ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 54, 2021-11-15 12:00

וליד טאהא: צהריים טובים.

וליד טאהא: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

וליד טאהא: על סדר-היום: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור בתים לחשמל), התשפ"ב-2021, הכנה לקריאה ראשונה.

וליד טאהא: אנחנו אחרי הרבה זמן של דיונים בנושא חוק החשמל.

וליד טאהא: קבענו את הפגישה הזאת להקראה, הערות והצבעה.

וליד טאהא: בדיונים הקודמים מיצינו דיון עמוק.

יואב קיש: הצעה לסדר, ברשותך היושב-ראש.

וליד טאהא: כן, בהמשך.

וליד טאהא: מיצינו דיון עמוק מאוד של כל הגוונים.

יואב קיש: לא על הנוסח הזה.

יואב קיש: הנוסח הזה הוגש מתי?

יואב קיש: היום בבוקר?

וליד טאהא: הוגש היום בבוקר?

תומר רוזנר: ביום חמישי.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: על כן, אחרי שנשמע את ההצעה לסדר של יואב, אנחנו נעבור ישר ליועץ המשפטי כדי להתחיל בהקראה.

אורית סטרוק: אני גם מבקשת הצעה לסדר.

יואב קיש: כמו שאתה אומר, ביום חמישי זה נשלח ואני ראיתי את זה אתמול.

יואב קיש: אני חושב שיש הרבה מאוד שינויים.

יואב קיש: אני חושב שהיו פה הרבה מאוד אי הסכמות וזה לא משהו שמיצה את מה שחברי הכנסת - - -

וליד טאהא: הסכמות עם מי?

יואב קיש: כל חברי הכנסת פה.

יואב קיש: היה מגוון דעות.

יואב קיש: יכול להיות שהיושב-ראש, מאמין מן הסתם בהצעת החוק - -

וליד טאהא: נראה.

וליד טאהא: כשמקריאים רושמים הערות.

וליד טאהא: אם למישהו יש הערה על סעיף על נושא, כותב את ההערה שלו.

וליד טאהא: אמרתי הקראה, הערות והצבעה.

יואב קיש: אז אני חושב שלאור השינויים הרבים שיש פה, אני חושב ששווה להחליט דווקא בדיון על השינויים.

יואב קיש: לראות מה קורה עם חברי הכנסת ואם יש הסכמה.

וליד טאהא: לא מתחילים בהקראה בקריאה ראשונה של החוק.

וליד טאהא: אני אמרתי בדיונים הקודמים ואני חוזר על מה שכבר אמרתי הרבה מאוד פעמים.

וליד טאהא: החוק הזה מתבסס על היגיון התכנון ותו לא.

יואב קיש: אבל היו הרבה התנגדויות.

וליד טאהא: אבל אני לא מדבר אליך יואב, אני מדבר לציבור הרחב.

יואב קיש: לא התייחס למה שאמרתי.

אורית סטרוק: הוא מדבר לבוחרים שלו, הוא לא מדבר אליך.

וליד טאהא: החוק מתבסס על היגיון התכנון, על כוללנית, מפורטת והיטלים שהאזרח צריך לשלם.

יואב קיש: כן, אבל שינו דברים מהותיים.

וליד טאהא: כל ניסיון להביא את החוק לוויכוח פוליטי מבחינתי הוא מגונה כי החוק הוא לא פוליטי.

יואב קיש: לא ויכוח פוליטי.

יואב קיש: מי שיש לו צו הריסה - - -

וליד טאהא: אני לא מתווכח איתך, יואב.

וליד טאהא: למה אתה מרגיש צורך לענות לי?

יואב קיש: אבל אתה מכניס פה דברים.

וליד טאהא: אני לא מכניס כלום, אתה מכניס דברים לא לעניין.

יואב קיש: הכנסת בניינים שנבנו אחרי חוק קמיניץ, הכנסת - - -

וליד טאהא: לא הכנסתי כלום.

וליד טאהא: דרך אגב, לא הכנסתי כלום.

וליד טאהא: יש פה את הגורמים המקצועיים והם ישימו את הדברים על דיוקם.

וליד טאהא: אני השתמשתי בזכות של הוועדה לדון בחוק.

וליד טאהא: אתה בא, מציע.

וליד טאהא: אני כבר העברתי הערות של הליכוד בחוק ההסדרים.

וליד טאהא: אז באים חברי כנסת מציעים, מורידים, מעלים.

וליד טאהא: יש כאלה שכועסים שכנראה אות אחת השתנתה או מספר אחד השתנה.

וליד טאהא: אז אוקי, בסדר, אני מבין.

וליד טאהא: לא כולם היו מבסוטים כשבאנו להצביע על חוקי ההסדרים.

וליד טאהא: בסדר, לגיטימי, מה יכול להיות?

וליד טאהא: אז יואב לא מבסוט, איקס לא מבסוט.

וליד טאהא: בסדר.

יואב קיש: מה הקשר?

וליד טאהא: אז מקריאים, רושמים את ההערות ומצביעים.

וליד טאהא: מי שיש לו זכות להצביע הוא מצביע נגד או בעד וזאת זכותו המלאה.

וליד טאהא: אנחנו עושים את העבודה של הוועדה כמו שצריך.

יואב קיש: היתה הערה, למשל, שבואו נעשה שהחוק יחול בצו אלוף גם ביהודה ושומרון.

יואב קיש: ההערה הזאת, משום מה, בחרת להתעלם ממנה.

וליד טאהא: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה

יואב קיש: משום מה בחרת להתעלם.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אני מבינה שאתה מדבר למצביעים שלך ולא אלינו.

וליד טאהא: אני מדבר לכל אזרחי המדינה.

אורית סטרוק: ככה אמרת, שאתה לא מדבר - - -

וליד טאהא: אני מביא חוק של כולם, לא של המצביעים שלי, של יהודים וערבים.

אורית סטרוק: אתה לא מדבר אליו, אתה מדבר למצביעים.

וליד טאהא: עכשיו את מדברת למצביעים שלך וזה בסדר, תמשיכי.

אורית סטרוק: תודה שאתה מרשה לי.

אורית סטרוק: הצעת החוק שאתה הנחת כאן היא בקרה הטוב בן דוד חורג של ההצעה שעברה בטרומית.

אורית סטרוק: במקרה הטוב היא בן דוד חורג.

אורית סטרוק: היא פורצת את כל הגבולות - - -

וליד טאהא: את מבינה בגנטיקה, אני פחות.

אורית סטרוק: נכון, יכול להיות.

אורית סטרוק: היא פורצת את כל הגבולות והסייגים שנכנסו בהצעת החוק שעברה בטרומית.

אורית סטרוק: אני רוצה להבין שני דברים לפני שאנחנו מתחילים לקרוא.

אורית סטרוק: אחד, מה אומרים אנשי המקצוע על הפריצה הזאת של הגבולות והסייגים ומה אומרים בקואליציה על הפריצה של הגבולות והסייגים?

אורית סטרוק: עד כמה שאני הבנתי, כשהצבענו בטרומית על החוק, אני כמובן הצבעתי נגד כי החוק גם במתכונתו הטרומית הוא חוק רע מאוד, אבל ראיתי שהובהר שהוא לא הולך להשתנות במהלך החקיקה.

אורית סטרוק: אז אני רוצה להבין גם מה אומרים בקואליציה?

אורית סטרוק: מה אומרת שרת הפנים, שאני מבינה שהאנשים שלה נמצאים כאן?

אורית סטרוק: ומה אומרים אנשי המקצוע על הפריצה המוחלטת גם בנושא קו התאריך של חוק קמיניץ, בשאלה מי מגיש את התכנית וגם בשאלת סד הזמנים הבלתי אפשרי אליו אתה מכניס את כל שרשרת הפקידות.

אורית סטרוק: אם הם לא ייענו בשלילה, אז המשמעות היא כאילו שהם נענו בחיוב.

וליד טאהא: תודה רבה.

אורית סטרוק: גם בשאלה שהערבות בסופו של דבר מושבת לבעלים.

אורית סטרוק: זאת אומרת, הוא לא הפסיד כלום.

אורית סטרוק: פתחת לו מסלול ירוק בחקיקה.

וליד טאהא: את כמובן מקשקשת, לא אומרת דברים נכונים אבל בסדר גמור.

וליד טאהא: אנשי המקצוע מבקשים לרשום הערות, לא לענות.

יואב קיש: למה אחרי שנתיים אם לא נהרס מבנה אפשר לחבר לו חשמל?

יואב קיש: יש צו הריסה וזה שהביצוע לא קרה אז עכשיו זה בסדר?

וליד טאהא: חברי הכנסת, רציתי לעבור להקראה ואתם תרשמו את ההערות.

וליד טאהא: יהיה לכם מספיק זמן לראות ולבדוק האם הדברים שנאמרים כאן הם נכונים או לא.

וליד טאהא: צריך לקרוא את הנוסח.

וליד טאהא: מלכיאלי, אתה רוצה לומר כמה משפטים?

וליד טאהא: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא, שאת רוב הדברים אני אגיד תוך כדי הקראה.

וליד טאהא: לא, אחרי ההקראה.

וליד טאהא: אתה רושם הערות ואחרי ההקראה אנחנו נדבר.

מיכאל מלכיאלי: לפי הפרסומים האחרונים בתקשורת, הצעת החוק הזאת גורמת לתזוזות לא נעימות בקואליציה ועל זה אני רוצה לברך אותך.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אולי אתה צריך לברך מישהו אחר.

מיכאל מלכיאלי: את שקד?

וליד טאהא: לא יודע.

וליד טאהא: אמרתי אולי אתה צריך לברך מישהו אחר.

וליד טאהא: נתתי לך אופציות.

סמי אבו שחאדה: נושא מאוד חשוב.

סמי אבו שחאדה: בגלל בעיית העיניים אבקש שמי שיקריא יגיד מה השינוי.

וליד טאהא: אל תאמין לכל גרסה, סמי.

אורית סטרוק: כל החוק זה שינוי אחד גדול.

וליד טאהא: אתה יודע, צריך קודם להבין, לראות לשמוע ואחרי זה.

סמי אבו שחאדה: בגלל בעיית העיניים שלי, אשמח שמי שקורא שיגיד שיש שינוי.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, דווקא כחבר הקואליציה, אני חושב שיהיה לנו טוב אם נשמע ממישהו מהדרג המקצועי, שהם יתנו מבט על השינויים ועל התוספות לעומת הדברים הקודמים.

וליד טאהא: הם כמובן יגידו את הדברים שלהם אחרי שמסיימים את ההקראה באמת אם יש שינויים הם יצביעו עליהם.

וליד טאהא: צהריים טובים, חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

צהרים טובים, אדוני היושב-ראש.

ככלל, אני חושב ורוצה שחוקים שבאים, או תיקוני חוקים שבאים לפתור בעיה, יפתרו בעיה לרוחב.

אני אומר את זה מראש כי נוסחים משתנים, הולכים ימינה ושמאלה.

אני אומר מראש, שבנושא הזה חייב להיות קו רוחב לכל מדינת ישראל.

וליד טאהא: מאה אחוז נכון.

