המשטרה ביקשה שהם יהיו עצורים עד תום ההליכים ובית המשפט שחרר אותם, הם יותר מסוכנים מאותם 10,000 שמוגשים נגדם צווי הגנה והרחקה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אין לי בעיה שתשים אותם, מבחינתי תשתמש בזה גם כחלופת מאסר, אבל לא לשים את הנשים האלה בדרגה שנייה, אני יודעת מה זה לשים אותן בעדיפות שנייה, בעדיפות שנייה אז החוק יגיע יותר מאוחר.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, תעשו את שלושתם עדיפות ראשונה, עם כל הכבוד.

קרן ברק: לא, לא מי שיצא נגדו צו הגנה, מי שהפר את הצו הגנה - - -

מירב בן ארי: זה הקטע בעדיפות, כשאתה מתעדף - - -

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתה מתעדף, אתה שם את זה אחורה.

קרן ברק: מה שהיא אומרת זה שמסוכן - - -

קריאה: מה זה, שיקול כלכלי?

קריאה: מה אתם - - -

מירב בן ארי: לא, מה זה שיקול כלכלי?

מירב בן ארי: אם לא היה לי שיקול כלכלי גם הייתי שמה 5,000 שוטרים בכל עיר, ברור.

מירב בן ארי: כל ההתנהלות נובעת משיקול כלכלי, ודאי, ולכן עושים סדרי עדיפויות, זה המצב, זה הסיפור של הוועדה הזאת, את יכולה לבוא לראות כמה המצב שלנו קשה, גם בדברים אחרים.

אפרת ליפשיץ פרקש: עו"ד אפרת ליפשיץ פרקש מהמשרד לביטחון הפנים, אני רק רוצה להבהיר לעניין של האוכלוסייה של אסירי אלמ"ב משוחררים, אנחנו בעצם כן הולכים להשתמש בדיוק בהצעת החוק של המציעות, להשתמש בכלי של צו ההגנה, ופשוט להחיל אותו בתור שלב ראשון על אסירים שהמסוכנות שנשקפת מהם כשהם משוחררים ממעצר מלא, היא מסוכנות כזאת שתצדיק את הטלת הכלי.

אפרת ליפשיץ פרקש: זאת אומרת, אנחנו כן צריכים בשלב ראשון לעשות תיעדופים, גם בפני בית המשפט.

אפרת ליפשיץ פרקש: כיום, הצעות החוק הפרטיות מדברות באמת על מישהו שהמסוכנות שלו היא כזאת שמצדיקה את הטלת הכלי, והאוכלוסייה של האסירים ששוחררו שחרור מלא כשהם עודם מסוכנים, זה אחד מהכלים בעצם להראות לבית המשפט שמדובר באדם מסוכן שיש הצדקה להטיל כלפיו את הכלי הזה.

אפרת ליפשיץ פרקש: אחר כך, כשאנחנו נראה שזה עובד כמו שצריך, נעשה את הניסיון על האוכלוסייה שהיא באמת הכי קריטית, גם מבחינת הנפגעות, ונוכל לשכלל את זה הלאה גם ליתר צווי ההגנה שמוטלים גם על אוכלוסיות אחרות.

אפרת ליפשיץ פרקש: אבל, כשלב ראשון, אנחנו כן רוצים להתחיל את זה באוכלוסייה שהיא הכי נדרשת מבחינת ה - - -

עאידה תומא סלימאן: מצוין, אבל למה המינהלי פה?

עאידה תומא סלימאן: מבחינתי אדם שעדיין נשקפת ממנו מסוכנות, תורידו לו את המינהלי, אל תשחררו אותו מבית הסוהר.

קרן ברק: זה בדיוק הפוך.

קרן ברק: גם תכלס מה שצריך זה לאבחן את מידת המסוכנות של כל אחד ואחד, אחד היה בכלא ואחד לא היה בכלא, אבל מידת המסוכנות היא זאת שחשובה לנו.

מירב בן ארי: תכלס קרן, כולכן נאמתן, עכשיו לעצור, אף אחד לא שואל ואתה גם לא עונה לאף אחד על שאלות.

מירב בן ארי: תמשיך.

אליעזר רוזנבאום: מבחינת תפיסת ההפעלה כפי שגיבשנו אותה, זה הקמה והפעלה של מערכת פיקוח.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו מדברים על התחלה של שלב א' עם 100 זוגות של צמידים.

אליעזר רוזנבאום: כשאני אומר זוגות, אני מתכוון למאוימת ומאיים, וכמובן לפרק זמן של שישה חודשים.

אליעזר רוזנבאום: יכול להיות שצריך לעשות תיקונים והתאמות, ולאחר מכן כמובן נרחיב את זה בצורה רחבה בכלל.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו נרצה להתחיל את שלב א' במחוז אחד של משטרת ישראל, ששם יש ריכוז משמעותי של אוכלוסיית היעד.

מירב בן ארי: בחרתם כבר את המחוז?

אליעזר רוזנבאום: לא, עוד לא בחרנו.

מירב בן ארי: עוד לא?

מירב בן ארי: ומתי זה יקרה?

אליעזר רוזנבאום: זה עוד מוקדם, זה במסגרת עבודת המטה.

מירב בן ארי: אוקיי.

אליעזר רוזנבאום: הכוונה להקים משל"ט, קודם כל לפרסם מכרז, חברה.

אליעזר רוזנבאום: מבחינת טכנולוגיות, יש טכנולוגיות, להגיד שזה 100 אחוז?

אליעזר רוזנבאום: לא.

קרן ברק: איזה מכרז זה?

קרן ברק: מה עם ה-RFI?

אליעזר רוזנבאום: אנחנו גמרנו את ה-RFI.

קרן ברק: נו, אז מה זה מכרז?

קרן ברק: אז אתם כבר יודעים?

אליעזר רוזנבאום: אבל זה לא מכרז, אנחנו עדיין צריכים לפרסם מכרז.

אליעזר רוזנבאום: RFI זה היה פרסום לקול קורא, מי שענה השתתף ב-RFI.

מירב בן ארי: נגמר כבר ה-RFI, עכשיו צריך למצוא ספק שיעשה את זה.

קרן ברק: אבל זה מי שיתמודד?

קרן ברק: זה אותו דבר.

אליעזר רוזנבאום: צריך לבחור חברה שתפעיל את כל המערך הזה.

אליעזר רוזנבאום: הכוונה היא לפרסם מכרז, שהחברה שתזכה תהיה אחראית על ההתקנות של הצמיד ואת האספקה.

קרן ברק: כמה הגישו את ה-RFI?

אליעזר רוזנבאום: הגישו שניים, אחד נפסל - - - אלקטרה עשו איתנו - - -

מירב בן ארי: לא, די, בבקשה, מספיק עם השאלות, תרשמו לכן ואני מבטיחה לתת לכן לשאול אחר כך.

מירב בן ארי: לא, די, אתן לא תשאלו עכשיו, אתן רוצות פגישה עם לייזר, הוא איש שמאוד קל לשבת איתו, תקבעו איתו ושבו איתו.

מירב בן ארי: די, זה לא מונולוג או דיאלוג.

מירב בן ארי: אף אחת לא שואלת, את כל השאלות תשאלו, אני אתן לכם, אבל שוב, תנו ללייזר לדבר.

מירב בן ארי: יש מכרז, אין מרכז, די, זה לא מתאים, קדימה.

אליעזר רוזנבאום: הכוונה היא שהחברה שתזכה תקים את המשל"ט, יהיו מוקדנים, יהיו עובדי מדינה, כי בסמכות שלטונית צריכים שיהיו בתוך המשל"ט הזה עובדי מדינה, גם מנהל.

אליעזר רוזנבאום: אני מזכיר לכולם את הפיקוח האלקטרוני של חלופות מעצר ומאסר שהקמנו בראשית הדרך במשרד לביטחון פנים, לאחר מכן העברנו את זה לשירות בתי הסוהר.

אליעזר רוזנבאום: הוא קיים והוא פועל, אומנם בטכנולוגיה ישנה, אבל אני מקווה שבזמן הלא רחוק גם הם יעברו לטכנולוגיה חדשה.

מירב בן ארי: בכמה תקציב תקצבה המדינה את הדבר הזה?

מירב בן ארי: אתה צריך מוקדנים, משל"ט, מכרז.

אליעזר רוזנבאום: לא, היא לא תקצבה עוד, אבל מה שנצטרך ב-2022 בהמשך, אנחנו נעמיד, כי צריך לזכור, בתהליך שתכף תראו, הגדרנו את לוח הזמנים, ולא צריך את כל התקציב בנושא הזה, ולכן צריך את הדברים החיוניים להתחלה, משל"ט שיעבוד 24/7, כוחות התגובה להפרות של זה יהיו כוחות הסיור של משטרת ישראל.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו עוד לא מיצינו את התהליך מול משרד המשפטים, אנחנו חושבים שנכון גם להפעיל כוח תגובה מהיר, כמו סיירת הבנקים למי שמכיר את התהליך שעשו באבטחת הבנקים עם כוח תגובה על אופנועים, שילבנו אותם גם בפיילוט, כך שהם אלה שבהתראה או בהפרה ירוצו לכיוון המאוימת, ולא יתעסקו עם המאיים.

אליעזר רוזנבאום: מי שיתעסק עם המאיים זאת משטרת ישראל, כוחות הסיור של משטרת ישראל, שהם יצטרכו לרוץ ולטפל במאיים, בחשוד.

אליעזר רוזנבאום: הדבר הזה טרם סוכם עם משרד המשפטים, אם כמובן לא יהיה אישור לדבר הזה, אז כמובן גם מול המאוימת זה יהיה מכוחות משטרת ישראל.

אליעזר רוזנבאום: אני חושב, כאחד שעשה את הוועדה וכאחד שיש לו ניסיון מקצועי, שהשילוב של שני המאמצים האלה בו זמנית ישפר באופן מאוד משמעותי את ההגנה על הנשים, אני לא חושב שיש בזה קושי, אבל אני מקווה שנמצה.

אליעזר רוזנבאום: הלאה, פה אתם רואים בתרשים הזרימה, בצד שמאל יש שני אזורים, יש אזור התראה שהוא האזור הרחוק יותר, ויש אזור הפרה.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו כמובן נדרוש מבית המשפט, בהתאם לרמת המסוכנות, את המרחק שצריך להרחיק את המאיים.

אליעזר רוזנבאום: ראיתי את זה גם בחו"ל, יש מצבים שמרחיקים את המאיים מחוץ ליישוב שהוא גר בו, כי הוא ברמת מסוכנות גבוהה.

אליעזר רוזנבאום: אני מקווה שהשופטים ישתפו פעולה בדבר הזה, כי המערכת הזאת משמעותית.