למרות שאני לא איש ימין מובהק ולא באתי ממפלגות ימניות מובהקות, אבל אני חושב שהיה נכון, או אולי אפילו היה חכם מבחינתך דווקא אדוני היושב-ראש, כי אתה מגיע מתוך המצוקה ורוצה לפתור את המצוקה.

אני חושב שזה צריך לחול על כל ערי מדינת ישראל וגם על יהודה ושומרון.

לא משנה שזאת מערכת אקוויוולנטית, אבל היא מערכת שאפשר בהחלט לבוא ולהתייחס אליה באותם תנאים, באותם דקדוקי תנאים כאלה ואחרים ובאמת לעשות את זה משהו רוחבי.

כמובן שצריך לשמוע את דעתם של משרדי הממשלה.

אני רק יכול להמליץ ולומר בתור אחד שעשה את זה כשהייתי ראש עיר וניסיתי ללכת על דברים מסוימים כדי לפתור אותם.

הייתי עושה לזה תקופה של התכלות.

זאת אומרת, אם אחרי תקופה מסוימת, מספיק זמן כדי לאפשר דברים, לעשות איזה גג של לימיט כי אחרת אנשים אומרים שיש להם זמן לסדר את העניינים.

אנחנו רוצים ואתה רוצה וכולם רוצים שבכל מקום, אם זה בכפר של המגזר הערבי, בעיר יהודית או בעיר חרדית, שאם יהיה דבר כזה שלא ינוצל לרעה על-ידי אינטרסנטים כאלה ואחרים.

לכן אני חושב, משרד הפנים, בנוסח צריך להכניס איזה לימיט שאחרי תקופה מסוימת, אם לא נעשו דברים כאלה וכאלה, המצב חוזר לקדמותו, ספציפית לאותו מקום שלא מילא את התנאים שהיה צריך למלא.

אורית סטרוק: היום החוק אומר שאני יכול להישאר מחובר - - -

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת יעקב אשר.

היושב ראש הבין אותי ותומר אני בטוח שהבין אותי.

תומר, אני צודק?

תומר רוזנר: אני תמיד מבין אותך.

וליד טאהא: בבקשה, הייעוץ המשפטי, אנחנו מתחילים הקראה.

וליד טאהא: כל מי שיש לו הערה על מילה, אות, פסיק או נקודה יכתוב אצלו.

וליד טאהא: אחרי ההקראה נשמע הערות ונעשה הצבעה.

תומר רוזנר: אני רק אסביר בקצרה.

תומר רוזנר: במהלך הכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה עלו בוועדה מספר רב של הערות, כאשר העיקרון שעומד בבסיסן היה, בעצם, לעגן את העקרונות שנקבעו במתווה המוסכם בתוך הוראות החוק.

תומר רוזנר: בעצם ניסינו לעגן את אותם דברים שהוסכמו במסגרת הוראות הצעת החוק.

יואב קיש: מה זה הוסכמו?

יואב קיש: על-ידי מי הוסכמו?

תומר רוזנר: הוסכמו על-ידי הממשלה ומציעי החוק.

יואב קיש: הממשלה הסכימה לדברים האלה?

תומר רוזנר: אני לא יודע להגיד.

יואב קיש: אמרת הממשלה ומציעי החוק.

יואב קיש: אני שואל האם שרת הפנים הסכימה לשינויים האלה?

תומר רוזנר: הדברים שהוצגו כאן בוועדה - - הוצגו הסכמות לגבי שינויים בהצעת החוק ובמתווה שאמור היה ללוות אותה,.

תומר רוזנר: כאשר מה שהתבקשנו זה לעגן את הדברים בתוך הצעת החוק עצמה.

יואב קיש: סליחה, אתה פשוט אומר דבר לא מדויק.

יואב קיש: אתה טוען - - -

וליד טאהא: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: יש פה את נציג של שרת הפנים, הוא יגיד לך שאין הסכמות.

וליד טאהא: חבר הכנסת יואב קיש, אתה לא תיכנס לדברים של היועץ המשפטי.

וליד טאהא: אם כל אחד ירצה לנהל דיאלוג מול היועץ המשפטי, לא נצא מזה.

וליד טאהא: הוא ישלים.

וליד טאהא: תכתוב הערות, תטען מה שאתה רוצה אחר כך.

יואב קיש: אני לא צריך לכתוב.

יואב קיש: אני רוצה שידייק באמירות שלו.

יואב קיש: השינויים האלה על דעת יו"ר הוועדה בלבד, שנתן הנחיות לייעוץ המשפטי ולא יגיד שהממשלה הסכימה לשינויים שהיא לא הסכימה.

יואב קיש: אלא אם כן יש פה נציג של משרד הפנים שיגיד.

וליד טאהא: איך אתה יודע?

וליד טאהא: היית בקשר עם הממשלה?

יואב קיש: היא כותבת בטוויטר, אומרת שהיא לא מסכימה.

מיכאל מלכיאלי: אולי פרצו לה את הטוויטר?

וליד טאהא: נכון, אולי פרצו לה את הטוויטר.

יואב קיש: תוציאו את הטוויטר מחוץ לחוק אז לא יהיו לכם בעיות.

יואב קיש: נציג משרד הפנים שיגיד מה עמדתה, מה הבעיה?

וליד טאהא: בוא נכבד את המעמד.

וליד טאהא: אנחנו ניתן ליועץ המשפטי להשלים את הדברים שלו.

יואב קיש: אז שיגיד שזה בסמכות ורשות ראש הוועדה.

וליד טאהא: לא, אתה אל תגיד לו מה הוא יגיד.

וליד טאהא: הוא יגיד מה שהוא רוצה.

יואב קיש: אבל אין פה הסכמה של הממשלה.

וליד טאהא: אבל הוא יגיד מה שהוא יודע, לא מה שאתה רוצה, יואב.

וליד טאהא: חברי הכנסת, אני אתחיל להתנהל אחרת, בבקשה.

אורית סטרוק: אחרת?

יואב קיש: תדייק בדבריך, תומר.

וליד טאהא: אני רוצה לעשות דיון מכבד, לא כל אחד יקפוץ מתי שבא לו.

יואב קיש: אבל אי-אפשר להגיד דברים לא נכונים.

וליד טאהא: תומר, בבקשה.

תומר רוזנר: בנוסף, התבקשנו לעגן מספר הוראות נוספות בהצעת החוק ואנחנו נצביע עליהן במהלך ההקראה.

תומר רוזנר: בעקבות ההערות שנשמעו בוועדה, התבקשנו לעגן אותן בנוסח.

תומר רוזנר: אנחנו מקווים שהצלחנו לשקף את אותן הערות שהתבקשנו לעגן אותן בנוסח.

מה לגבי ההערה שלי?

היא נכנסה באיזו צורה?

יואב קיש: לא, לא הכניסו.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על החוק ולא מדברים על גיאוגרפיות, זה לא לעניין ההערה שלך.

אני מתכוון ללימיט של הזמן.

וליד טאהא: אז תרשום את ההערה ובהמשך נראה איפה המיקום שלה בתוך הנוסח.

יואב קיש: אולי לפני ההקראה בואו נראה מה עמדת הממשלה.

וליד טאהא: בסדר, תודה יואב.

יואב קיש: לפני ההקראה .

וליד טאהא: תתחיל הקראה.

וליד טאהא: מתחילים הקראה, חבר הכנסת יואב.

יואב קיש: בוא נשמע את עמדת הממשלה.

וליד טאהא: נשמע אותם, אל תדאג.

וליד טאהא: אתה מתכוון לגורמים המקצועיים.

יואב קיש: אני מדבר על שר הפנים, על שר הבינוי והשיכון.

וליד טאהא: אנחנו מתעסקים עם חוק מקצועי אז יש פה אנשי מקצוע.

יואב קיש: ברור, יש גם עמדות ממשלתיות.

וליד טאהא: הפוליטיקאים יושבים כאן מסביב, מדברים מה שבא להם.

יואב קיש: אתה יודע, אני לא צריך לשמור על ועדת שרים לחקיקה של השר גדעון סער - - -

וליד טאהא: אתה מתכוון לעשות את זה הרבה פעמים?

יואב קיש: אני רוצה לדעת מה עמדת הממשלה?

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: שמעתי אותך ורשמנו את ההערה שלך.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: בבקשה רעות.

רעות בינג: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור בתים לחשמל), התשפ"ב-2021.

רעות בינג: תיקון סעיף 157א.

רעות בינג: בחוק התכנון והבנייה התשכ"ה-1965 בסעיף 156(א)(ח) אחרי פסקה 1 יבוא:

תומר רוזנר: כאן בעצם אנחנו הוספנו את ההבהרה שמדובר במבנה מגורים שהסתיימו בנייתו עד 2018.

אורית סטרוק: סליחה, אפשר לשאול בבקשה?

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אם יש לך הערה או שאלה תכתבי אותה.

וליד טאהא: נסיים הקראה ונתחיל סבב של זכות דיבור.

וליד טאהא: רעות תמשיכי.

רעות בינג: "א.

רעות בינג: הוגשה תכנית כאמור בסעיף 83א1 המאפשרת הוצאת היתר למבנה, בלא צורך באישורה של תכנית נוספת (בפסקה זו – תכנית מוצעת); לעניין זה, יראו תכנית כאמור המותנית באישור תכנית איחוד וחלוקה לפי סימן ז' לפרק ג' או באישור תשריט חלוקה לפי פרק ד' כתכנית המקיימת הוראות פסקת משנה זו.

התקיים אחד מאלה: התכנית שהוצעה הוגשה למוסד התכנון על ידי משרד ממשלתי או על ידי רשות שהוקמה לפי חוק.

התקיים אחד מאלה: מוסד התכנון המוסמך החליט על הפקדת התכנית שהוצעה.

התקיים אחד מאלה: "

תומר רוזנר: הדברים האלה הופיעו בהצעת החוק כפי שאושרה בקריאה טרומית.

תומר רוזנר: השינוי המרכזי בעצם מהמצב הקיים שבו החוק מדבר על תכנית מופקדת ופה מדובר על שהוגשה ועומדת בתנאי סף של הגשת תכנית.

תומר רוזנר: אז צריכות להתקיים אחת משלוש אפשרויות: או שהיא הוגשה על-ידי משרד ממשלתי או רשות ציבורית; או שהיא תואמת תכנית כוללנית או תכנית שחלה על כל שטח היישוב או על מרחב התכנון המקומי ואז יכולה להגיש אותה גם רשות מקומית או ועדה מקומית או מי שיש לו עניין בקרקע; או שהמוסד התכנון המוסמך לאשר את התכנית בעצם החליט על הפקדתה של התכנית.

וליד טאהא: חבר הכנסת בני בגין נרשום הערות ואחר-כך נדבר.

זאב בנימין בגין: יש לי שאלה לתומר או לרעות.

זאב בנימין בגין: בסעיף 1 כתוב שבנייתו ההתקיימה.

וליד טאהא: זה צריך להיות "שהסתיימה", טעות בהקלדה.

אורית סטרוק: גם לי יש לי שאלה לתומר.

וליד טאהא: יש רעשים מבחוץ.

וליד טאהא: אני מבקש לדאוג שלא יהיה רעש בחוץ כי מפריעים לנו.