אליעזר רוזנבאום: היא לא יעילה למצב שהבעל חזר הביתה, זה רק למצב שיש הרחקה בתנאים מגבילים ומישהו לוקח אחריות על אותו מאיים בדבר הזה.

אליעזר רוזנבאום: פה אנחנו רואים למעשה, שברגע שיש הפרה והמוקד מקבל התראה שהמאיים נכנס לאזור ההתראה, כבר יש טלפון גם למאיים וגם לקורבן, לוודא פעם אחת שהיא נמצאת במקום מוגן, ופעם אחת לעצור, אם יש לו כוונה לנוע לכיוון הקורבן ולפגוע בה.

אליעזר רוזנבאום: למעשה, אותם מוקדנים, אותו משל"ט מנהל את כל התהליך הזה, אם כמובן הוא עובר מאזור ההתראה לאזור ההפרה - - -

מירב בן ארי: מה זה להיכנס למקום בטוח?

אליעזר רוזנבאום: לראות איפה היא נמצאת, קודם כל לתת לה התראה שקיבלנו אינדיקציה שהמאיים נכנס לאזור שהוא לא צריך להיכנס אליו.

אבתיסאם מראענה: מה הזמן של ההתראה בעצם החל מהזמן שהוא מתקרב ועד שהיא מקבלת את הידיעה?

אבתיסאם מראענה: כמה זמן עד שהוא חוצה את המעגל?

אליעזר רוזנבאום: אני אגיד עוד פעם, זה תלוי אם זה שטח בנוי או אם זה שטח פתוח, אם זה אזור כפרי.

עאידה תומא סלימאן: זה גם תלוי באזור ההרחקה, בגודל של האזור.

קרן ברק: היא גם יכולה להיות בקניון, זאת אומרת, היא מסתובבת, היא לא יושבת במקום.

אליעזר רוזנבאום: אז אני אומר, זה מוטה גם ברמת המסוכנות, אני לא יכול להגיד עכשיו.

אליעזר רוזנבאום: מה מהירות התגובה?

אליעזר רוזנבאום: אני חושב ששבע דקות עד שיגיע כוח למאוימת זה זמן נכון בדבר הזה.

אליעזר רוזנבאום: נצטרך כמובן לנתח, ובשביל זה אמרנו שאנחנו עושים שלב א', כי אנחנו לא רוצים להתחיל לרוץ בפריסה ארצית ולעשות טעויות, חבל.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו רוצים שלב א' על 100 זוגות - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים גם שתגובה בשבע דקות זה רק באזורים מסוימים בארץ?

אליעזר רוזנבאום: בגלל זה אני חושב שההצעה של כוח תגובה מהיר על אופנועים שיכול לרוץ אל עבר המאוימת, אני חושב שזה - - -

קריאה: בצו יהיה גם אזור התראה וגם אזור הפרה?

אליעזר רוזנבאום: בוודאי, יש שני מעגלים.

מירב בן ארי: סליחה, מילא הם אבל את?

אליעזר רוזנבאום: ההתראה זה האזור הרחוק יותר, ולכן אם הוא עובר להפרה, שם צריך לעצור אותו ולא לתת לו לצאת מאזור ההפרה ולהגיע ולפגוע באישה הזאת.

אליעזר רוזנבאום: הפעלת הכוחות היא הקשר בין המשל"ט או המוקד הזה אל מול מוקדי 100 שיפעיל את הסיורים, אלה מוקדי 100 של משטרת ישראל.

אליעזר רוזנבאום: הלאה, פה זה המשך עקרונות התפיסה, אני חושב שהמצגת נמצאת אצלכם ותוכלו לעבור על זה.

אליעזר רוזנבאום: פה יש למעשה את תהליך הטיפול, זה ההליך הפלילי.

אליעזר רוזנבאום: אמרתי בראשית דבריי שיש הליך פלילי והליך מינהלי, ההליך הפלילי שהוא הליך של משטרת ישראל, שזה כמובן, דיווח על אירוע של אלמ"ב, חקירה של המשטרה, הערכת מסוכנות, חייבים לעשות את הערכת המסוכנות כדי להחליט באיזו רמת מסוכנות האדם.

אליעזר רוזנבאום: יש מעצר, ואם כמובן בית המשפט החליט בשחרור שהוא לא ייעצר עד תום ההליכים, הוא עצור לימים, וברמת מסוכנות בינונית עד גבוה, נבקש את הנושא של שחרור בתנאים מגבילים כולל הצימוד האלקטרוני, ופה נצטרך לעבוד ביחד עם משרד הרווחה, אני לא יודע אם ידרשו תסקיר מבחן, אם ידרשו אז זה יסרבל יותר, אם לא ידרשו הדבר הזה יהיה יותר פשוט.

אליעזר רוזנבאום: למעשה, אני מניח שיתנו לנו מספר ימים בין השחרור לבין עבודת החברה מול המקום איפה שהבן אדם אמור להיות, לראות שיש שם תנאים, לראות שיש מישהו שלוקח עליו אחריות, וכמובן שיש שם את התשתית כך שהג'י-פי-אס יעבוד, ואז ההתקנה ותחילת הפיקוח בדבר הזה.

אליעזר רוזנבאום: יש את ההליך האזרחי בשקף הבא.

אליעזר רוזנבאום: מי שצריך להוביל את ההליך האזרחי זה משרד הרווחה, ופה צריך לראות, יש בתשתית החוקית לא מעט פערים, כי למעשה, אישה היום יכולה להחליט ללכת להליך האזרחי כי היא לא באה למשטרה, היא לא מדווחת למשטרה.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו מקבלים רק את החלטת בית המשפט, כלומר, המשטרה יודעת רק כשבית המשפט מחליט, וכשהצו נשלח לתחנת המשטרה אנחנו לא יודעים.

אליעזר רוזנבאום: לכן, צריך בקטע הזה לראות איך מסדירים, וגם לראות מה נדרש בחקיקה בנושא הזה.

אליעזר רוזנבאום: אני מציע שנדלג - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת מה נדרש?

עאידה תומא סלימאן: עוד לא התחלתם לבדוק מה נדרש במקרה הזה?

אליעזר רוזנבאום: בוודאי שבדקנו, עשינו, יש לנו את הכל לזה, אבל אני רק אומר, מבחינת התשתית החוקית יש צוות, תכף אני אגיד איך אנחנו עובדים עכשיו מבחינת צוותי העבודה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה הביטוי של עדיפות שנייה, שעוד לא ברור לכם מה צריך לעשות עם זה עדיין, ככה זה מתבטא, סליחה.

אליעזר רוזנבאום: קודם כל ברור לנו - - -

מיכל רוזין: גם חשוב להגיד, האם בדקתם בסוף מקרי הרצח או האלימות הקשים, בסוף, האם לא קוראים דווקא לא במקרה שיש אדם משוחרר עם מסוכנות גבוהה בינונית?

מיכל רוזין: דרך אגב, שלא ישוחרר אם הוא במסוכנות גבוהה בינונית.

מיכל רוזין: המקרים שבהם היה רצח בין בני זוג או בני זוג לשעבר, שהיו דווקא בכאלה שעברו מתחת לרדאר, שלא היו בפיקוח, שלא חששו מהם, דווקא מאלה אני יותר מפחדת, מאלה שפתאום הגיעו ורצחו, האם יש לכם סטטיסטיקה כזאת?

אליעזר רוזנבאום: אני לא בטוח שאנחנו נוכל לדעת.

מיכל רוזין: בוודאי שכן.

אליעזר רוזנבאום: איך נדע?

מיכל רוזין: אם הוא נעצר, נכנס לשלושה ימים מעצר, שחררו - - -

קריאה: לא, רגע, יש ועדה - - -

מירב בן ארי: סליחה, רגע, גם לא מבינים שום דבר ממה שאתן אומרות, ואתן גם שואלות - - - מה השאלה בסופו של דבר?

עאידה תומא סלימאן: אני אגיד לך מה השאלה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, ואמרה את זה חה"כ מיכל רוזין, רוב מקרי הרצח הם התבטאות של מקרים שדווקא עברו מתחת לרדאר.

עאידה תומא סלימאן: נכון שיש מקרים של גברים משוחררי אלמ"ב שרצחו, אבל ברוב המקרים, אלה מקרים שבהם היו תלונות בעבר, אפילו היו צווי הגנה - - -

מיכל רוזין: הרחקה, הגנה, אפילו מעצרים קצרים.

עאידה תומא סלימאן: היו מעצרים קצרים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, דווקא המקרים שאנחנו מדברים עליהם, אתם שמתם בעדיפות ראשונה, ואלה היותר מסוכנים, כי אף אחד לא מפקח עליהם, אף אחד לא שם לב אליהם - - -

מירב בן ארי: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אז בסדר, אנחנו לא נגד מה ש - - -

מירב בן ארי: יש פה התייחסות ל - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה מתבטא בהכנות שלהם.

מיכל רוזין: כן, הם עושים לעצמם את העבודה קלה, סליחה.

מירב בן ארי: רגע, רגע, סליחה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: שלהבת ממשרד הרווחה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: חשוב לי להגיד שלאורך הדיונים, גם עם המשרד לביטחון פנים וגם להגיד את זה כאן - - -

מירב בן ארי: כן, אתה רוצה להתייחס לזה לייזר?

מירב בן ארי: אני רוצה להתקדם.

אליעזר רוזנבאום: אז אני אומר, מבחינת הקטגוריה, מבחינת האוכלוסיות, לגבי האוכלוסייה הנוספת שמנו אותה בעדיפות שנייה, נבחן פעם נוספת יחד עם הרווחה את האוכלוסייה השלישית שדיברתן עליהן, ולא צריך לשלוף תשובות ככה על האוכלוסייה השלישית שחה"כ עאידה ורוזין דיברו עליהן.

מירב בן ארי: אוקיי, אז תבדקו את זה.

מירב בן ארי: בשביל זה אנחנו עושים את הדיון, הנקודה ברורה.

עאידה תומא סלימאן: מירב, המטרה הייתה להתקדם בהצעת החוק, לא בתוכניות שלהם.

מירב בן ארי: לא, ממש לא, ההחלטה של ועדת השרים הייתה לא לקדם את הצעות החוק הפרטיות עד שאין החלטה ממשלתית.

מירב בן ארי: תאמינו לי, הסיבה היחידה באמת לקיים את הדיון, זה כדי לראות מה משרדי הממשלה עושים, ולאחר מכן, כשתגיע הממשלתית נעשה דיון עמוק יותר, אבל ברור, קודם כל זה משרדי הממשלה, ואני רוצה לשמוע - - -

אליעזר רוזנבאום: יש את המבנה של המשל"ט, אם זה מעניין את החברים אז אני יכול להציג איך הוא נראה.

מירב בן ארי: לא, זה פחות קריטי לי, אני גם הייתי בכמה משל"טים, זה דבר שהוא לא מורכב להבנה.