וליד טאהא: תמשיכי, רעות.

אורית סטרוק: לא רק בני בגין יכול.

וליד טאהא: תמשיכי רעות.

אורית סטרוק: יש לי שאלה לתומר.

וליד טאהא: תמשיכי רעות.

רעות בינג: ")1ב) שר הפנים רשאי לצוות כאמור בפסקה 1א ביוזמתו או לפי בקשת מוסד תכנון או רשות מקומית הנוגעים בדבר; בקשה כאמור תוגש לשר הפנים עם העתק לוועדה המחוזית הנוגעת בדבר;

סמי אבו שחאדה: רעות, אני באמת מנסה לשמוע.

וליד טאהא: אתה מנסה לשמוע את רעות אבל מדברים לידך ואי-אפשר.

וליד טאהא: אנחנו לא נשחק לידי כל אחד פה.

וליד טאהא: סמי, תשתדל.

סמי אבו שחאדה: אני באמת לא יכול.

וליד טאהא: אולי תתחלף עם שקלי במקום?

וליד טאהא: שקלי, אתה יכול לתת לו?

וליד טאהא: מלכיאלי, אני מבקש לא מדברים כי זה מפריע לרעות וגם לאחרים לשמוע.

וליד טאהא: מי שמרגיש צורך יכול לצאת החוצה ולדבר אבל בוועדה ניתן את הכבוד הראוי.

שרון רופא אופיר: ברשותך, אדוני יושב-הראש ועל מנת שנוכל להתייחס לזה באופן ענייני.

שרון רופא אופיר: הנוסח המוצע לפנינו לא מלמד אותנו מה השתנה.

שרון רופא אופיר: זה שאת מקריאה קשה לי לעקוב.

קרן ברק: זהו, איך אנחנו יכולים לשמוע את זה?

וליד טאהא: לא בטוח שהשתנה, למה את חושבת שכן?

שרון רופא אופיר: סליחה, סליחה.

שרון רופא אופיר: אומרים פה נוסח עם תיקונים.

שרון רופא אופיר: אנחנו רגילים בוועדה – האם יש שינויים?

וליד טאהא: הבאנו חוקים בנוסח כלשהו, דנו בהם.

וליד טאהא: באנו והקראנו נוסח אחרי הערות.

וליד טאהא: לא בהכרח בעל שינויים.

שרון רופא אופיר: כן, אבל אדוני היושב-ראש.

שרון רופא אופיר: הרי יש חוק ואתם עכשיו באים ומקריאים ויש שינויים.

קרן ברק: גם אם מילה אחת.

שרון רופא אופיר: יש שינויים, אם אני מבינה נכון ממשרד הפנים.

שרון רופא אופיר: גם אם זה מילה, צודקת חברתי.

שרון רופא אופיר: אני רוצה להבין איזו מילה זו.

שרון רופא אופיר: קשה לי לעקוב אחרי מה שרעות אומרת.

וליד טאהא: רעות, את יודעת להיענות לבקשה המוזרה הזאת?

קרן ברק: אבל בכל הדיונים - - -

וליד טאהא: זאת בקשה מוזרה אבל את יודעת להיענות לה?

שרון רופא אופיר: בקשה מוזרה?

קרן ברק: לא, זה מה שעושים תמיד.

וליד טאהא: דרך אגב, אם הייתם מקשיבים לתומר, הוא בדיוק דיבר על השינויים, כאילו השינויים.

שרון רופא אופיר: אנחנו לא יכולים לעקוב ולהבין.

וליד טאהא: הבנתי אותך.

וליד טאהא: אין לי שיטה אחרת.

וליד טאהא: יש את השיטה הזאת שמופעלת בוועדות.

קרן ברק: יש תמיד שיטה ובכל הדיונים אנחנו מקבלים את זה עם אדום מחוק והתיקונים.

קרן ברק: גם בוועדה הזאת וגם בשאר הוועדות.

שרון רופא אופיר: היא צודקת.

קרן ברק: כה לא מגישים תיקונים.

קרן ברק: אני לא צריכה עכשיו לבחון את השמיעה שלי.

וליד טאהא: באמת טכנית לא התעסקתי בזה.

קרן ברק: אבל ככה נוהגים.

וליד טאהא: ברור שיש להם את שני המסמכים.

שרון רופא אופיר: אין לנו את שני המסמכים כדי לעשות את ההשוואה.

תומר רוזנר: אני אסביר.

קרן ברק: ככה הכנסת נוהגת.

וליד טאהא: שמענו אותך.

וליד טאהא: חברי הכנסת, תומר יסביר עוד פעם.

וליד טאהא: חבר'ה, אתם עומדים, מדברים ומפריעים לדיון.

שרון רופא אופיר: אני רוצה להבין מה השינוי.

שרון רופא אופיר: אני לא מצליחה להבין מה השינויים.

תומר רוזנר: כיוון שההצעה שעברה בקריאה טרומית המבנה הטכני שלה שונה מהמבנה שמוצע כאן.

תומר רוזנר: העקוב אחרי שינויים היה בעצם מוחק את מה שכתוב שם וכותב אותו פה מחדש.

תומר רוזנר: בעצם, ברמה הטכנית, זה היה נראה אותו דבר.

תומר רוזנר: מכל מקום, בכל פעם שיש שינויים אני מסביר.

אורית סטרוק: אבל אתה מסביר לא נכון ויש לי שאלות על ההסבר שלך.

וליד טאהא: את טוענת שהיועץ המשפטי מסביר לא נכון.

אורית סטרוק: כן.

וליד טאהא: טוב, רשמנו את ההערה שלך ועכשיו תאפשרי לו לסיים.

אורית סטרוק: אף אחד לא מבין מה הוא אומר.

וליד טאהא: תודה, את לא תטעני שהוא מסביר לא נכון.

תומר רוזנר: ברישה של פסקה 1א, השוני מההצעה הטרומית שהיא מעגנת בעצם את העובדה שמדובר במבנה מגורים שנבנו עד 2018, דבר שלא הופיע בהצעת החוק המקורית כפי שאושרה בקריאה טרומית.

תומר רוזנר: השוני השני: בפסקאות א, ב ו-ג הן בעצם ניסוח שונה של מה שהוצע בהצעת החוק הטרומית, למעט שני השינויים שאומר אותם להלן: בפסקה 2 הובהר משהו שהוא לא שינוי מהות אלא הבהרה לבקשת הוועדה, שמי שיכול להגיש את התכנית לפי פסקה 2 הוא רשות מקומית, ועדה מקומית או למי שיש לו עניין בקרקע.

תומר רוזנר: זה לא הופיע בנוסח אבל זאת היתה הכוונה של מנסחי החוק.

תומר רוזנר: עד כאן אלה השינויים שהיו עד כאן.

תומר רוזנר: לגבי שינויים בהמשך, אני אצביע עליהם בצורה ברורה.

אורית סטרוק: אפשר בבקשה לשאול אותו כי הוא דילג על משהו.

אורית סטרוק: הוא אמר ככה: בהצעת החוק המקורית כתוב שבמקום פסקה 1 יבוא, ואילו בהצעת החוק כפי שהיא עכשיו כתוב אחרי פסקה 1 יבוא.

אורית סטרוק: כלומר, שפסקה 1 לא התבטלה.

תומר רוזנר: נכון.

אורית סטרוק: האם תוכל בבקשה לומר לנו מה יש באותה פסקה 1 שלא התבטלה על-פי ההצעה החדשה וכן התבטלה על-פי ההצעה הטרומית.

תומר רוזנר: את צודקת, אני אסביר זאת.

תומר רוזנר: הצעת החוק מציעה כרגע להשאיר את המסלול הקיים שמדבר, כפי שאמרתי, על תכנית מופקדת, שבה בעצם החוק לא קובע כמעט תנאים אלא אומר ששר הפנים רשאי לאחר התייעצות עם הוועדה המחוזית ויש תכנית מופקדת, רשאי לתת צו בתנאי שהמבנה שאותו מבקשים לחבר תואם את אותה תכנית או שאין התנגדות צפויה.

אורית סטרוק: זה מה שכתוב בפסקה 1.

תומר רוזנר: זאת פסקה 1 הקיימת.

אורית סטרוק: שכרגע לא ביטלת אותה.

תומר רוזנר: נכון.

אורית סטרוק: תעצור שנייה.

וליד טאהא: אבל אל תנהלי דיאלוג איתו.

וליד טאהא: שאלת שאלה והוא עונה.

וליד טאהא: אי-אפשר לא מנהלים בוועדה בצורה הזאת.

וליד טאהא: אני מנסה להסביר לך.

וליד טאהא: אנחנו בשלב הקראה.

וליד טאהא: את לא מנהלת את הוועדה.

וליד טאהא: את שאלת שאלה והיועץ המשפטי עונה, זהו.

אורית סטרוק: אני מנסה להסביר - - -

וליד טאהא: אבל את מנסה ללא סוף.

וליד טאהא: שאלת והוא אונה.

תומר רוזנר: כיוון שהבקשה היתה לעגן בעצם את המתווה הספציפי שעליו הוסכם, או שהיתה הבנה לגביו, בהוראות החוק, סברנו שיש מקום להשאיר על כנה את המתכונת הקיימת ולתת בידי שר הפנים את הגמישות הראויה, אם הוא ירצה בעתיד להשתמש בסמכות שיש לו כבר כיום לגבי תכניות מופקדות.

תומר רוזנר: לצידה, לעגן את הסמכות בנושא של תכניות שטרם הופקדו, כלומר, תכנית שהוגשה שהיא בשלב תכנוני הרבה יותר מוקדם.

תומר רוזנר: זה אכן שינוי שלא דיברתי עליו.

אורית סטרוק: כן, אבל - - -

וליד טאהא: אני לא מאפשר לך, תודה.

וליד טאהא: תרשמי הערות, תדברי אחר-כך, תודה.

תומר רוזנר: לגבי פסקה 1ב שהוקראה, זאת אכן פסקה חדשה שלא היתה בנוסח המקורי, שבה בעצם נקצב לוח הזמנים לשר הפנים ולוועדה המחוזית לתת את החלטותיהם או עיצותיהם לפי העניין.

תומר רוזנר: כתיבת הזמנים הזאת לא היתה בקריאה המקורית.

תומר רוזנר: גם פה הוסף ששר הפנים ייתן את הצו ביוזמתו או לבקשת מוסד תכנון או רשות מקומית הנוגעות בדבר.

תומר רוזנר: זה שינוי נוסף.

תומר רוזנר: שינוי אחרון שעליו אעמוד הוא, שחוות דעת של מתכנן המחוז לפי פסקה 2 של הסעיף הקודם, צריכה להינתן תוך 45 ימים מיום הגשת התכנית.

תומר רוזנר: זה לוח זמנים שקודם בעצם ללוח הזמנים שמופיעה בפסקה 1ב.

תומר רוזנר: כלומר, אם אנחנו מדברים על תכנית שהוגשה, לצורך העניין, על ידי רשות מקומית, קודם יש למתכנן המחוז 45 יום לקבוע האם התכנית הזאת באמת תואמת תכנית כוללנית או לא ופונים לשר הפנים שייתן צו, מתחיל לוח הזמנים של מה שמופיע כאן של 30 ו-60 בהתאמה.