אליעזר רוזנבאום: הנה, זה המשל"ט - - -

מירב בן ארי: עזוב, לייזר, תתקדם, מוקדנים ואחראי.

אליעזר רוזנבאום: יש פה מוקדנים, יש תחנת משטרה, יש את השותפויות.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו למעשה עובדים בשני צוותי עבודה, צוות אחד שאני קורא לו מבצעי, מקצועי, אג"מי, שמכיל בתוכו גם את האפיון המבצעי, גם את האפיון הטכנולוגי וגם את המכרז.

אליעזר רוזנבאום: בחלק המשפטי של משרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה יחד עם משרדים אחרים ששותפים יובילו את עדכון החקיקה הממשלתית.

אליעזר רוזנבאום: במקביל, אנחנו נעבוד כדי לעמוד בזמנים.

אליעזר רוזנבאום: בשקף האחרון, מבחינת לוח הזמנים שדיברתם עליו בהתחלה, זה הגאנט שאנחנו בנינו אותו.

אליעזר רוזנבאום: אתם רואים, יש את גיבוש תפיסת ההפעלה, הדמ"צ, אפיון טכנולוגי, המכרז, השלמת חקיקה, עוד פעם בעניין החקיקה, לא אני שולט בדבר הזה.

מירב בן ארי: כן, זה משרד המשפטים גם.

אליעזר רוזנבאום: פרסום מכרז, התקשרות עם זוכה, הקמת המוקד, וביצוע שלב א'.

אליעזר רוזנבאום: אני יכול להבטיח לחברי הכנסת ולמשתתפים, שאנחנו נעשה את הכל כדי לקדם את זה.

אליעזר רוזנבאום: מי שמכיר אותי, אני עוסק בדבר הזה, אני לא מתכוון לעכב שום דבר, ובאמת להתקדם מהר ככל האפשר, על מנת שהפרויקט החשוב הזה יתחיל לפעול, תודה.

אבתיסאם מראענה: זה כולל ההליך האזרחי?

מירב בן ארי: כשאתה אומר "השלמת הליכי חקיקה", זה אומר שבמאי 2022 אתה מביא את זה לכנסת?

מירב בן ארי: זה מה שאתה אומר?

אליעזר רוזנבאום: שאנחנו רוצים, יש פה את אנשי משרד המשפטים, צריך גם לשמוע אותם.

מירב בן ארי: כן, הם ידברו גם, אבל אתה מתכוון במאי להביא את ההצעה לכנסת?

אליעזר רוזנבאום: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: תגיד, אי אפשר לעשות דברים במקביל?

אליעזר רוזנבאום: עושים במקביל, בוודאי שזה במקביל, זה לא בטור, אוי ואבוי אם זה יהיה בטור.

מירב בן ארי: נגיד, אני רואה שכתיבת המכרז היא במקביל לכנסת, בסדר, ואז מפרסמים את המכרז, שלושה חודשים עד שסוגרים חוזה, זה בדרך כלל ככה?

אליעזר רוזנבאום: יכול להיות שזה יהיה קצר יותר, אני אומר לך מהניסיון, זה בערך שלושה חודשים.

מירב בן ארי: בסדר, על הניסיון שלך אני סומכת.

אליעזר רוזנבאום: שלושה חודשים זה גם יחסית מהר, אבל עוד פעם, תזכרו שזה מוצרי מדף, אין פה פיתוח, אנחנו לא מפתחים פה מערכות.

מירב בן ארי: כן, זה כבר קיים, ברור.

אליעזר רוזנבאום: צריך לפתח את הענן שהמידע יישב עליו.

מירב בן ארי: בסדר, תודה רבה לייזר.

מירב בן ארי: עו"ד ארז בן ארויה מפרקליטות המדינה, רפרנט פיקוח אלקטרוני.

קרן ברק: רגע, אבל הוא לא אמר איפה הבעיות שהוא חושב שיש לו.

מירב בן ארי: לא, לא, אני סיימתי.

קרן ברק: אבל - - -

מירב בן ארי: לא.

קרן ברק: אבל אנחנו צריכים להבין איפה הבעיות שלו.

מירב בן ארי: לא, אז את תרשמי את השאלות, גם ככה נתתי לכן עכשיו, שאלתן ושאלתן, די, תתחשבו גם.

מירב בן ארי: שאלתן עכשיו כל הזמן ולא הפרעתי לכן.

קרן ברק: אנחנו מדברים על זה וכבר שנתיים אומרים את אותו דבר.

מירב בן ארי: פרקליטות המדינה, אתם מוכנים בזום?

ארז בן ארויה: כן, מוכנים.

מירב בן ארי: יפה, נא לא להפריע, בבקשה.

מירב בן ארי: אז אתה רפרנט פיקוח אלקטרוני בפרקליטות, בבקשה ארז.

ארז בן ארויה: שמי ארז בן ארויה, אני פרקליט בפרקליטות המדינה במחלקה הפלילית, ואחד מהרפרנטים של האיזוק האלקטרוני, שהוא לא התחום הזה של הצימוד האלקטרוני, אבל אנחנו גם עוסקים בנושא של הצימוד הטכנולוגי.

ארז בן ארויה: לנו חשוב להגיד, בשלב הזה, למרות שהנושא של צווי הגנה בהליך אזרחי הוא לא נוגע ישירות אלינו להליך הפלילי, אבל יש פה גם את הצעות החוק, והעיסוק בנושא לגבי חשודים, ולאחר מכן גם אסירים ברישיון עם הצימוד.

ארז בן ארויה: אנחנו נאמר לגבי הטכנולוגיה, כתגובה לדברים שנאמרו פה על ידי חברות הכנסת בתחילת הדיון, לגבי היעילות הטכנולוגית.

ארז בן ארויה: לנו לא הוצגו נתונים שהטכנולוגיה הזאת היא ישימה בהיבט הטכנולוגי מבצעי.

קרן ברק: בכל העולם זה קיים, אז מה זה לא הוצגו?

ארז בן ארויה: בכל העולם זה קיים, שוב, אנחנו יודעים על פיילוט שבוצע לפני כמה שנים - - -

קרן ברק: כשהטכנולוגיה לא הייתה קיימת פה.

קרן ברק: עכשיו אנחנו מדברים על טכנולוגיה של שנת 2021, 2022 עוד שנייה, לא של לפני חמש שש שנים כשבדקתם את זה, וזה כבר מיושם באירופה, אז למה להגיד את הדברים האלה?

קרן ברק: לפחות אל תפגע לנו באינטליגנציה.

ארז בן ארויה: רק שאני לא מבקש לפגוע באינטליגנציה, אני אומר את מה שאנחנו יודעים.

מירב בן ארי: הבהרת את הנקודה, בבקשה תמשיך.

ארז בן ארויה: פרקליטות המדינה יודעת את מה שהוצג לה, על פיילוט, ביום למעשה, שביצעה המשטרה לפני כמה שנים.

קרן ברק: כמה שנים?

ארז בן ארויה: ביום.

קרן ברק: אבל כמה שנים?

עאידה תומא סלימאן: ב-2018 או 2019.

קרן ברק: זה היה לפני.

ארז בן ארויה: זה בוצע לפני כמה שנים, והפיילוט הזה לא הצליח.

ארז בן ארויה: לאחר מכן, נודע לנו שבוצע עוד איזשהו ניסוי, וגם תוצאותיו לא הועברו אלינו ולכן אני אומר, במענה למה שאומרים כאן שיש טכנולוגיה חדשה, אנחנו לא ראינו תוצאות של ניסוי שהצליח בטכנולוגיה.

ארז בן ארויה: עכשיו, צריך לומר - - -

מירב בן ארי: תשמע, ארז, הזמן שלי קצר, לא, תעצור.

מירב בן ארי: הזמן שלי קצר, יש לך בדיוק שלוש דקות, וכל מה שאתה אומר לי זה מה לא היה טוב.

מירב בן ארי: בוא, תהיה במקום של לייזר, קח אותנו לשנת 2022, מה אתם עושים כדי לקדם את האיזוק?

מירב בן ארי: זהו, אין לי זמן למה לא היה טוב, אוקיי?

מירב בן ארי: יש לי כאן גם משרדי ממשלה, גם ארגונים, וגם חברות כנסת, שבצדק נושמות, אוקיי?

מירב בן ארי: אז בבקשה, יש לך משהו לעזור לנו ל-2022?

מירב בן ארי: איך אתם עוזרים למשרד לביטחון הפנים לקדם את זה?

ארז בן ארויה: אנחנו רוצים להתריע, שהכלי הזה, כשאומרים לנו שהוא 80 אחוזים טוב, אנחנו לא מבינים מה זה אומר 80 אחוז טוב, ואנחנו רוצים להתריע, שברגע שזה נכנס לחקיקה, מבחינת בתי המשפט, הוא כלי אמין ב-100 אחוזים.

ארז בן ארויה: לכן בתי המשפט, מניסיוננו, יצמידו את האזיק הזה לחשודים, לאסירים, מתוך הבנה שהוא נותן מענה לרמת מסוכנות, וראינו שיש פה כוונה לרמת מסוכנות בינונית וגבוהה של חשודים, מתוך מחשבה שהכלי הזה ייתן מענה, ואם טכנולוגית הוא לא נותן מענה כזה, אז יש כאן - - -

קרן ברק: אז מה קורה בעולם?

קרן ברק: למה בעולם הוא נותן ופה לא?

קרן ברק: בוא תסביר לי מה הטיעון שלך?

מירב בן ארי: הוא ביקש להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל בואי נשמע איפה זה עומד - - -

קריאה: מה שהפרקליטות אומרת זה חשוב.

ארז בן ארויה: שוב אני אומר, מה שמדובר בעולם, אנחנו לא יודעים חוץ ממה שהוצג לנו.

ארז בן ארויה: ומה שהוצג לנו, נכשל, ושחברי הכנסת - - -

מירב בן ארי: בסדר, תודה רבה, שמעתי, אתה לא עוזר לי ולא באופן מפתיע, כמו כל פעם שאני מעלה את הפרקליטות, מה שקורה זה שהם לא ממש מסייעים לי.

מירב בן ארי: אז תודה רבה, ארז, אני רוצה לשמוע בבקשה את משרד הרווחה.

מירב בן ארי: שלהבת, את פה?

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

שלהבת אינשטיין אלפסי: כן, שלהבת מהלשכה המשפטית, נמצא איתנו גם סאיד בזום, ואם צריך אז גם נפנה - - -

מירב בן ארי: לא, רק את מדברת, שלוש דקות ואני ממשיכה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: אז קודם כל, אני רוצה להתייחס לעניין המטרה של הפיקוח בעינינו.