תומר רוזנר: זאת אומרת, 45 יום של מתכנן המחוז קודמים לאותו לוח זמנים שמדובר בו כאן.

תומר רוזנר: אלה השינויים.

אורית סטרוק: יש שינוי לגבי זהות המבנה.

תומר רוזנר: אני כבר אמרתי.

תומר רוזנר: בהצעה המקורית אין הגבלה על זהות המבנה, הוא יכול להיות כל מבנה שהוא, גם חדש גם מבנה שהוא לא מגורים.

תומר רוזנר: פה הובהר שמדובר רק במבני מגורים שנבנו עד 2018.

אורית סטרוק: הפוך.

אורית סטרוק: בהצעה המקורית כתוב מבנה המיועד למגורים ובהצעה הזאת כתוב מבנה המשומש בפועל למגורים.

תומר רוזנר: לא כתוב.

וליד טאהא: בבקשה, תמשיכי רעות.

רעות בינג: אני מקריאה שוב את 1ב.

רעות בינג: "(1ב) שר הפנים רשאי לצוות כאמור בפסקה 1א ביוזמתו או לפי בקשת מוסד תכנון או רשות מקומית הנוגעים בדבר; בקשה כאמור תוגש לשר הפנים עם העתק לוועדה המחוזית הנוגעת בדבר; הוועדה המחוזית תחווה דעתה לעניין הבקשה בתוך 30 ימים מיום שנמסרה לה; לא חוותה הוועדה המחוזית את דעתה עד תום המועד האמור יראו אותה כאילו המליצה לשר הפנים להיענות לבקשה; שר הפנים יחליט בבקשה שהוגשה לו כאמור בתוך 60 ימים מיום הגשתה.

רעות בינג: (1ג) ניתן צו כאמור בפסקה 1א, לא יחולו הוראות סעיף זה על חיבור מבנה כאמור באותה פסקה לחשמל, מים או טלפון בשטח עליו חל הצו אם התקיימו כל אלה:

רעות בינג: הבקשה הוגשה על ידי מי שרשאי להגיש בקשה להיתר לגבי המבנה.

וליד טאהא: בנוסח הקודם היה שלושה חודשים.

תומר רוזנר: בוועדה - - -

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: בהערות שהיו בוועדה, אני מבין, אבל כדי לציין שינוי.

רעות בינג: " - - יפעל להוצאת היתר כאמור בתוך שנה מיום אישור התכנית שהוצעה, ככל שהדבר בשליטתו, וישקיע את מירב המאמצים ואת המשאבים הנדרשים לצורך כך.

רעות בינג: "

זאב בנימין בגין: מי קובע את השאלה אם הוא השקיע את מירב המאמצים?

זאב בנימין בגין: זה קצת מעורפל, לא?

זאב בנימין בגין: מה קורה אם הוא לא השקיע את מירב המאמצים או השקיע ועדיין לא קיבל רישיון?

זאב בנימין בגין: זה לא נוסח כל-כך טוב.

וליד טאהא: כן, הוא חייב לעשות את זה פשוט, נכון.

וליד טאהא: אלא אם כן מציינים למה לא יעשה.

וליד טאהא: אבל הוא חייב לעשות את זה.

זאב בנימין בגין: ואם הוא לא עושה?

וליד טאהא: אם הוא לא עושה, הרי זה מפורט בהמשך.

וליד טאהא: הערבות תהיה חלוטה עבורו.

אורית סטרוק: לא כתוב שהיא תהיה חלוטה, כתוב שאפשר יהיה לחלט אותה.

וליד טאהא: לא, לא, היא תהיה חלוטה, אין מצב.

אורית סטרוק: כתוב.

וליד טאהא: אז הנוסח הבא תהיה חלוטה.

אורית סטרוק: בכל מקרה החשמל יישאר מחובר, אם הוא הגיש, אם לא הגיש.

אורית סטרוק: החשמל נשאר מחובר, מה זה משנה.

וליד טאהא: דרך אגב, אם הוא שילם, אז אין שום סיבה שלא יוציא את ההיתר, אז הוא עושה שטות.

וליד טאהא: למה לשלם את כל הסכום ולא להוציא את ההיתר?

וליד טאהא: אז מה נשאר?

מיכאל מלכיאלי: אם הוועדה דחתה אותו.

אורית סטרוק: הכסף יחזור אליו.

וליד טאהא: אני לא חושב.

וליד טאהא: אבל אם צריך לחדד את זה, בני בגין, שיהיה ברור שהוא צריך לעשות את זה, הכול בסדר, הכול טוב.

זאב בנימין בגין: אבל באופן כללי, אדוני.

זאב בנימין בגין: הרי האיש מעוניין שיהיה לו חיבור לחשמל.

וליד טאהא: אז אנחנו ניכנס לדיון הזה אחרי שמסיימים הקראה, חבר הכנסת בני בגין, תודה.

רעות בינג: (3) המבקש צירף לבקשתו ערבות בנקאית לטובת הוועדה המקומית והרשות המקומית הנוגעות בדבר, להבטחת תשלום החיובים, כמשמעותם בסעיף 145(ד)(1) בשיעור החיובים שיעריכו שמאי הוועדה המקומית וגזבר הרשות המקומית, לפי העניין, או הפקיד בקופת הוועדה המקומית את שיעור החיובים כאמור; המבקש רשאי להפקיד חלק משיעור החיובים כאמור ולצרף לבקשתו ערבות בנקאית בגובה ההפרש בין החלק שהופקד לבין מלוא שיעור החיובים; לעניין הערכת שיעור החיובים כאמור, יראו את התכנית שהוצעה ואת תאריך הגשתה כתוכנית שאושרה במועד האמור; הערבות תהא צמודה למדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; הערבות תהא ניתנת לחילוט אם המבקש לא יגיש בקשה להיתר למבנה כאמור בפסקת משנה (2) או לא ישלם את מלוא החיובים לפי דרישה שתומצא לו בקשר עם מתן ההיתר למבנה בתוך שישה חודשים ממועד הוצאתה; הערבות תושב למבקש אם שילם את החיובים במועד האמור או שהתכנית שהוצעה או הבקשה להיתר לא אושרו; )ב) במועד הגשת הבקשה, לא קיים צו מנהלי סופי או צו שיפוטי סופי שניתן לפי פרק י', להריסת המבנה או למניעת השימוש בו שטרם בוצע, למעט צו שיפוטי שבית המשפט דחה או עיכב את ביצועו, או שחלפו שנתיים ממועד מתן הצו האמור והוא לא בוצע; )\

רעות בינג: (1ד) ניתן אישור הרשות המאשרת לחיבור המבנה כאמור בפסקה )1א), רשאים החברה, הספק או המנהל, לפי העניין, לחברו לחשמל, מים או טלפון, לפי העניין, סמוך לאחר מתן האישור ולא יותנה חיבור כאמור בהפקדתה או באישורה של התכנית שהוצעה, כמשמעותה בפסקה האמורה או במתן ההיתר למבנה.

רעות בינג: "

שלמה קרעי: למה אין לנו עקוב אחר שינויים מהנוסח הכחול, אדוני היושב-ראש?

אורית סטרוק: זה כדי שנוכל להתבלבל יותר.

וליד טאהא: הסביר את זה היועץ המשפטי, אתה לא היית.

איתמר בן גביר: מה ההסבר?

וליד טאהא: הוא יחזור על ההסבר כשהיא תסיים את ההקראה.

אורית סטרוק: זה יותר נוח לבלבל אותנו ככה.

וליד טאהא: אבל אל תפריע ליועצת המשפטית להקריא, כן?

איתמר בן גביר: אני רק מדבר ואתה אומר לי אל תפריע?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: כשיושבים פה סביב השולחן נותנים לאנשים לדבר, לא מנהלים שיחות.

איתמר בן גביר: כמו שיריתם אתמול בנגב.

איתמר בן גביר: כמו שיריתם וזרקתם אבנים אתמול בנגב.

וליד טאהא: בבקשה רעות.

רעות בינג: " (2) בפסקה (2) אחרי "פסקה(1) יבוא "או (1א) ואחרי "שהופקדה" יבוא "או התוכנית שהוצעה או שהוחלט להפקידה, הכל לפני העניין".

תומר רוזנר: אני אסביר עכשיו את השינויים בפסקאות הבאות.

שלמה קרעי: תומר, למה אין לנו את השינויים?

תומר רוזנר: בפסקה 1ג בעצם חלקה היה בנוסח ההצעה הטרומית.

תומר רוזנר: הפסקאות בעצם נועדו לעגן בהצעת החוק חלק מהתנאים שמופיעים היום במתווה של שר הפנים שאינו חלק מהחוק הקיים או מההצעה.

תומר רוזנר: התנאי הראשון הוא שתוגש הבקשה על-ידי מי שרשאי להגיש בקשה להיתר בנייה.

תומר רוזנר: יש בתקנות רישוי בנייה קבועות מי רשאי להגיש בקשה להיתר.

תומר רוזנר: כיוון שאנחנו מדברים על מישהו שבעתיד יוכל להגיש את הבקשה להיתר, מן הסתם הוא זה שיוכל להגיש גם את הבקשה לחיבור.

תומר רוזנר: זאת להבדיל מהמתווה הנוכחי של שר הפנים שלפיו נדרשת הסכמת בעל המקרקעין לצורך הגשת הבקשה.

תומר רוזנר: התנאי השני - - -

מיכאל מלכיאלי: אז עכשיו לא בעל המקרקעין יוכל להגיש.

מיכאל מלכיאלי: מישהו שנמצא שם והוא לא בעלים הוא יוכל להגיש?

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: אם הוא יכול היה להגיש בקשה להיתר על אותו בניין.

תומר רוזנר: אם הוא יכול להגיש בקשה להיתר, הוא יכול להגיש את הבקשה הזאת.

תומר רוזנר: התנאי השני מעוגן כיום במתווה.

אורית סטרוק: כל מי שיש לו עניין בקרקע יכול להגיש.

תומר רוזנר: התנאי השני מעוגן כיום במתווה של שר הפנים אבל בשינוי שהיושב-ראש אמר, שעלה כאן בוועדה.

תומר רוזנר: הנוסח הזה הוא נוסח זהה, למיטב הבנתי, לנוסח שמופיע במתווה, למעט השוני בזמן.

תומר רוזנר: במתווה מופיע 3 חודשים ו-6 חודשים וכאן מופיע 6 חודשים.

שלמה קרעי: למה זה צריך להיות למיטב הבנתך, היועץ המשפטי?

שלמה קרעי: אף פעם לא הייתי באף דיון שבו אין עקוב אחרי שינויים.

תומר רוזנר: נוסחי המתווה הופצו.

וליד טאהא: חבר הכנסת קרעי, זה הופץ.

וליד טאהא: אפשר גם למסור לו ביד שני נוסחים.

וליד טאהא: זה הופץ.

וליד טאהא: הנוסח הקודם ידוע.

וליד טאהא: הנוסח הזה הופץ ביום חמישי וכל אחד יודע לקרוא.

שלמה קרעי: אבל למה אין עקוב אחרי השינויים?

וליד טאהא: תומר הסביר, חבר הכנסת קרעי, שבניגוד לשינויים של מלל, יש פה כאילו נוסח במבנה חדש אבל אותו תוכן עניינים.

שלמה קרעי: ווליד, גם אם אנחנו חולקים על העניין עצמו.

שלמה קרעי: הייתי בדיון עצמו ותמיד יש עקוב אחר שינויים.

וליד טאהא: כן, אני הסברתי למה אין לך את זה.

תומר רוזנר: אין בעיה למחוק את הכול ולשים מחדש.

וליד טאהא: אתה תרצה עוד פעם להסביר את זה?

תומר רוזנר: אני אסביר שוב.

איתמר בן גביר: תומר, תענה לשאלה.

תומר רוזנר: אני אסביר שוב.

תומר רוזנר: כיוון שההצעה המקורית שהובאה בטרומית, חלק מהסוגיות שבעצם ביקשו בוועדה להכניס אותן לתוך הצעת החוק.

תומר רוזנר: הדבר הצריך שינוי יסודי של מבנה ההצעה ולא רק שינוי כזה או אחר בתוך הנוסח המקורי.

תומר רוזנר: כאשר עשינו את זה בעקוב אחרי שינויים יצא שבעצם אנחנו צריכים למחוק את רוב הדברים ולכתוב אותם מחדש משיקולי ניסוח.

תומר רוזנר: לכן בעצם לא היה טעם בהפצת עקוב אחרי.

איתמר בן גביר: אתה רוצה להגיד לנו שהפכו את ההחלטה על פיה?

איתמר בן גביר: הפכו את הכול?

תומר רוזנר: להיפך.

איתמר בן גביר: אז מה?

אוריאל בוסו: הדרמה פה זה סעיף 2, זה די ברור.

אוריאל בוסו: לא צריך את התפקיד של הממשלה.

איתמר בן גביר: אני רוצה להבין, עד כדי כך, שאי-אפשר היה לעשות עקוב אחר שינויים?

איתמר בן גביר: מה זה אומר?

תומר רוזנר: ששינויי הנוסח הם שינויים רבים.

איתמר בן גביר: אז הפכתם את הסיפור כאן.

תומר רוזנר: השינויים לא משנים את המהות עקרונית.

אורית סטרוק: אדרבה, היית צריך להראות לנו איך הטמעת את המתווה לתוך ההחלטה.

אורית סטרוק: לא הראית לנו את זה.

אורית סטרוק: לא במקרה לא הראת לנו את זה.

אורית סטרוק: מאיפה הבאת את הדבר הזה שכל אזרח מייחל לו, שאם הוא מגיש בקשה תוך 45 יום צריכים לענות לו ואם לא ענו לו התשובה חיובית.

אורית סטרוק: הייתי מתה לדעת - - -

שלמה קרעי: תומר, אני הייתי משנה את הנוסח באופן מאוד פשוט, איש הישר בעיניו יעשה.

אוריאל בוסו: יפה מאוד, בדיוק ככה.

איתמר בן גביר: או מערב פרוע בנגב.

וליד טאהא: אנחנו נשמע את ההערות.

וליד טאהא: תרצו לשמוע את נציגי המשרדים ואנשי המקצוע ואחרי זה תדברו.

וליד טאהא: זה הנוסח.

אורית סטרוק: תכתוב איש הישר בעיניו יעשה.

וליד טאהא: את מפריעה.

אורית סטרוק: בכוונה אני מפריעה.

וליד טאהא: אני יודע שבכוונה, אז מעיר לך שאת מפריעה.

איתמר בן גביר: אתה מפריע לעם ישראל.

וליד טאהא: או שתדבר לעניין או שתחפש לך עולם יותר ידידותי בשבילך.

איתמר בן גביר: לא הבנתי, מה, אתה מאיים?

וליד טאהא: כן, אני מאיים להוציא אותך.

איתמר בן גביר: למה, מי אתה?

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתמר בן גביר: אתה מסורוקה?

איתמר בן גביר: חוצפן.

וליד טאהא: אני קורא לך לסדר בפעם השנייה.

יוראי להב-הרצנו: ווליד, תוציא אותו.

יוראי להב-הרצנו: איך הוא מדבר?

וליד טאהא: אני קורא לך לסדר בפעם השלישית, תצא מהאולם.

איתמר בן גביר: הבנתי שבאת מסורוקה.

וליד טאהא: סדרנים, אני מבקש להעיף אותו מהאולם.

איתמר בן גביר: הבנתי שבאת מסורוקה.

וליד טאהא: הוא בא לעשות הצגות ואין לנו זמן כאן בוועדה להצגות.

איתמר בן גביר: אין לך זמן לכלום.

וליד טאהא: תעזוב את האולם בבקשה, תעזוב את העולם.

איתמר בן גביר: אתה מחבל, מחבל אחד.

איתמר בן גביר: יש לך זמן להרוס את המדינה - - -

וליד טאהא: יאללה תצא כבר, אנחנו צריכים לדון בדברים החשובים.

וליד טאהא: השטויות שלך כבר שבעים מהם.

איתמר בן גביר: תזרוק עלי אבנים.

וליד טאהא: סדרנים, בבקשה להוציא אותו.

איתמר בן גביר: אני יוצא, אני יוצא.

איתמר בן גביר: זה בסדר גמור.

וליד טאהא: אני רוצה להתחיל לשמוע - - -

איתמר בן גביר: אתה מחבל בעם ישראל, זה מה שאתה עושה.

וליד טאהא: הקשקושים שלו לא מעניינים, ילד קטן היום.

איתמר בן גביר: - -

וליד טאהא: אתה עושה מעצמך צחוק.

וליד טאהא: גזען פשיסט שכמוך.

וליד טאהא: אתה עושה מעצמך צחוק.

איתמר בן גביר: לך לסורוקה תזרוק - - -

וליד טאהא: צא החוצה, צא החוצה.

איתמר בן גביר: מחבל, מחבל.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה, בושה וחרפה.

וליד טאהא: זה בערך המהות של הדיון, זה בערך.

וליד טאהא: אני עכשיו רוצה - - -

אורית סטרוק: הדיון זה מה - - -

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

וליד טאהא: אם תעשי אותו סגנון את גם תמצאי את עצמך בחוץ, תחליטי.

וליד טאהא: עכשיו אני אשמע את ההערות של הגורמים המקצועיים על הנוסח שהוקרא, אני עובר לחברי הכנסת ומצביעים.

וליד טאהא: הגורמים המקצועיים, תנו את ההערות שלכם על הנוסח שפורסם ביום חמישי.

וליד טאהא: כל אחד יגיד מה ההבדל לטעמו מהנוסח המקורי כדי שחברי הכנסת יבינו גם.

יוראי מצלאוי: כבוד היושב-ראש, אני נציג המטה לתכנון לאומי תחת שלומי אייזלר.

יוראי מצלאוי: אני מבקש להבהיר רק ברקע הדברים שנאמרו - - -

וליד טאהא: שואל היועץ המשפטי מה התפקיד?

יוראי מצלאוי: ראש המטה של יו"ר המטה לתכנון לאומי, זה התפקיד.

יוראי מצלאוי: זה מבלבל אבל זה התואר.

יוראי מצלאוי: אני מבקש להבהיר ברקע הדברים שנאמרו, שהמטה לתכנון לאומי, בשם שרת הפנים, אנחנו מתנגדים לשינויים שלא תואמים את הנוסח שעבר בקריאה הטרומית.

יוראי מצלאוי: ונציגי הלשכה המשפטית הזמינו את הטעמים לגופם.

שלמה קרעי: זה לא יעבור לכם במליאה.

קריאה: זה יעבור גם יעבור.

וליד טאהא: אני סומך על הדאגה שלך.

וליד טאהא: אם אתה תתמוך הוא גם יעבור.

שלמה קרעי: זה בטוח אבל אני לא אתמוך.

וליד טאהא: אז בוא נראה אותך תומך.

קריאה: לי יש הערת נוסח קטנה אבל אני אתן לבני להשלים את ההתייחסות.

בנימין ארביב: אני אפרט את הדברים שמשרד הפנים מתנגד להצעה הנוכחית.

בנימין ארביב: חלק מהדברים נאמרו פה ואני רק אחזור עליהם לפי הסדר.

בנימין ארביב: הדבר הראשון, בלי לקרוע, אנחנו מבקשים שזה יהיה כמו בהצעת חוק טרומית, שההצעה תחליף את פסקה 1.

בנימין ארביב: התיקון הראשון בנוסח שלפני

בנימין ארביב: כם כתוב "בלי לגרוע מהוראות פסקה 1" ובנוסח שאושר בטרומית שעבר ועדת שרים זה מחליף את פסקה 1.

בנימין ארביב: המשמעות היא כזאת: בהתאם לנוסח שבפניכם יהיו שני הסדרים.

בנימין ארביב: הסדר אחד לגבי תכנית שהוגשה או הוחלט להפקידה, שאז התנאים ייקבעו בחוק והסדר אחר, שאם התכנית הופקדה בפועל לא יהיו שום תנאים בחוק ואולי יישאר המתווה.

בנימין ארביב: אנחנו לא רואים היגיון בפיצול הזה.

בנימין ארביב: ככל שהמחוקק רוצה להסדיר את התנאים ואת המגבלות, התנאים צריכים להיקבע בחוק.

בנימין ארביב: אין גם טעם לדבר על שני מסלולים, הראשון תכנית שהוגשה או תכנית שהוחלט להפקידה והשני תכנית שהופקדה.

בנימין ארביב: לכן אנחנו מתנגדים לנוסח, "בלי לגרוע מהוראות פסקה 1" ומבקשים - - -

וליד טאהא: מה זה משנה במהות?

בנימין ארביב: אני אסביר.

בנימין ארביב: בעצם, כרגע כפי שתומר הסביר, החוק הקיים מדבר על תכנית שהופקדה.

וליד טאהא: החוק של שלב ההיתרים.

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: החוק הקיים, סעיף קטן ח' - - -

וליד טאהא: אבל בחוק הקיים היום אתה צריך להוציא היתר.

בנימין ארביב: לא, לא.

בנימין ארביב: יש סמכות לשר הפנים - - -

וליד טאהא: סמכות שלא השתמשו בה הרבה.

בנימין ארביב: השתמשו בה כמה פעמים.

בנימין ארביב: הסעיף מדבר על תכנית שהופקדה.

בנימין ארביב: המתווה להפעלת הסמכות נקבע במתווה בהתייעצות עם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

בנימין ארביב: שרי הפנים חתמו על מתווה שבעצם מתווה את שיקול דעתם, המדיניות איך הם רואים לנכון להפעיל את הסמכות הזאת.

בנימין ארביב: אבל הסעיף שקיים בחוק מדבר על תכנית שהופקדה.

בנימין ארביב: כרגע מקדימים את זה לתכנית שהוגשה או שהוחלט להפקידה בכפוף למכלול שלם של תנאים ודברים שצריכים להתקיים.

בנימין ארביב: לפי הנוסח של "בלי לגרוע מהוראות פסקה 1", זה אומר שבעצם יהיו שתי חלופות.