שלהבת אינשטיין אלפסי: כשהתייחסו כאן למקרי הרצח שהיו לאחרונה, בעינינו, אם הפיקוח הטכנולוגי יצליח למנוע רצח זה יהיה דבר מצוין, אבל בעינינו יש חשיבות לאיכות החיים של נשים שחיות תחת אלימות ושל בני משפחה שחיים תחת אלימות, לא רק למניעת רצח של נשים, ואנחנו כן סבורים שהפיקוח הטכנולוגי יתרום לדבר הזה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: מבחינת אוכלוסיית היעד, אנחנו שותפים לעבודת המטה הממשלתית.

שלהבת אינשטיין אלפסי: מאחר וכבר יש הערכות מסוכנות לגבי אסירי אלימות במשפחה, אסירי אלמ"ב שמשוחררים, יש הערכות מסוכנות שנעשות בוועדות משותפות לשב"ס ולרווחה לקראת השחרור, וזאת גם אוכלוסייה שאנחנו יכולים לדעת מה רמת המסוכנות שלה, לפי הצורך להכניס גורמי מקצוע נוספים, ולכן היא אחת האוכלוסיות שהוגדרו בעדיפות הגבוהה, כשהמנגנון הוא באמת כמו שאמרה אפשרת מהייעוץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים, החשיבה על המנגנון הוא במסגרת צווי הגנה, כששם, שוב, בתי המשפט יוכלו לקבל את המידע על הערכות המסוכנות.

שלהבת אינשטיין אלפסי: לגבי צווי הגנה באופן כללי, היום במשרד הרווחה, העובדים הסוציאליים לסדרי דין כותבים כ-1,000 תסקירים בשנה, בסוגייה הזאת של צווי הגנה ושל אלימות במשפחה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: לצורך הרחבה של התסקירים האלה, ושל הערכות המסוכנות האלה, אנחנו נצטרך לבחון גם את המענים שהמשרד יכול לתת במסגרת החוק למניעת אלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אבל לפי החוק החדש, אתם תצטרכו לעבוד ולתת על כל צו הגנה תסקיר, זה החוק שהעברתי לפני שבועיים.

שלהבת אינשטיין אלפסי: לא תסקיר אלא גיוס, עובד סוציאלי מגייס ומעריך לגבי התחייבות לקבלת טיפול, הוא לא עושה הערכת מסוכנות שכוללת גם את המוגן, אנחנו בוחנים גם את הדבר הזה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: אבל חשוב להגיד שהיום המשרד נותן מענה לכ-1,000 בקשות כאלה לתסקירים בשנה, כי שוב, אפשר להגיש בקשה בלי שיהיה מעורב אף גורם ממשלתי היום, זה משהו שאפשר לעשות אותו גם בלי מעורבות של משרד הרווחה או המשטרה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: זהו, זאת ההתייחסות.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: משרד המשפטים, הם בזום, בבקשה.

רחל ספירו: אני בזום, רחל ספירו, ייעוץ וחקיקה משרד המשפטים, וקרן גם נמצאת איתכם.

רחל ספירו: אנחנו גם שותפים לעבודת המטה של מה שתיארו כאן, וגם מבחינתנו אנחנו מבינים בחשיבות של זה, אנחנו יודעים את הזמנים הצפופים, אנחנו מגויסים לדבר הזה.

רחל ספירו: אני חושבת שכן יש שיתופי פעולה בין המשרדים.

רחל ספירו: גם מהבחינה הזאת של מה שעכשיו חברתי ממשרד הרווחה אמרה לגבי ההרחבה במסגרת של צווי הגנה, אנחנו כן חושבים שיש מקום לעשות את זה במקרים שזה נדרש, במקרים שיש מסוכנות גבוהה.

רחל ספירו: הליבון והיישום של זה, וההסדר וקביעת ההסדר, אנחנו, כמובן זה מה שלייזר ציין קודם - - -

מיכל רוזין: אבל את מבינה שזה לפספס את המטרה של העניין?

מיכל רוזין: את חייבת להבין שזאת לא מטרת הצעות החוק, וזאת לא המטרה שאיתה אנחנו באים כבר שנים על גבי שנים.

מיכל רוזין: אתם חייבים להבין את זה, ואני רוצה לשים את זה פה על השולחן, כי אתם תמשיכו ללכת איתנו סחור סחור ואנחנו נתעקש על זה, ואנחנו לא נוותר.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש פה כבר מה שנקרא בקרב היושבים סביב השולחן הבנה, שכשאנחנו רוצות לקדם משהו, הוא יתקדם, ולכן, אנחנו לא מדברות על פיקוח רק במסוכנות גבוהה בינונית, אנחנו רוצות לדבר על צווי הגנה באופן כללי.

מיכל רוזין: יש כ-10,000 כאלה בשנה, ואנחנו מדברים על כולם.

מיכל רוזין: מדוע?

מיכל רוזין: מכיוון שבסוף, ההפתעות הרעות מגיעות לאו דווקא מאלה שהשתחררו אחרי מאסר של עשר שנים על אלימות קשה, אלא דווקא מאלה שהמערכת מפספסת אותם, לכן אנחנו רוצים את האזיקונים.

מירב בן ארי: מיכל, הסברת, למה אי אפשר להסביר בכמה מילים?

מירב בן ארי: למה כל פעם נאומים?

מירב בן ארי: הבנו, למה אין על צווי הרחקה, יש לזה תשובה?

מיכל רוזין: לא.

מירב בן ארי: אז לא להתייחס עכשיו, אני אקבל תשובה מהמשרד.

מירב בן ארי: הלאה, להמשיך בבקשה.

מיכל רוזין: אבל - - -

מירב בן ארי: הבנתי, אבל אני לא צריכה עשר פעמים אותו דבר.

מיכל רוזין: כל אחד פה חושב - - -

מירב בן ארי: אבל הבנתי, זה לא ייפתר.

קריאה: כולם באותו צד.

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל זה לא ייפתר עכשיו, אז תנו לי לנהל את הדיון.

מירב בן ארי: תמשיכי.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לשאול שאלה.

מירב בן ארי: לא, תמשיכי.

מירב בן ארי: די, שאלתן ושאלתן, אני נותנת לכן כל הזמן לשאול.

מירב בן ארי: אני אומרת לעצמי תשאלו ובסוף אני לא עומדת במילה של עצמי.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת די?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו באים כדי לקיים את הדיון, וזכותנו לשאול את השאלות ולקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת די?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא באים - - -

מירב בן ארי: עאידה, אתן כל הזמן שואלות.

עאידה תומא סלימאן: המשרדים מחויבים לתת לנו דיווח, אז זכותנו לשאול.

מירב בן ארי: אז תשאלי אחרי שהיא תסיים לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אז להזיז את החקיקה הזו, עד שהחקיקה הממשלתית תזוז, ואנחנו מגלים - - -

מירב בן ארי: שמעתי, תעצרי.

עאידה תומא סלימאן: אז איך ימזגו?

מירב בן ארי: בבקשה.

רחל ספירו: אני מתנצלת, אני גם הסתכלתי וקראתי את ההצעות הפרטיות שחלקכן הגשתן, וגם שם, במנגנון שנקבע, יש איזון.

רחל ספירו: זאת אומרת, יש צורך באיזון בין, אם אנחנו מדברים פה על מקרים שניתן צו הגנה, או שאנחנו מדברים על מקרים שבאמת יש צורך במעקב.

רחל ספירו: אנחנו מדברים פה על מעקב ג'י-פי-אס 24/7 על בן אדם שאין הליך פלילי עליו, אז אנחנו מנסים לראות מה הצרכים אל מול האיזונים שנדרשים פה, בתוך כלל השיקולים והאיזונים שנדרשים ביחס לכלי הזה, ואני חושבת שבסוף יש גם הלימה בין מה שאנחנו עושים כעבודת מטה בין משרדי הממשלה לבין מה שחברי הכנסת כאן מציעים.

רחל ספירו: אני סיימתי, אולי קרן שנמצאת איתכם בדיון רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: תודה רחל.

מירב בן ארי: קרן, בבקשה.

קרן רוט: אני אתייחס מאוד בקצרה, אולי אני רק אעשה את ההבחנה בין שתינו, רחל עובדת עם האשכול החוקתי ואני עם האשכול הפלילי.

קרן רוט: מבחינתנו, אנחנו גם מגויסים מאוד, ובהמשך לדברים, יש עוד דברים שבהחלט דורשים ליבון מבחינת תפיסת ההפעלה, מבחינת המודל, הנתונים שאנחנו נדרשים להם כדי לתמוך בהצעה, ויש קשיים משפטיים לא מבוטלים.

קרן רוט: כמובן שאנחנו בקשרים מול המשרד לביטחון פנים בכל מה שקשור לזה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: משרד האוצר, אביה, בבקשה.

מירב בן ארי: דרך אגב, עד עכשיו לא הבנתי בכלל מי מתקצב את כל הסיפור הזה, אולי אביה תסביר לי מי מתקצב את זה.

אביה פרון: אהלן, אנחנו, מבחינת הסטטוס שלנו, מחכים לעבודה הממשלתית כדי להבין את המשמעויות שלה.

אביה פרון: לפי מה שאנחנו מבינים מהמשרד עד כה, זה נמצא בתוך סדרי העדיפויות במה שהציגו שקורה כרגע, וכאשר תהיה הרחבה של הדבר הזה, נצטרך כמובן לעשות על זה את הדיון התקציבי, בסדרי העדיפויות של המשרד, ונראה איך אנחנו מתקדמים עם זה הלאה.

מירב בן ארי: אביה, עשיתם עלות משוערת?

מירב בן ארי: הרי כשהגישו חברות הכנסת את החקיקה, היה בטוח אומדן תקציבי, לא?

אביה פרון: כן, יש אומדן תקציבי לגבי הצעות החוק, מדובר בעלויות מאוד גבוהות.

מירב בן ארי: כמה?

אביה פרון: אז יש פה את העניין של הקמת המוקד, שמדובר בעשרות מיליונים, כי יש פה את כל התשתיות ועוד דברים לעשות.

אביה פרון: יש את כל כוח האדם שצריך להוסיף לדבר הזה, שזה שוב, צריכים להגיד לנו כמה שוטרים רוצים, או כמה אנשים הם גם לטיפול המוקד וגם העניין של להגיע - - -

מירב בן ארי: אביה, אין לי זמן, כמה כסף עולה הצעת החוק?

מירב בן ארי: כמה זה עולה?

מירב בן ארי: עשיתם איזשהו אומדן, לא? כשהגישו, הרי באתם ואמרתם כמה זה עולה, מה, אתה לא יודע?

אביה פרון: שוב, אז אני אומר, בהצעת החוק, המוקד הוא בעלות של כ-90 מיליון שקלים לפי מוקדים קודמים.

מירב בן ארי: רגע, ה-90 מיליון שקלים האלה, בהערכה, גם אם זה פחות, גם אם זה 70, זה מתוך תקציב שיש במשרד?