בנימין ארביב: חלופה אחת, שאם התכנית הוגשה או הוחלט להפקידה לפי הצעת החוק ובכפוף לכל התנאים שכתובים בהצעת החוק, וחלופה נוספת, שהיא החלופה הקיימת, שאם התכנית הופקדה התנאים שהמחוקק קובע לא יחולו.

בנימין ארביב: אנחנו לא רואים בזה טעם, לא רואים בזה היגיון.

וליד טאהא: יש לי שאלה.

וליד טאהא: כמובן שהמתווה שיהיה זה המתווה הנוכחי.

וליד טאהא: השאלה היא מה יהיה עם התכניות שהופקדו, שהופיעו במתווה הראשון?

בנימין ארביב: בנוסח שעבר בטרומית יש הוראת מעבר שבעצם משמרת את הצווים שניתנו לפי החוק הקיים.

תומר רוזנר: עוד לא ניתנו צווים.

וליד טאהא: זה לא צווים.

בנימין ארביב: אם יש תכנית שהופקדה, אז ברור שגם הוחלט להפקידה וניתן להוציא צווים לפי ההפקדה.

וליד טאהא: רגע.

וליד טאהא: אם אנחנו פה מדברים על הגשה, אז הפקדה היא לא הרבה מעבר להגשה?

בנימין ארביב: הרבה מעבר.

וליד טאהא: אז למה שלא תהיה מופיעה?

וליד טאהא: תסביר לי מקצועית.

בנימין ארביב: אין שום בעיה.

וליד טאהא: אז איפה הבעיה?

בנימין ארביב: זה פשוט מיותר.

וליד טאהא: אתה מבין איך אנחנו מבלבלים את האנשים?

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: שוב, אם מישהו לא מבין - - -

וליד טאהא: הרי אנחנו מדברים על שלב הרבה יותר מתקדם מהשלב הזה.

בנימין ארביב: בדיוק בגלל זה.

וליד טאהא: אז אני אומר, למה זה בעייתי שמישהו שענה הרבה יותר ?

אורית סטרוק: בסעיף 1 אין קו - - -

וליד טאהא: למה את עונה?

וליד טאהא: אני שואל אותך?

אורית סטרוק: מותר לי לענות.

וליד טאהא: לא, לא מותר לך לענות.

בנימין ארביב: בדיוק בגלל מה שאדוני היושב ראש אמר.

בנימין ארביב: שלב ההפקדה הוא מאוחר לשלב ההחלטה על ההפקדה והוא מאוחר בהרבה לשלב ההגשה ולכן אין בו צורך.

בנימין ארביב: לכן פשוט אין בו צורך כי אם אפשר לעשות את זה בשלב ההגשה או ההחלטה להפקדה אז אפשר לעשות - - -

וליד טאהא: אבל מה יקרה עם אלה שנמצאים בשלב הזה מזמן?

בנימין ארביב: בוודאי שזה יחול עליהם.

וליד טאהא: אז יופי.

וליד טאהא: אז איך אתה רוצה לציין את זה?

בנימין ארביב: כמו שהיה כתוב.

וליד טאהא: אתה מבין שאין מחלוקת, רק לא יודעים להסביר אחד את השני.

בנימין ארביב: מצוין, מצוין.

וליד טאהא: דרך אגב, איך שאתה הסברת, זה לא כל-כך ברור עד שאני התחלתי לשאול שאלות.

וליד טאהא: אז אוקי, תציין את זה, בבקשה.

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים - - - יש לך שאלה, יוראי?

יוראי להב-הרצנו: בנוסח המקורי שאושר בטרומית זה מה שיושב-הראש אמר, נכון?

בנימין ארביב: לא, לא, זה להחליף את פסקה 1.

יוראי להב-הרצנו: אני לא שואל אותך לגבי הטכניקה המשפטית.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל אותך לגבי הנפקות של מה שכתוב.

יוראי להב-הרצנו: החלפת פסקה 1 מדברת על כל המקרים.

בנימין ארביב: נכון.

בנימין ארביב: אני אסביר שוב.

בנימין ארביב: יש הסכמה אז אולי חבל על הזמן אבל אני אסביר.

בנימין ארביב: אם הנוסח יישאר כך, זה אומר שתכנית שמופקדת לא יחולו התנאים.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין מה שאמרת.

יוראי להב-הרצנו: לכן, אדוני היושב ראש, אם הנוסח הקודם מכסה את כל קשת המקרים, למה להביא את הנוסח החדש?

וליד טאהא: למען האמת, מהותית הכול קשקוש.

וליד טאהא: אבל בסדר, אין בעיה.

וליד טאהא: ההערה מקובלת.

וליד טאהא: זה שהופקד עבורו תכנית הוא נמצא גם בתיקון העכשווי?

וליד טאהא: תודה הרבה.

וליד טאהא: אז הנה, כל הטענות על נושא חדש אין אותן.

וליד טאהא: אתה מבין איך זה קורה?

וליד טאהא: זה המצב.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול.

אורית סטרוק: בפסקה 1 כפי שהיא קיימת היום, יש קו תאריך או אין קו תאריך?

אורית סטרוק: כלומר, קו התאריך שאתם שמתם של חוק קמיניץ הוא נמצא במתווה, הוא לא נמצא בפסקה 1.

אורית סטרוק: עכשיו אם אתם מבטלים את המתווה ואתם משאירים את פסקה 1 בלי קו תאריך - - -

בנימין ארביב: אבל היושב-ראש הסכים שלא משאירים את פסקה 1 ולכן התאריך ייכנס לחוק.

רעות בינג: בעצם 1א יחליף.

וליד טאהא: אם אנחנו מבטיחים את זכותו של אדם שכבר הוגשו עבורו מזמן תכניות, שהוא יהיה בתוך הקטגוריה, הכול בסדר.

וליד טאהא: אז מישהו התבלבל בהבנה.

וליד טאהא: אני לא למדתי משפטים אז אני פחות - - -

בנימין ארביב: הערה שנייה, אני לא חושב שהיא במחלוקת.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול.

אורית סטרוק: אם יש תכנית שהופקדה ואתה אומר שהיא נכנסת בתוך גדרי החוק, אבל אין בה בנייה עדיין.

אורית סטרוק: הפקידו אותה אבל לא בנו.

וליד טאהא: בני, אני מבקש ממך, אתה לא מקשיב לשאלות שאני לא מאשר.

וליד טאהא: אתה תמשיך עם ההערות שלך.

וליד טאהא: בוא נראה את ההערה השנייה.

אורית סטרוק: - -

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אורית סטרוק: למה, כי שאלתי שאלה?

וליד טאהא: חברת הכנסת, אל תנהלי את הדיון.

וליד טאהא: אם את רוצה לשאול, תבקשי דרכי.

וליד טאהא: אם אני לא מאפשר לך את לא שואלת, תודה.

וליד טאהא: תמשיך.

בנימין ארביב: ההערה השנייה אני מניח שהיא מוסכמת.

בנימין ארביב: הנוסח שהוקרא זה "שבנייתו הסתיימה".

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים לוודא, כמו שכתוב בצווים ובמתווה, שלא יהיו תוספות בנייה אחרי התאריך הזה, אחרי 1.1.2018.

בנימין ארביב: זאת אומרת, לא רק שבניית המבנה המקורי הסתיימה אלא גם לא היו תוספות מאוחרות אחרי 2018.

וליד טאהא: זאת טענה לנושא חדש אבל מקובלת.

וליד טאהא: אתה רואה?

וליד טאהא: זה לא פוליטי.

וליד טאהא: אני לא קופץ כמו אלה שחושבים שאני מנהל אירוע פוליטי.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא עובד אצל שרת הפנים.

בנימין ארביב: הנושא השלישי קשור לתכנית איחוד וחלוקה.

בנימין ארביב: פה אני רק מבקש להסביר טיפה בפירוט.

בנימין ארביב: בכל מה שנוגע לתכנית שניתן להוציא מכוחה היתרי בנייה, אז זה בסדר גמור.

בנימין ארביב: זאת אומרת, תכנית שאחרי שהיא תאושר ניתן יהיה להוציא מתוכה היתרים, אנחנו מסכימים.

בנימין ארביב: בכל מה שנוגע לתכנית שגם אחרי שהיא תאושר יהיה צורך בתכנית נוספת לאיחוד וחלוקה, מובן שלוחות הזמנים שנקבעו פה בהמשך, שזה הגשת בקשה להיתר בתוך 3 חודשים או 6 חודשים ממועד אישור התכנית - - -

וליד טאהא: מקצועית, 3 חודשים זה מספיק?

בנימין ארביב: אני כרגע לא מדבר על 3 או 6, כבר נגיע לזה.

בנימין ארביב: אני רק מדבר על מה שכתוב פה "לעניין זה יראו תכנית המותנית באישור תכנית איחוד וחלוקה כתכנית שניתן להוציא מכוחה היתרים".

בנימין ארביב: המשמעות היא, שהתכנית שהוגשה או שהוחלט הפקיד אותה, גם אחרי שהיא תאושר, לא ניתן יהיה להוציא היתרים מכוחה.

בנימין ארביב: ניתן יהיה להוציא היתרים רק בכפוף לתכנית חדשה נוספת שעדיין לא הוגשה שתהליך האישור שלה יכול לקחת שנים.

בנימין ארביב: לכן אנחנו מבקשים את העניין הזה להוציא מהחוק.

בנימין ארביב: הוא יישאר במתווה.

וליד טאהא: מה להוציא מהחוק, לא הבנתי?

בנימין ארביב: מה שכתוב כאן.

וליד טאהא: תפנה אותי לסעיף.

בנימין ארביב: 1אא.

בנימין ארביב: כתוב: "לעניין זה יראו תכנית כאמור המותנית באישור תכנית איחוד וחלוקה או באישור תשריט חלוקה כתכנית המקיימת הוראות פסקת משנה זו".

בנימין ארביב: זאת אומרת, שגם אם יש צורך בתכנית נוספת מעבר לתכנית - - -

וליד טאהא: רגע, בוא נחזור להתחלה.

וליד טאהא: הוגשה תכנית, שזה התנאי של הגשה מפורטת כאשר יש כוללנית.

וליד טאהא: הוגשה תכנית ועכשיו מה אתה אומר בעניין הזה?

וליד טאהא: שים אותי בקונספט המקצועי.

בנימין ארביב: אני ממקד.

בנימין ארביב: צריך שהתכנית הזאת שהוגשה שתואמת לכוללנית.

בנימין ארביב: אם התכנית הזאת תאושר ניתן יהיה להוציא היתר בנייה מכוחו.

וליד טאהא: היתר בנייה.

בנימין ארביב: מכוחה של התכנית הזאת.

וליד טאהא: היתר בנייה, אבל ניתן להתחבר לחשמל הרבה לפני היתר בנייה.

בנימין ארביב: כן, כן, אבל צריך שהתכנית שהוגשה היא סוג תכנית כזאת שאחרי שהיא תאושר ניתן יהיה להוציא היתר בנייה מכוחה.

בנימין ארביב: אבל מה שמופיע פה זה שגם אם התכנית הזאת תאושר, לא ניתן יהיה להוציא היתר בנייה מכוחה ויהיה צורך בתכנית נוספת, תכנית חלוקה, לפני שניתן יהיה להוציא היתר בנייה.

בנימין ארביב: זה בעצם אומר שהשלב שעד הוצאת ההיתר יכול לקחת לא כמה חודשים אלא כמה שנים, כי התכנית לאיחוד וחלוקה עדיין לא הוגשה בכלל.

בנימין ארביב: בעניין הזה אנחנו מוצאים קושי להכניס את זה לחוק.

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים שזה יישאר במתווה וזה יהיה בכפוף לשיקול דעת.

וליד טאהא: מה המשמעות של הוצאה מהחוק?

בצלאל סמוטריץ': תכנית מפורטת.

יוראי להב-הרצנו: אפשר דוגמה של תכנית שנדרשת עוד תכנית?

וליד טאהא: תומר, תסביר מה המשמעות המשפטית כי בני מצליח לבלבל אותי.

תומר רוזנר: לא, דווקא הוא מאוד מדויק.

תומר רוזנר: בעיקרון, יש בהליך התכנון לעיתים נדרשת פעול קניינית לאיחוד כל החלקות הקיימות וחלוקתן מחדש למגרשים, כאשר עושים סדר בבעלויות של אותם מגרשים.

תומר רוזנר: זה נקרא "תכנית איחוד וחלוקה".

תומר רוזנר: מפרידים לצרכי ציבור, אומרים זה המגרש שלך וזה המגרש שלך, מה שקודם לא היה.

תומר רוזנר: זה נקרא תכנית איחוד וחלוקה.

תומר רוזנר: לעיתים קרובות עושים תכנון של המגרשים מבלי להתייחס לנושא הקניני, למי שייכת איזו קרקע, כי הנושא הזה הוא מאוד מורכב וכפי שנאמר הוא לוקח הרבה זמן.

תומר רוזנר: לכן, גם אם יש תכנית מפורטת, עדיין אי-אפשר להוציא את ההיתרים מכוחה, כאשר יש צורך בתכנית איחוד וחלוקה.

תומר רוזנר: במקרה אחר זה גם נקרא גם "תשריט חלוקה".

תומר רוזנר: זאת פעולה דומה שנעשית לאו דווקא במסגרת תכנית אבל זאת אותה מהות של פעולה.

תומר רוזנר: במתווה הקיים של שר הפנים, כפי שהוא קיים היום, תכנית מפורטת נחשבת כתכנית שאפשר לפעול לגביה לפי המתווה, גם אם עדיין נדרשת תכנית איחוד וחלוקה.

תומר רוזנר: זאת אומרת, המשמעות של מה שאמר מר ארביב, היא נסיגה בעצם מהמתווה הקיים.

תומר רוזנר: בעצם, תכניות מפורטות שיוגשו לא יקדמו את נושא החיבור לחשמל כי שמבקשים בהצעת החוק.

אורית סטרוק: בכלל לא כתוב מפורטת בנוסח - - -

תומר רוזנר: אלא תידרש תכנית נוספת, שכפי שנאמר, הכנתה תארך במקרה הטוב שנים מועטות ובמקרה הפחות טוב היא יכולה לקחת שנים רבות ואפילו עשור.

בצלאל סמוטריץ': תומר, למה בנוסח שהפצתם עכשיו הורדתם את המילה "מפורטת" שהופיעה בנוסח הקודם?

תומר רוזנר: זאת תכנית שאפשר להוציא מכוחה - - -

וליד טאהא: למה יש את הנסיגה הזאת?

וליד טאהא: מה קרה?

שלמה קרעי: ווליד, יש לי שאלה.

תומר רוזנר: המשמעות היא, שבמתווה הקיים רואים כתכנית שנדרשת כתכנית שעדיין אפשר להוציא לגביה את הצו ולחבר לחשמל.

תומר רוזנר: כאן מבוקש בעצם לחכות עד שתהיה תכנית איחוד וחלוקה או תשריט חלוקה, שזה הליך שעלול לקחת שנים ועצם הגשת התכנית לא תקדם את האפשרות לחבר.

תומר רוזנר: לשאלתו של חבר הכנסת סמוטריץ', אני רק אענה בקצרה.

תומר רוזנר: הנוסח המקובל בחוק התכנון והבנייה שמאפיין תכנית מפורטת, היא תכנית שניתן להוציא מכוחה היתרי בנייה ולכן השתמשנו בנוסח הזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל איך אפשר להוציא היתר בנייה בלי אישור איחוד וחלוקה?

אורית סטרוק: כי הם לא רוצים להוציא היתר בנייה, הם רק רוצים חיבור לחשמל.

בצלאל סמוטריץ': שנייה אורית, אני שואל את תומר.

תומר רוזנר: אם היתה נכתבת המילה תכנית מפורטת זה היה ברור וכך גם הפרשנות שניתנה, שבעצם מבטא את אותו דבר.

בצלאל סמוטריץ': את זה הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': בהינתן שאתה מגדיר תכנית שניתן להוציא מכוחה היתר בנייה ואם בלי איחוד וחלוקה אי-אפשר להוציא היתר בנייה?

תומר רוזנר: אם אנחנו נכתוב את המילה תכנית מפורטת בלי לפרט מה זה תכנית מפורטת בהקשר הזה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, שאלתי שאלה אחרת.

תומר רוזנר: המילה תכנית מפורטת לא מבהירה באמת באיזה עניין אנחנו עוסקים ואז היתה מתעוררת שאלה פרשנית מה היא תכנית מפורטת לעניין זה.

תומר רוזנר: להבנתי וכפי שהיה גם בנוסח הקודם של החוק, היו מפרשים את זה כתכנית שניתן להוציא מכוחה היתרי בנייה, או תכנית שנדרשת לגביה עדיין תכנית איחוד וחלוקה או תשריט חלוקה.

תומר רוזנר: זאת הפרשנות המקובלת ולכן אנחנו - - -

בצלאל סמוטריץ': זה לא הגדרות סותרות?

בצלאל סמוטריץ': אם יש תכנית איחוד וחלוקה - - -

וליד טאהא: חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל שאלות הבהרה.

וליד טאהא: אני מבין שאתה שואל שאלות ובכל זאת אני אומר לך שתכתוב את ההערות שלך ותרכז אותן לזכות דיבור.

וליד טאהא: אבל בינתיים - - -

בצלאל סמוטריץ': התחושה היא שאתם עושים משא ומתן ביניכם בתוך הקואליציה ואנחנו פה פיקטיביים.

בצלאל סמוטריץ': לא נתתם קובץ עקוב אחר שינויים - - -

וליד טאהא: חבר הכנסת סמוטריץ' אתה מוזמן לתמוך בחוק.

וליד טאהא: אנחנו הולכים להצביע.

בצלאל סמוטריץ': בשום אופן אני לא אצביע.

אורית סטרוק: אבל הוא משתדל - - -

וליד טאהא: יש לך עמדה עקרונית אבל אתה בא להקשות.

וליד טאהא: בסדר, לגיטימי, זכותך.

בצלאל סמוטריץ': יש לי כמה שאלות.

וליד טאהא: בני, שאלתי שאלה.

וליד טאהא: למה נסוגים מהעניין הזה?

וליד טאהא: מה קרה?

וליד טאהא: אתה מודה שהבקשה הזאת זה נושא חדש?

בנימין ארביב: לא, לא.

וליד טאהא: אין פה שום דבר חדש חוץ מהבקשה שלכם, נכון?

שלמה קרעי: כל הנוסח החדש שלכם זה נושא חדש.

בנימין ארביב: אני אדייק.

בנימין ארביב: כמו שתומר אמר, גם בנוסח המקורי שעבר בטרומית כתוב "תכנית מפורטת".

בנימין ארביב: לעמדתנו, אם היה כתוב "תכנית מפורטת" ספק רב אם ניתן היה להחיל את החוק הזה אם נדרשת תכנית נוספת לאיחוד וחלוקה.

בנימין ארביב: אני מזכיר שבנוסח הקיים של החוק אין את המילה תכנית מפורטת.

בנימין ארביב: יש שם ניסוח אחר, מעורפל קצת יותר.

בנימין ארביב: לכן מבחינתנו, התוספת הזאת היא תוספת לעומת הניסוח של החוק בטרומית.

בנימין ארביב: אנחנו מסכימים שזה מופיע במתווה.

וליד טאהא: תגיד, הניסוח של החוק בטרומית הוא תורה מסיני או קוראן?

בנימין ארביב: לא, לא, אני רק אומר - - -

וליד טאהא: אז נוסח של קריאה בטרומית.

וליד טאהא: למה אתה כל הזמן משווה.

וליד טאהא: מה יש שם?

וליד טאהא: תסביר את הסוגיה הספציפית.

וליד טאהא: אם הסוגיה פוגעת במהות החוק, אני דוחה אותה.

שלמה קרעי: ווליד, לפני שהוא מתחמק למה הוא שינו - - -

וליד טאהא: הוא לא מתחמק מכלום, הוא מסביר.

שלמה קרעי: רגע, כדאי שתעדכן עם השרה שקד כי בינתיים הם מכופפים אותה מאחורי הקלעים.

שלמה קרעי: אז תעשה הפסקה קצרה.

וליד טאהא: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

וליד טאהא: אתה מדבר עם איש מקצוע.

וליד טאהא: הוא לא נכנס לשטויות שלי ושלך וגם לא של השרה.

וליד טאהא: תן לו לדבר מקצועית, בבקשה.

בנימין ארביב: הבקשה של שרת הפנים שהמילים "לעניין זה" לא יופיעו בחוק עצמו אלא יישארו במתווה.

בנימין ארביב: זה לא אומר שלא ניתן יהיה לאפשר את זה.

בנימין ארביב: נמצא את הניסוח.

וליד טאהא: מי יודע שזה לא אומר?

וליד טאהא: אני למשל מבין את הבקשה שלך, הלך עלינו.

בנימין ארביב: לא, אז אנחנו מחדדים.

וליד טאהא: אז איך לא?

וליד טאהא: אתה מבין?

וליד טאהא: אתם טוענים לנושא חדש.

וליד טאהא: מאשימים אותנו ואתם טוענים לנושא חדש.

וליד טאהא: מישהו יודע להתנסח כי אנחנו צריכים להצביע על נוסח?

בנימין ארביב: אני לא חושב שיש בעיה בניסוח, אני רק רוצה להסביר את המהות עוד חצי דקה ברשותך.

בנימין ארביב: כמובן שכל הצו הזה הוא סמכות של שר הפנים.

בנימין ארביב: המשמעות היא ששר הפנים יוכל לשקול במסגרת שאר השיקולים שלו את העובדה האם התכנית שהוגשה ניתן להוציא מכוחה היתרי בנייה אחרי שהיא תאושר, או שיש צורך - - -

וליד טאהא: רגע, הוא צריך לשקול או שהוא צריך לראות שהתקיימו התנאים?

בנימין ארביב: כן.

בנימין ארביב: יש תנאים שנקבעו בחוק - - -

וליד טאהא: יש תכנית כוללנית מפורטת, ערבות.

וליד טאהא: אלו התנאים הקריטיים המהותיים.