מירב בן ארי: מאיפה הכסף לאירוע הזה?

אביה פרון: כרגע אנחנו לא מכירים שיש כסף, ככל שהמשרד ירצה לקחת תקציב בסדרי העדיפויות, זה עניין של סדרי עדיפויות בפנים.

אביה פרון: המשטרה והמשרד לביטחון פנים צריכים להגיד.

מירב בן ארי: רגע, אביה, שנייה.

אליעזר רוזנבאום: התקציב המשמעותי צריך להיות ב-2023, את החלק הראשון נצטרך בחציון שני.

אליעזר רוזנבאום: צריך לזכור שלקראת אוגוסט או לפני זה יהיו כבר דיונים לתקציב 2023, ואנחנו מתכוונים להביא את התקציב המשמעותי ל-2023.

אליעזר רוזנבאום: צריך לזכור שיש שני מרכיבים לעלויות.

אליעזר רוזנבאום: אחד, זה העלויות של הזכיין שיזכה.

אליעזר רוזנבאום: יום פיקוח על אדם נע בין 60 ל-80 שקלים, במכפלות זה תלוי במספר המפוקחים, אבל זאת פחות או יותר העלות.

זאב בנימין בגין: מה המספר החזוי בשנים הקרובות?

אליעזר רוזנבאום: של מה?

אליעזר רוזנבאום: של פיקוח?

זאב בנימין בגין: כן, של האנשים שיהיו בפיקוח.

זאב בנימין בגין: 80-60 שקלים, אני צריך להכפיל במספר הפיקוחים.

מירב בן ארי: לא, רגע, איך אתה עושה התקשרות עם זוכה, בספטמבר 2022 לפי הגאנט, אם אין לך בכלל תקציב לזה ב-2022.

אליעזר רוזנבאום: לא, בוודאי שיהיה לנו תקציב לחלק הראשון, שצריך להקים את המשל"ט.

אליעזר רוזנבאום: להקים משל"ט עולה בערך מספר מיליונים בודדים, 3-2 מיליון שקלים.

זאב בנימין בגין: הוא אמר 60, 90.

מירב בן ארי: הוא מדבר על המוקד.

אליעזר רוזנבאום: לא, זה על כל התקופה, אני מדבר על בין 80-60 שכולל את העלויות של המשל"ט, כי הזכיין מכיל בתוכו את החד פעמי ואת השוטף, אז זה כבר משוקלל בתוך זה.

מירב בן ארי: החד פעמי יש לו את התקציב בשביל להתקשר?

אליעזר רוזנבאום: כן, אז זה בנושא הזה.

אליעזר רוזנבאום: התקציב המשמעותי הוא יהיה - - -

מירב בן ארי: זה אותם שוטרים שישבו במשל"ט?

אליעזר רוזנבאום: אנחנו מדברים על בסביבות 1,600 מפוקחים, כשהפריסה תהיה בכל רחבי הארץ בסביבות ה-1,600 - - -

מירב בן ארי: לייזר, 1,600 זה פיילוט או שזאת התוכנית?

אליעזר רוזנבאום: לא, מה פתאום, זה האומדן שעשינו בנקודת זמן.

אליעזר רוזנבאום: אני לא רואה את בית המשפט על כל הפרה או על כל צו הגנה - - -

מירב בן ארי: לא, לא רק זה, גם יש בעיה משפטית.

זאב בנימין בגין: כל אחד שנכנס לתוכנית, נכנס עד גיל פנסיה?

זאב בנימין בגין: עד שהוא מת?

זאב בנימין בגין: מה התחלופה שם?

מירב בן ארי: ממש לא, זה זמני.

זאב בנימין בגין: כמה שנים?

מירב בן ארי: לא, זה זמני, אם עכשיו הוא בהליכים.

אליעזר רוזנבאום: תלוי ברמת המסוכנות ובתוכניות השיקום, יש גם את רש"א בתוכנית הזאת, ויש גם רווחה.

זאב בנימין בגין: מי אחראי על הורדתו מהאזיק?

זאב בנימין בגין: איך זה קורה?

זאב בנימין בגין: מתי הוא סיים את שירותו באזיק?

שלהבת אינשטיין אלפסי: אם אנחנו מדברים במסגרת צווי הגנה, אז זה בהתאם לתנאים של הצו.

שלהבת אינשטיין אלפסי: זאת החלטה שיפוטית, זה מובא בפני בית משפט, הם בוחנים האם לתת את הצו בפיקוח, ולכמה זמן.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אתם לא מדברים על צווי הגנה, בינתיים אתם מדברים על משוחררי אלמ"ב.

שלהבת אינשטיין אלפסי: רגע, אבל אני רוצה לדייק.

שלהבת אינשטיין אלפסי: גם אסירים משוחררים - - -

עאידה תומא סלימאן: הדיון הזה לא קשור לאסירים.

שלהבת אינשטיין אלפסי: אבל רגע, אני רוצה לדייק.

עאידה תומא סלימאן: אתם מורחים אותנו שוב.

שלהבת אינשטיין אלפסי: גם אסירים משוחררים הם במסגרת צווי הגנה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: כשאנחנו מדברים על עצורים, זה משהו אחד, אבל כשמדברים על אסירים משוחררים, זה במסגרת צווי הגנה, זה הליך אזרחי, אין לנו אכיפה כלפי אסיר משוחרר אלא רק במסגרת צו הגנה.

עאידה תומא סלימאן: הייתה פעם החלטה להקים יחידת מעקב אחרי משוחררי אלמ"ב.

עאידה תומא סלימאן: הייתה החלטה כזאת במשרד לביטחון פנים להקים, ויש התכתבויות ביני לבין השרים הקודמים.

עאידה תומא סלימאן: אתם קפצתם על הרעיון של האזיקון במקום להקים את יחידת המעקב, ועכשיו אנחנו יושבים מהשעה 9:30, ואני לא שמעתי איך מתקדמים בהצעת החוק שלנו.

מירב בן ארי: אני שמעתי.

עאידה תומא סלימאן: אתם מדברים על התוכניות של המשרד לפתור את הבעיות שלו.

מירב בן ארי: אוקיי, תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את - - -

עאידה תומא סלימאן: מירב, אני רוצה להגיד - - -

מירב בן ארי: לא, לא, די.

מירב בן ארי: אני עכשיו התחננתי למיקי שייתן לי רבע שעה, התחננתי, את לא עוזרת לי, את יו"ר ועדה, תעזרי לי.

מירב בן ארי: אני ב-11:00 אמורה לסיים ואני לא סיימתי את הנתונים, אז תעצרו את הנאומים.

מירב בן ארי: הרשות לשיקום האסיר בזום, תעני לי בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לעזור לנשים שמחכות לחוק הזה, זה מה שחשוב.

מירב בן ארי: לא, אני אחליט.

מירב בן ארי: די, אני מתחננת למיקי רק כדי שתוכלו לדבר פה בלי סוף, ואתן לא עוזרות לי.

מירב בן ארי: מה לעשות, אנחנו מוגבלים בזמן, ומי כמוך יודעת.

מירב בן ארי: יש כאן אנשים שמחכים מ-9:30, אז את תעצרי קצת.

מירב בן ארי: סליחה, הרשות לשיקום האסיר, בבקשה.

אירית יפתח שרצקי: בוקר טוב.

אירית יפתח שרצקי: כפי שנאמר קודם, הרשות לשיקום האסיר נכנסת לתמונה רק לקראת השליש האחרון למאסרו של הגבר האלים.

אירית יפתח שרצקי: כלומר, בתקופה הזאת אנחנו פוגשים את כלל האסירים, כולל אסירי אלמ"ב, ומאבחנים אותם לתוכניות שיקום, כשחלק מהם זה כמובן עם איזוק אלקטרוני.

אירית יפתח שרצקי: היום, על פי רוב, אסירי אלימות במשפחה לא משתחררים בשחרור מוקדם, זה מצריך דיון נפרד.

מירב בן ארי: זה לא קשור, יש לי על זה דיון נפרד.

אירית יפתח שרצקי: בדיוק, גם בגלל רמת המסוכנות וגם בגלל מסגרות שלא היו לנו עד היום.

אירית יפתח שרצקי: היום, ברשות לשיקום האסיר, יש מסגרות שהן מאוד אינטנסיביות שיכולות לאיין את רמת המסוכנות של האסירים, אם זה הוסטלים ואם זה מרכזי יום.

אירית יפתח שרצקי: במרכזי יום לאלימות במשפחה האיזוק האלקטרוני כן מתאים.

אירית יפתח שרצקי: יש לנו היום מבקרים בפיקוח שנמצאים במרכז יום בהוסטל מפתחות עם איזוק אלקטרוני, כך שהשילוב בין איזוק לטיפול הוא מבחינתנו המשולם והוא הנכון, והוא גם זה שיחזיק לאורך זמן, לא רק כגורם מרתיע אלא גם כגורם משקם.

מירב בן ארי: כמה יש לך היום במפתחות בהוסטל שיש להם איזוק?

אירית יפתח שרצקי: בהוסטל אין לנו אסירי אלמ"ב עם איזוק.

אירית יפתח שרצקי: ההוסטלים, מתוקף זה שזה טיפול מאוד אינטנסיבי, זה לא מצריך איזוק אלקטרוני, אין שום סיבה.

אירית יפתח שרצקי: בדרך כלל ההוסטלים גם נמצאים בעיר אחרת, במקום שהוא מרוחק מהאישה, וכמובן שאם יש צווי הגנה אז לוקחים את זה בחשבון.

אירית יפתח שרצקי: מה שכיום מתאים לאוכלוסייה של אסירים אלימים עם איזוק אלקטרוני זה רק טיפול בקהילה, לא בהוסטלים.

אירית יפתח שרצקי: במרכז היום, כיום יש לנו רק חמישה אסירים עם איזוק אלקטרוני, ואנחנו כמובן רוצים להגדיל באופן משמעותי את מספר האסירים האלימים.

אירית יפתח שרצקי: רק לציין, שכיום בכלל ברש"א יש 250 אסירים עם איזוק אלקטרוני, רובם לא אסירי אלמ"ב, והמטרה היא כן להגדיל את כמות האזיקים גם לאסירי אלמ"ב ברגע שהם ישתחררו אלינו לתוכניות שיקום.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את שב"ס, יש לכם הערות בעניין?

תמר דורי: לא, אנחנו כמובן היינו חלק מהצוות הבין-משרדי.

תמר דורי: תמר דורי, ראש תחום כליאה בלשכה המשפטית.

תמר דורי: יכול להיות שיש לנו מה לתרום מבחינת אחזקת משל"ט בפועל, הגם שזאת פרוצדורה אחרת מעט, אז אנחנו תורמים מהידע שלנו, וכשיש לנו אוכלוסיות שכבר יש לנו עליהן ידע מוקדם, אם זה מבחינת ועדות להערכת מסוכנות, ואם זה מבחינת ידע שיש לנו מתוך מתקני הכליאה, ברור שאנחנו משתפים את הידע הזה.

תמר דורי: כרגע אנחנו חלק מהמערך הזה, וככל שיש לנו מה לתרום אנחנו נעשה את זה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: איילת ממרכזי הסיוע, בבקשה.

בית אור: אני חייבת להצטרף לזעזוע העמוק שביטאו פה חברות הכנסת.

בית אור: בעצם, מה שמדובר פה זה לא הצעות החוק, הצעות החוק שעל השולחן רקמו איזון עדין מאוד בסיטואציה הבאמת מאוד מורכבת הזו, של אדם שלא הוגשה נגדו תלונה, ואולי יש תלונה, זאת אומרת, בסיטואציה המאוד ייחודית של צווי הגנה, ופתאום אנחנו שומעים לראשונה, לראשונה, לא שמעתי את זה, וניתור אלקטרוני זה הדיון הראשון שהגעתי אליו בתפקיד הזה.

בית אור: פעם ראשונה שאני שומעת שמישהו שוקל לשחרר חשודים, במסוכנות בינונית גובהה, בניטור אלקטרוני.

בית אור: מה שאנחנו שומעים פה זה עוד מנגנון לפנות את בתי הכלא, זה מה שאנחנו שומעים פה.

בית אור: בשום פנים ואופן הדבר הזה לא יכול לקרות, מה פתאום לשחרר?

בית אור: מי חושב שזה סביר לשחרר חשודים בעלי מסוכנות בינונית גבוהה באלמ"ב בניטור אלקטרוני, מה פתאום שהם יסתובבו ברחובות?

בית אור: מילא פיקוח אלקטרוני, שהם יושבים בבית, וזה עוד שלייקס על חגורה בתוך הבית, אבל בניטור אלקטרוני אנחנו מאפשרים להם חופש.

בית אור: זה בלתי נתפס הדבר הזה, זאת פעם ראשונה שזה עולה.

בית אור: ישבנו, כמו שקרן אמרה, בדיונים פנימיים, חיצוניים, על הגג, בוועדות, איפה לא ישבנו ודיברנו, וזאת הפעם הראשונה שאני שומעת את הדבר הזה, ועוד שזה בעדיפות עליונה.

בית אור: לא, אנחנו רוצים לתת מענה, הצעת החוק הזאת, ותדבר עוד רגע חברתי שכתבה אותו, אנחנו רוצים לתת מענה לאותן נשים שלא הולכות להתלונן, שהן באות לבקש צווי הגנה כדי שתהיה להן הגנה, מפני מי שהן מאוימות ממנו, וזה לא נותן את המענה שביקשנו לתת בניטור האלקטרוני.

בית אור: ועוד לא שמענו על עברייני המין בפיקוח, שאת זה אנחנו גם דורשות לקדם, אלה אנשים שהם מורשעים והם בכלל לא מופיעים בטבלה.

בית אור: אלה אנשים מורשעים, שהמסוכנות שלהם היא אינה נמוכה, שהשתחררו מהכלא, אין ספק שכבר אין להם את חזקת החפות, והם מסתובבים בינינו, ממשיכים לפגוע.

בית אור: יחידת צור אומרת בפה מלא שאין לה דרך לפקח עליהם, ואנחנו נקיים ביקור ממש בקרוב, גברתי היו"ר, ותשמעי מהם, עברייני המין האלה שמסתובבים והמסוכנות שלהם גבוהה, הם בכלל לא בעדיפויות.

בית אור: אני רוצה לדבר על ה-100 אחוז הזה שמחפשים במשרד לביטחון הפנים.

בית אור: מה הם מחפשים?

בית אור: הם מחפשים לומר מה לא מספיק ומה כן מספיק, כבר שש שנים אני שומעת את הדבר הזה.

בית אור: מה האלטרנטיבה?

בית אור: האלטרנטיבה היא אפס, אז אני מעדיפה שזה לא יהיה 100 אחוז ושיהיה את ההגנה הזאת, שלפחות היא תדע, הרי היא מנוטרת גם, זאת המשמעות של זה, שהיא תהיה מנוטרת ושהיא תדע אם הוא נכנס לקניון, שהיא תחליט.

בית אור: עזבו את המשטרה שתקפוץ, שהיא תדע שהוא בסביבה שלה.

בית אור: קרן דיברה על ביובים, אנחנו בכלל לא שם.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה, איילת, דיברת חד וברור, ולכן ביקשתי מחברות הכנסת לעצור ולתת גם לארגונים לדבר.

מירב בן ארי: מי זאת חברה שלך שכתבה את החוק?

בית אור: גלי עציון מנעמת.

מירב בן ארי: בבקשה.

קרן ברק: לא, גלי לא כתבה את החוק.

בית אור: אה, סליחה, אבל אנחנו מרגישות - - -

מירב בן ארי: לא משנה, היא אמרה את זה מתוך - - - בבקשה.

גלי עציון: אני עו"ד גלי עציון מנעמת, ואנחנו די מתמודדות עם נושא האלימות כבר הרבה מאוד שנים, נעמת היא אחד הגורמים הכי מקצועיים בתחום.

גלי עציון: אין לי אלא להצטרף לאיילת, אבל אני כן רוצה להגיד שני דברים.

גלי עציון: האישה, שהייתה בין השאר הגורם המרכזי להקמת הוועדה הבין-משרדית שכולם מדברים עליה, רויטל רוקח, נרצחה כי לא היה את הכלי הזה של איזוק אלקטרוני.

גלי עציון: זה היה ב-2014, אנחנו ב-2021.

גלי עציון: גם לפי הגאנט, אנחנו מדברים אולי על 2023, ובינתיים, מי שיודע לשמוע, ולצערי אני יודעת לשמוע, ושמע את האוצר, אז אני בספק רק אם גם ב-2023 אנחנו נגיע לשם, כי בלי כסף, שום דבר לא יקרה.

גלי עציון: אני כן רוצה להגיד לנושא העדיפויות, שנושא אסירי אלמ"ב משוחררים בשחרור מלא, זאת כן צריכה להיות עדיפות, בהחלט צריכה להיות עדיפות, כי הם כאלה שיצאו מהמערכת, אין עליהם פיקוח, אין להם חובה, הם כן צריכים להיות בעדיפות ראשונה, אבל כמו שאיילת אמרה, מישהו ברמת מסוכנות בינונית ומעלה, בכלל לא צריך להיות קנדידט לדבר הזה, זה באמת צריך לטפל במקרים שהם מתחת לרדאר.

גלי עציון: אני רוצה פעם אחת להציב, ואני גם מקווה שמשרד האוצר שומע אותי.

גלי עציון: תמיד מדברים על כסף, מישהו פעם עשה עבודה כלכלית אמיתית, כמה עולה לא לטפל בזה?

גלי עציון: כמה עולה נשים שבמקום לחיות את החיים שלהן, תפוקת העבודה שלהן היא אפס כי הן עוברות למקלט, כמה עולה המקלט, כמה עולה ילדים לנשים נרצחות, כמה זה עולה?

גלי עציון: הדברים האלה הם הרבה יותר יקרים בסופו של דבר.

גלי עציון: אני רק אצטרף ל-80, 20 וכולי.

גלי עציון: אנחנו למדנו דבר אחד בנושא החקיקה והאכיפה, שהטוב ביותר הוא תמיד האויב של הטוב.

גלי עציון: אם אנחנו לא נתחיל, ואני שומעת את מה שאומרת המשטרה, המשרד לביטחון הפנים, ואני מאוד מעריכה את זה, ואני גם מרגישה את טביעת ידו של סגן השר סגלוביץ' שאומר, בואו נתחיל בקטן.

גלי עציון: אני אתכם לגמרי, בואו נתחיל בקטן, כי אם לא נתחיל בקטן לא נתחיל בכלל, אבל, סדרי העדיפויות חייבים לקחת בחשבון דברים נוספים.

מירב בן ארי: תודה, הבנתי, הנקודה ברורה, אין צורך להמשיך לדון בסדרי עדיפויות.

מירב בן ארי: מרכז רקמן, משהו שלא קשור לסדרי עדיפויות?

מירב בן ארי: נראה לי שאיילת העבירה את זה מצוין.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: עד שהם יעלו, נציגי המשטרה, יש לכם משהו להוסיף לדיון?

טל פז מזרחי: עו"ד טל פז מזרחי, יועמ"ש המשטרה.

טל פז מזרחי: אנחנו לגמרי מחויבים לתהליך ומבינים את החשיבות, היינו חלק מהצוות, ואנחנו גם ניקח חלק בצוות המקצועי וגם בצוות המשפטי.

טל פז מזרחי: אנחנו עדיין מדברים על כלי תומך ולא על מתן פתרון אפקטיבי שנותן לא 100 אחוזים, וכנראה שגם לא 80, אנחנו מודעים לפערים.

טל פז מזרחי: אנחנו ננסה למצות את התהליכים בצוותים, ואחרי שנשב עם משרד המשפטים נוכל להיות יותר חכמים באשר ליכולת שלנו להתגבר עליהם.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: מרכז רקמן, קרן, בבקשה.

ניצן הורוביץ: כן, תודה.

ניצן הורוביץ: מירב, אני רוצה להתחיל בלהודות לך על הדיון הזה, ולהסביר לך למה הוא כל כך חשוב - - -

מירב בן ארי: אין לך זמן, אל תודי לי, יש לך שתי דקות, דברי על מה לא בסדר.

ניצן הורוביץ: אני אסביר לך.

ניצן הורוביץ: היינו פה לפני שנה בדיון שיזמה חה"כ קרן ברק, ישבנו עם נציגי המשרד לביטחון הפנים ונציגי המשטרה, ושום דבר לא קרה בקצב מספק מאז, קרו דברים אבל לא בקצב מספק.

ניצן הורוביץ: אנחנו מלוות את החוק הזה מאז 2015.

ניצן הורוביץ: אני חייבת להגיד שזה חוק, שבהקשר הזה הוא מאוד ייחודי, הדרג הפוליטי הכריע כבר פעמים שזה מנגנון שמדינת ישראל רוצה לאמץ, ועדיין, משרדי הממשלה גוררים רגלים, אין דרך אחרת לתאר את זה.

ניצן הורוביץ: אני מעריכה את העבודה שנעשית, אבל היא לא נעשית בקצב ראוי, ובלי פיקוח של הכנסת והעמדת לוחות זמנים רציניים, אני מרגישה שאנחנו נהיה פה עוד שנה, ושוב פעם תוצג מצגת מאוד יפה על מה עומד לקרות, והוא יקרה רק עוד שנה, אי אפשר להמשיך עם זה.

ניצן הורוביץ: ועוד מילה על סדרי העדיפויות, זה צריך להתחיל בקטן, ברור, זה חייב להיות פיילוט.

ניצן הורוביץ: אפשר להתוות את שיקול הדעת השיפוטי במי לבחור, אבל אי אפשר לחסום אוכלוסיות שהן מסוכנות, מלהיכנס לתוך הפיילוט הזה, וזה כרגע מה שנעשה, יש פה חסימה של אוכלוסיות מסוימות מלהיכנס לפיילוט.

ניצן הורוביץ: יש כאן חסימה גם של קולן של הנשים, כי אם הנשים לא יוכלו לבקש את זה במצבי מסוכנות גבוהה, והכל יתבצע אך ורק דרך תיעדוף ואך ורק בהליך הפלילי, הן לא יוכלו לבקש את זה, וזה מחטיא את כל המטרה.

ניצן הורוביץ: הבוקר לפני הדיון, אני פתחתי וקראתי כתבה בעיתון הספרדי המוביל, ואני ממליצה לכל האנשים שעוסקים בזה בדרג המקצועי, ללמוד ולקרוא ולהבין מה המשמעות של המערכות האלה ומה הן עושות לנשים מעבר להגנה.

ניצן הורוביץ: הן מאפשרות שיקום, הן מאפשרות לצאת מהתחושה הזאת שהאישה לבד שם מול אותו פוגע.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני הבנתי שהנציגה של ויצו לא נמצאת בזום.

מירב בן ארי: אוקיי, אני רוצה לשמוע את אריק רגב מאלקטרה, הוא גם נמצא בזום.

מירב בן ארי: אריק, תספר להן מי אתה, הוא עשה את הפיילוט האחרון של המשטרה.

אריק רגב שואשי: אנחנו עשינו אתה פיילוט האחרון ביחד עם המשרד לביטחון הפנים והמשטרה, ויחד עם גורמים נוספים.

אריק רגב שואשי: הוכחנו יכולת, אני לא יודע מאיפה הגיע הבחור של הפרקליטות ליכולת של 60, 70, 80 אחוזים, זה הרבה יותר גבוה מזה.

אריק רגב שואשי: בסך הכל, כמו שלייזר הציג, יש יכולת מוכחת להתמודד עם התופעה ועם הבעיה, ואם אנחנו נזכה להציל אפילו נפש אחת, אני חושב שעשינו את שלנו, כי בסך הכל יש לנו את כל הכלים - - -

מירב בן ארי: את הפיילוט הזה של המשטרה, למי עשיתם את זה?

מירב בן ארי: זה של מפתחות?

מירב בן ארי: או של מה זה, איזה פיילוט זה, של הקורונה?

מירב בן ארי: של מה זה?

אליעזר רוזנבאום: של האלמ"ב.

מירב בן ארי: של האלמ"ב?

אריק רגב שואשי: הפיילוט הוא לאלמ"ב.

מירב בן ארי: אז איך הנציג של הפרקליטות הביא את הנתונים האלה?

אריק רגב שואשי: אין לי מושג.

אליעזר רוזנבאום: הוא הביא את הראשון.

מירב בן ארי: אה, הוא בכלל לא הביא את הנתונים של הפיילוט הנכון?

קריאה: לא, יש גם סיכום של הפיילוט הזה שמציין את הפערים של הפיילוט הזה.

מירב בן ארי: אוקיי, אז תגיד משהו על הפיילוט האחרון שעשיתם.

אריק רגב שואשי: הפיילוט האחרון חולק לשניים, היה מכרז שבו נדרשנו לתת מענה בכתב לכל הצרכים, והחלק השני היה ממש שבוע פיזי שבו עשינו הדגמות יחד עם קציני משטרה.

אריק רגב שואשי: לקחנו אובייקטים והרחקנו אותם אחד מהשני, עשינו את כל המודלים על לייב, ממש הדגמה של הרחקה של איזוק, של פיקוח, של מקרים ותגובות, לאורך יום שלם של פעילויות באזורים שונים, אורבניים ולא אורבניים, פתוחים ולא פתוחים, ובסך הכל ראינו שיש יכולת מאוד טובה להתמודד עם כל התופעה הזאת.

מירב בן ארי: כמה השתתפו בפיילוט?

אריק רגב שואשי: לא, זה היה פיילוט פנימי יחד עם המשרד לביטחון פנים, ארבעה זוגות על פני יום שלם של פריסה, כולל יציאה ברכבים, כניסה לאזור שמוגדר אדום, שאסור היה להיכנס אליו, האם התקבלה התראה אצל האובייקט המותקף, כולל ניסיון להסתיר את האזיק והאם קיבלנו התראה בחדר הבקרה, כל התרחישים האפשריים שאפשר לדמיין, ולכל התרחישים האלה ניתן מענה מידי.

אריק רגב שואשי: אלמנט נוסף שלייזר הזכיר, וזה כבר עניין של המשרד, של התכנון שלכם, זה האם להשתמש בכוח התגובה של הלוחמים שלנו, שהם לוחמים אזרחיים על גבי אופנועים כדי להגיע באמת בתוך שבע דקות לכל אובייקט מוגן.

אריק רגב שואשי: זאת כבר סוגיה אחרת שאני מניח שהיא בטח תילמד במהלך הפיילוט.

אריק רגב שואשי: בשורה התחתונה, אנחנו בהחלט עם הוכחת יכולת מאוד גבוהה, ועם יכולת שיפור ביצועי מתמדת, כמו שהוכחנו גם במהלך הפיילוט.

אריק רגב שואשי: תתקן אותי לייזר אם אני טועה.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה רבה אריק, מזל שבאת ודיברת מהשטח מה תכלס היה עם הפיילוט, בנוסף למה שלייזר אמר.

מירב בן ארי: אוקיי, אנחנו סיימנו עם משרדי הממשלה, אני נותנת לכל חברת כנסת שתי דקות לסכם, ולאחר מכן אני אעבור לסיכום.

מירב בן ארי: אני סיימתי עם כל הארגונים החברתיים ועם משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: בבקשה, חה"כ עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני יוצאת מהישיבה הזו מאוד כועסת, מאוד רותחת אפשר להגיד, כי שוב מנסים למרוח אותנו.

עאידה תומא סלימאן: כשעברה הצעת החוק שלנו, נאמר לנו שהיא תמוזג עם החקיקה הממשלתית.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני רואה שהחקיקה הממשלתית לא מתייחסת בכלל לקבוצה שלמענה נכתב החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: איך ימזגו את זה?

עאידה תומא סלימאן: ואת זה רציתי לשאול את נציגת משרד המשפטים.

מירב בן ארי: היא כאן.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אתם תגיעו לשלב שצריך למזג, איך תמזגו את הצעת החוק הזו, אם אתם בכלל לא מתייחסים לעניין?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה זלזול בעבודה שנעשתה במשך שש שנים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא בשלב של דיבורים, והפרקליטות, הוא מקומם אותי.

עאידה תומא סלימאן: הוא עכשיו בא להתריע אחרי שיש החלטה, אחרי שמכינים את התשתית ומכינים הכל?

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, אנחנו שש שנים עבדנו על זה, שני פיילוטים, הממשלה השתכנעה, מנסים לקדם, אבל לוקחים את זה כדי לפתור את בעיית שטח המחייה בבתי הסוהר, זה מה שנעשה.

עאידה תומא סלימאן: לוקחים את זה כדי לפתור את הבעיה ההיא ולא להתמקד בלהגן על הנשים שהן מתחת לרדאר, שאף אחד לא יודע על המסוכנות של הגברים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, כבוד היו"ר, אני הולכת לעשות פגישות, אבל מה שעשיתם היום הוא בלתי נסלח.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידו לנו לשמור את החקיקה עד שתכינו את החקיקה הממשלתית, ותלכו ותחוקקו חוקים אחרים לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה איך תמזגו את החוקים שלנו כשתגיעו לזה, ומשרד המשפטים היה צריך לדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתם שמים את זה בעדיפות שנייה, אתם דחפתם את הכל אחורה, אתם לוקחים לעצמכם עוד שנתיים, ועוד שלוש, ועוד ארבע, עד שתגיעו.

עאידה תומא סלימאן: עדיפות ראשונה צריכה לכלול את החוק שלנו.

עאידה תומא סלימאן: תורידו את השחרור המינהלי, תכניסו את החוק שלנו כעדיפות ראשונה.

עאידה תומא סלימאן: אם לא יוחלט עכשיו שאנחנו מבקשים שזאת תהיה עדיפות ראשונה, אז בשביל מה כל הדיון הזה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא הגעתי לדיון על איך לפתור או איך לעשות מעקף לבג"ץ בעניין הזה.

מירב בן ארי: תודה, חה"כ עאידה תומא סלימאן.

מירב בן ארי: קרן ברק, בבקשה, תמשיכי מאיפה שעצרת.

קרן ברק: הדיון הזה, חברים יקרים, איננו דיון על הפתרון לצפיפות בבתי הכלא.

קרן ברק: זה לא סוג הדיון, וזה לא עוד כלי לפתרון לבעיית הצפיפות בכלא, ועכשיו נעשה התוויות באלימות במשפחה.

קרן ברק: יהיה איזוק, בדברים אחרים יהיו פתרונות טכנולוגיים אחרים, זה לא האירוע, האירוע הוא אך ורק על פתרון למאבק באלימות בתוך המשפחה, וגם האיזוק הזה, הוא איזוק שונה מהאיזוק של שחרורים.

קרן ברק: זאת אומרת, אתם יכולים לתת איזוק אחר כמו של אסירים משוחררים, איך שאתם רוצים, אבל זאת התוויה אחרת לגמרי, זו טכנולוגיה אחרת לגמרי.

קרן ברק: אני לא מקבלת את מה שאמרו פה, שכמובן שהם לא התכוננו לדיון, הם יושבים בזום, וזה חלק מהבעיה שלי עם מה שקורה פה בכנסת, שאנשים יושבים ופותחים את הזום וסוגרים את הזום - - -

מירב בן ארי: לא, זאת הגבלה של היו"ר.

קרן ברק: אבל זאת הטענה שלי לגבי היו"ר, אם את תעקבי אחרי הביקורת החוזרת ונשנית שלי, זה בדיוק זה.

קרן ברק: כל יום אני נותנת דוגמאות וגם היום תהיה לי דוגמה, אבל בדיוק האירוע הזה שהוא גורם לזה שהפקידות הרלוונטית לא תגיע לדיונים, זה פוגע בדיונים, אי אפשר לנהל איתם שיח.

קרן ברק: כשהיינו עושים את הדיונים האלה, אם היינו עושים אותם שני מטר מפה בכל אולם אחר, לא הייתה את הבעיה הזאת, אבל פה הוא כמובן עוצר.

קרן ברק: בסיפור הספציפי הזה, מה שאני מנסה לומר הוא, כמו שאמרו פה העמותות, אנחנו כחברות כנסת, אני חושבת שיש פה סביב השולחן הסכמה, אני מקווה שגם איתך, שהחוק הזה נועד להתוויה ספציפית להגנה על נשים, למניעת הרצח הבא.

קרן ברק: ואני אומרת, זה לא חייב להיגמר ברצח, יכול להיות במכות רצח, יכול להיות באינוס, יכול להיות בהרבה מאוד מצבים אחרים, זה לא חייב להיגמר ברצח.

קרן ברק: כן רוצים שהנשים האלה יהיו מוגנות מפני אלימות, זה מה שאנחנו רוצים.

קרן ברק: הנשים האלה יכולות להיות תחת צו הגנה אחד.

קרן ברק: דרך אגב, בחוק הזה כתוב מי שהפר צו הגנה, זה מה שכתוב, ואם יש לכם בעיה עם החוק הזה, אז אנחנו, מירב, מבקשות לקבל תמיכה בחקיקה הספציפית שלנו, ולא בחקיקה שלכם.

קרן ברק: אלה שני חוקים שונים לחלוטין, אני מבקשת שהם ידונו כשני חוקים שונים לחלוטין.

קרן ברק: שלכם זה חוק עם התוויה X, שלנו זה חוק עם התוויה Y. החוק שלנו עבר קריאה טרומית, ואת החוק שלנו אנחנו רוצים לקדם, זה מספיק ברור, ואנחנו רוצים להגן על הנשים האלה, תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חה"כ מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: אני אהיה מאוד קצרה, כי אני מצטרפת לדברי חברותיי.

מיכל רוזין: אני מבקשת, אם אפשר מירב, שהם יביאו לנו לדיון הבא את סד הנתונים.

מיכל רוזין: אני חושבת שאם יש כ-10,000 צווי הגנה בשנה, אני רוצה לדעת כיצד צווי ההגנה האלה מתחלקים, מה הם כוללים, כמה מהם זה מול אסירים משוחררים, כמה כאלה הם מול כאלה שהיו במעצר, אנחנו רוצים לדעת ואז נבין יותר טוב את התמונה, לדעתי, והתמונה תתמוך לדעתי בעמדה שלנו.

עידו אבגר: אם מותר לי - - -

מירב בן ארי: אתה תתייחס לזה עידו, רגע, אני יודעת מה אתה רוצה להגיד, אתה תגיד את זה שישמעו.

מיכל רוזין: אם אין פילוח, הגיע הזמן לעשות את הפילוח הזה, כי אם אנחנו רוצים לדבר בצורה עניינית ורצינית על הצעת החוק הזאת, אנחנו צריכים להבין באמת מה הדירוג הנכון, מול מי, דבר ראשון, צריך לפעול החוק, מול מי צריך להפעיל את האזיק האלקטרוני, על מי יותר דחוף.

מיכל רוזין: אני חושבת שהשאלה הזאת, מעבר לזה שהיא שאלה מהותית, עקרונית, אידאולוגית, היא בהחלט גם שאלה עניינית, ולכן אני אשמח לדעת, ואני אשמח גם לדעת פילוח, וזה יהיה לכם קצת יותר קל, כאלה שכן - - -

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: מיכל, הוא יגיד לך על זה.

עידו אבגר: הנהלת בתי המשפט לא יודעת להגיד, היא אפילו לא יודעת להגיד באיזה תיקים הוצא צו, שלא לדבר על מה המאפיינים של כל צו.

מיכל רוזין: מה חדש?

מיכל רוזין: הנהלת בתי המשפט.

מיכל רוזין: זה פשוט לא ייאמן ששומעים את זה כאן.

מירב בן ארי: זה מה שאמרתם שביקשתם נתונים ולא קיבלתם?

עידו אבגר: לא, לא קיבלנו נתונים מהמשרד לביטחון הפנים לגבי הפרה של צווי הגנה.

עידו אבגר: הנהלת בתי המשפט ענו לנו, יש להם יכולת מאוד מוגבלת לשלוף נתונים.

עידו אבגר: במקרה הזה, הם יודעים להגיד איזה דיונים התקיימו בבקשות להוצאת צווי הגנה.

עידו אבגר: הם לא יודעים להגיד אם הוצא צו, בוודאי שהם לא יודעים להגיד מה התנאים של הצו, עבור מי הוא הוצא, וכולי.

מיכל רוזין: אבל המשטרה מקבלת את האינפורמציה הזאת על מנת לאכוף את צווי ההגנה, נכון?

מיכל רוזין: אז למשטרה אין נתונים?

מיכל רוזין: איך יודעים את המספר 10,000?

מיכל רוזין: המשטרה מקבלת - - -

מירב בן ארי: אין, לא, תודה.

מירב בן ארי: יש לי שלוש דקות ועוד לא עשיתי סיכום.

מירב בן ארי: חה"כ בני בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: שידברו החברות.

מירב בן ארי: ויתרת, שידברו החברות?

מירב בן ארי: אז הנה קיבלת דקה של בני ואני משאירה לעצמי שתי דקות.

קרן ברק: אבל תגיד שאתה מסכים איתנו לפחות.

מירב בן ארי: הוא מסכים עם הכל, הוא חבר בכיר בוועדה הזאת, הכל בסדר.

מיכל רוזין: אז אני רק אחזק באמת, אנחנו מכירים את העניין הזה של הנהלת בתי המשפט, צריך לטפל בזה במקום אחר, אבל כן אפשר לעקוף את העניין הזה, מכיוון שהאכיפה מוטלת על המשטרה, ולמשטרה צריך להיות את כל הנתונים על כל צווי ההגנה שיצאו.

קריאה: לא, זה צווים אזרחיים.

מיכל רוזין: סליחה, אז אני מתנצלת.

מיכל רוזין: אנחנו נמשיך לדרוש מהנהלת בתי המשפט, הוועדה, אני בטוחה שחה"כ בן ארי - - -

מירב בן ארי: לא, אין, להנהלת בתי המשפט - - -

מיכל רוזין: אז הם צריכים להתחיל להתנהל באופן אחר, כי אנחנו שומעים כבר למעלה מעשור - - -

מירב בן ארי: עצרי, את תעלי את הנהלת בתי המשפט.

מיכל רוזין: יופי.

מירב בן ארי: הלך הזמן של הסיכום גם, בני.

מירב בן ארי: דקה של הנהלת בתי המשפט.

מיכל רוזין: זה חשוב.

מירב בן ארי: חשוב לסכם את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: זה ידוע מה הם - - -

מיכל רוזין: הגיע הזמן שיתחילו לשכלל את המערכות שלהם.

מירב בן ארי: היא שם?

מירב בן ארי: כן, אנחנו שומעים ושומעות.

חלי כהן ברכה: שלום לכולם, חלי, מערכת בתי המשפט מהלשכה המשפטית.

חלי כהן ברכה: אני אתייחס בקצרה רק לטענה לגבי הנתונים.

חלי כהן ברכה: אני רק אבהיר ואסביר, זה לא שיש לנו איזושהי כוונת מכוון שלא להעביר נתונים.

חלי כהן ברכה: את הנתונים אנחנו יכולים לשלוף מתוך מערכת נט המשפט, המערכת, כשהיא אופיינה לפני למעלה מ-20 שנה, לא תוכנתה או לא אופיינה באופן כזה שלקחו בחשבון שליפת נתונים, ולכן יש נתונים שאנחנו יכולים לשלוף ויש נתונים שלא.

חלי כהן ברכה: אנחנו עובדים על זה.

חלי כהן ברכה: אנחנו כל העת כן מנסים לקדם את הדבר הזה, אבל מדובר בפיתוחים מיחשוביים שמטבע הדברים לוקחים זמן, אין כאן איזושהי כוונת מכוון - - -

מירב בן ארי: אוקיי, אז לפעם הבאה תדאגו להביא את הנתונים כי זה לוקח זמן.

חלי כהן ברכה: לא, זה לא יהיה לפעם הבאה, יש את מה שיש כרגע.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יהיה לא לפעם הבאה ולא לשנתיים הבאות.

מירב בן ארי: אז צריך לפנות אליהם בכתב.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם.

מירב בן ארי: הדיון הזה הוא דיון קשה מאוד, יש כאן הרבה תסכולים שהם מובנים לי לגמרי.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה איזשהו דיון פנימי שלנו מול המשרד לביטחון הפנים, ועם היועצת של השר, יעל סיני, שהיא אחראית על כל הנושאים האלה.

מירב בן ארי: נבין את המורכבות של האירוע, ובכל מקרה, בעוד כחודשיים הוועדה הזאת תתכנס כדי כמובן לבחון לאן התקדמנו, אבל לא נחכה לעוד חודשיים.

מירב בן ארי: אנחנו נשב במקביל לדיון פנימי שלנו, חברות הכנסת כמובן יכולות להצטרף, אני אזמין אתכן, ונעשה משהו יותר כדאי כדי להבין איך אנחנו מתגברים פה על האירוע הבעייתי מאוד.

מירב בן ארי: תראו, ברור לי שהנושא של אלמ"ב וחלופת המאסר לא רלוונטי, יש על זה דיון, אגב אין מינהלי באלמ"ב, אבל יהיה כאן דיון שקבענו, כי יש לנו חוק לסיים אותו עד מרץ, זה לא קשור.

מירב בן ארי: מה שכן ברור לי, לי ברור שבנוסף לעניין של צו ההרחקה, שצריך לבחון משפטית איך עושים אותו, ברור לי שאסירי אלמ"ב משוחררים בשחרור מלא, הם הראשונים, כי הם כבר עשו, הם כבר פגעו, הם כבר ניסו, והם, כמו שאמרה לי אחת הנשים, ברגע שהם יוצאים, דיברו כאן על אורטל אבל לא רק היא, כל מה שהם מנסים זה לפגוע שוב.

מירב בן ארי: ולכן, לתפיסתי, העדיפות הראשונה, היא קודם כל האסירים המשוחררים, משוחררים.

מירב בן ארי: האירוע הזה חייב להיות מטופל, ועל זה אנחנו נשב ביחד, כולל לבוא לדבר על צווי הרחקה.

מירב בן ארי: ומבחינתנו, זה איך שגם הוועדה רואה את זה.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה דיון פנימי, נביא את המסכנות לחברות הכנסת, ואז נבין איך אנחנו מתקדמים כדי שכן, החקיקה הפרטית שלהן תבוא לידי ביטוי, כי זה כל העניין של מיזוג.

מירב בן ארי: עשינו מיזוגים בחיים, שם זה נמצא.

מירב בן ארי: אני צריכה לסיים, אני מודה למשרדי הממשלה, אני מודה קודם כל לחברות הכנסת המצוינות שלא עשו לי חיים קלים, אני יכולה גם להבין מאיפה זה מגיע.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה, תודה.