וליד טאהא: הוא צריך לראות שהם התקיימו או שהוא צריך לשקול?

בנימין ארביב: לא, לא.

בנימין ארביב: זה תנאי סף.

בנימין ארביב: כל התנאים שנקבעו בחוק זה תנאי סף.

בנימין ארביב: גם אם התנאים האלה התקיימו, יש לו שיקול דעת.

בנימין ארביב: במסגרת שיקול הדעת של השר, הוא יבחן גם את השאלה האם להחיל את הצו גם אם יש צורך בתכנית נוספת לאיחוד וחלוקה, בהתחשב בפרק הזמן שנדרש לאישורה.

בנימין ארביב: זאת אומרת, הוא יוכל להגיד שהשיקול הזה מצדיק או לא מצדיק את מתן הצו.

בנימין ארביב: זאת אומרת, העובדה שגם אחרי שתאושר התכנית המאושרת לא ניתן יהיה להוציא היתרים מכוחה אלא תידרש נוספת של איחוד וחלוקה, זה שיקול שהשר ישקול אותו לפני מתן הצו.

בנימין ארביב: זאת הבקשה בהקשר הזה.

וליד טאהא: שהיא לא היתה קיימת.

בצלאל סמוטריץ': היתה קיימת.

בצלאל סמוטריץ': בנוסח שעבר בטרומית לא היה את זה.

אורית סטרוק: איזו חוצפה יש לך, בדיון לבקש בקשה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

אורית סטרוק: ככה הוא מציג את זה.

וליד טאהא: אני רק מבהיר כדי שאת תביני שהטענות על שינויים הם הפוכות.

וליד טאהא: זה בניגוד מוחלט למה שאת קפצת עליו.

אורית סטרוק: ממש לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': אם היית נותן לנו את נוסח עקוב אחר שינויים היה לנו יותר קל.

וליד טאהא: זה כבר הסביר היועץ המשפטי הרבה יותר מידי פעמים אז לא נחזור על זה.

יוראי מצלאוי: אתה אומר נסיגה ואני אסביר למה זה לא נסיגה.

יוראי מצלאוי: זה היה כתוב במתווה הקודם.

יוראי מצלאוי: כל מה שאנחנו מתנגדים אליו זה להכניס את האמירה הזאת לתוך החוק.

יוראי מצלאוי: היא תישאר במתווה כפי שהיה קודם.

וליד טאהא: לא, לא.

וליד טאהא: אם יש פה ניסיון לרוקן את החוק מתוכן, אני לא אתן יד.

וליד טאהא: לא משנה מה העמדה שלך, אבל אם יש פה ניסיון לרוקן את החוק מתוכן, אני לא נותן לזה יד.

יוראי מצלאוי: אני רק אולי אסביר את המשמעות.

יוראי מצלאוי: בגלל שזה עניין, כפי שהסביר בני, של שיקול דעת השר, אז אנחנו חושבים שנכון להשאיר את זה במסגרת המתווה כפי שהיה עד היום.

יוראי מצלאוי: זאת העמדה.

וליד טאהא: סיימת בני?

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: אני ממשיך.

בנימין ארביב: הערת ניסוח שדיברנו אתמול עם תומר.

בנימין ארביב: סעיף ב(2) כתוב "בעל עניין בקרקע".

בנימין ארביב: פירטו פה הוועדה המקומית, הרשות המקומית או מי שיש לו עניין בקרקע, צריך לכתוב גם בעל קרקע או למצוא את הניסוח המתאים.

בנימין ארביב: זאת הערת ניסוח, אני לא מתעכב על זה.

וליד טאהא: אתה רוצה להוסיף בעל קרקע על זה?

יוראי מצלאוי: כן, או להפנות ל-61א.

וליד טאהא: כלומר, לא מגיש ההיתר.

תומר רוזנר: לא, שגם בעל קרקע יכול להגיש.

תומר רוזנר: זה בסדר.

וליד טאהא: בסדר, הוא מרחיב את האופציות.

בנימין ארביב: בסעיף 1ב יש לנו מספר הערות.

בנימין ארביב: בנוסח שבפניכם כתוב "הוועדה המחוזית תחווה דעתה לעניין הבקשה בתוך 30 ימים מיום שנמסרה לה.

בנימין ארביב: לא חיוותה הוועדה המחוזית את דעתה עד תום המועד, יראו אותה כאילו המליצה לשר להיענות לבקשה".

בנימין ארביב: משרד הפנים מתנגד לאמירה הזאת.

בנימין ארביב: לכל היותר, אפשר לכתוב שאם לא המליצה בתוך המועד אז לא תידרש חוות דעתה וניתן יהיה להמשיך הלאה ללא.

בנימין ארביב: אבל להשמיט מהחוק את המילים "שאם לא" - - -

אורית סטרוק: מה, אתם מוכנים לכזה דבר, שאם היא לא ענתה אז - - -

וליד טאהא: תמשיך, דבר לוועדה.

וליד טאהא: דבר לוועדה ותמשיך.

שלמה קרעי: אתה רואה איך הוא יורד מהעץ, וואליד?

שלמה קרעי: אמרתי לך.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה ההבדל ביניהם?

וליד טאהא: דבר לוועדה ותמשיך.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה ההבדל?

וליד טאהא: אני אסביר לך לא הוא, תמשיך.

בנימין ארביב: דבר נוסף שתומר אמר אני רק חוזר ומדגיש את זה.

בנימין ארביב: ה-30 יום שכתובים כאן הם אחרי ה-45 יום שיש למתכנן המחוז ואחרי שפנו אליהם.

בנימין ארביב: זאת אומרת, כל סעיף 1ב הוא אחרי שמתקיים הסעיף הקודם.

בנימין ארביב: תומר אמר את זה.

וליד טאהא: זה נכון.

וליד טאהא: אתה אומר שבמקום המילים - - -

שלמה קרעי: וואליד, ההר הוליד עכבר.

שלמה קרעי: לא נשאר כלום וההתנגדות.

וליד טאהא: לא חשבתי שהוא צריך להוליד כלום.

וליד טאהא: מי שחשב, אז הוא מופתע, לא אני.

שלמה קרעי: לא אנחנו יצאנו בהצהרות, זה שקד יצאה בהצהרות.

וליד טאהא: אני לא ראיתי, בחיי לא ראיתי.

וליד טאהא: אולי תעביר לי את זה בהודעה כי לא ראיתי.

וליד טאהא: מה אתה מציע להחליף, בני?

בנימין ארביב: אני מציע למחוק - - - לפני זה שלושה דברים.

בנימין ארביב: במקום 30 יום לכתוב 45 יום.

וליד טאהא: שזה לעניין הבקשה בתוך - - -

בנימין ארביב: זה "הוועדה המחוזית תחווה דעתה לעניין הבקשה בתוך 45 יום.

וליד טאהא: קיבלת 45 יום.

בנימין ארביב: דבר שני.

בנימין ארביב: "לא חיוותה הוועדה המחוזית את דעתה", כל המשפט הזה יימחק.

וליד טאהא: מה יבוא במקומו?

בנימין ארביב: לכל היותר, אם היא לא חיוותה את דעתה, רשאי שר הפנים לחתום על הצו גם ללא התייחסות של הוועדה המחוזית, לכל היותר.

וליד טאהא: יש לי שאלה מקצועית, בני.

וליד טאהא: זה בסדר שוועדה לא תחווה דעתה שנתבקשה?

בנימין ארביב: לא, זה לא יקרה.

וליד טאהא: אז מה נעשה לה אם היא לא חיוותה את דעתה?

בנימין ארביב: כתוב פה שאם לא חיוותה דעתה יראו אותה כאילו המליצה.

וליד טאהא: עזוב מה כתוב פה.

וליד טאהא: מה אתה מציע כדי שהוועדה תכבד את המעמד ותיענה לפניות?

וליד טאהא: מה צריכים לעשות?

בנימין ארביב: חלפו 45 יום והיא לא התכנסה, אז מתקדמים הלאה.

בצלאל סמוטריץ': לנתק לה את החשמל.

וליד טאהא: אז עברו 45 יום והיא לא חיוותה את דעתה, הבקשה עוברת לשר?

אורית סטרוק: למה להגיש לה?

וליד טאהא: למה הגוף המקצועי שצריך לכוון את השר, כי השר לא יושב - - - את שמה לב שיש לך שני קריאות.

אורית סטרוק: כן, אני שמה לב.

וליד טאהא: אם תרצי להמשיך בדיון, בבקשה אל תחזרי על אותו סגנון.

אורית סטרוק: - - אתה רוצה לאשר או לא לאשר.

וליד טאהא: אז הוא בדיוק עושה לך את הצילום.

וליד טאהא: אני קורא אותך בפעם השלישית, בבקשה.

אורית סטרוק: בשביל מה צריכים את הוועדה המחוזית?

אורית סטרוק: לא צריכים אותה.

וליד טאהא: אני קורא לך בפעם השלישית, בבקשה.

וליד טאהא: יש לך את ההפקה, יש לך את הסרטון, יש לך את כל מה שרצית.

אורית סטרוק: - -

וליד טאהא: בבקשה, תני לנו להמשיך דיון ענייני.

וליד טאהא: תפני את האולם.

אורית סטרוק: טוב, לנשק לך את הרגליים גם.

אורית סטרוק: לא, לא, עכשיו את תקומי.

אורית סטרוק: בבקשה.

וליד טאהא: הוא עושה לך את הסרטון, מפיק לך אותו אבל לא לחתוך את מה שאני אומר.

אורית סטרוק: לא, לא צריך.

וליד טאהא: יש לך צוות הפה מעולה.

וליד טאהא: אבל לעניין לא הוספת הרבה לצערי.

שלמה קרעי: ההפקה שלך היא הכי טובה פה מכולם.

שלמה קרעי: אתה את כל הממשלה מסובב על האצבע הקטנה.

וליד טאהא: אני לא מסובב אף אחד.

וליד טאהא: אני רוצה זכות יסוד בסיסית לחבר את הבתים לחשמל.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה בעיקר לא רוצה כאן דיון.

בצלאל סמוטריץ': אתה בעיקר לא מוכן לשמוע הערות.

וליד טאהא: אם אתם חושבים שזה לסובב מישהו על האצבע, אוי ואבוי לערכים.

וליד טאהא: אוי ואבוי לערכים שלך ושלו ושל כל אחד שחושב כך.

בצלאל סמוטריץ': אתה בעיקר הופך את הוועדה הזאת לבדיחה כי אתה עושה מה שאתה רוצה.

וליד טאהא: אתה הופך את עצמך לבדיחה ואני לא מרשה לך לומר את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מקשיב להערות.

וליד טאהא: אתה מפנה ליושב-ראש הוועדה דברים שאתה לא צריך להפנות.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוכן להגיד לי הערה אחת שקיבלת?

וליד טאהא: אז בבקשה, תכבד את המעמד, תכבד גם את הדברים שאתה אומר.

בצלאל סמוטריץ': ווליד, הערה אחת שאני נתתי פה בשני דיונים ארוכים שהיינו, אחת שהתייחסת אליה ברצינות, שקלת אותה, שאתה נותן עליה תשובה.

וליד טאהא: לא נכון.

וליד טאהא: דווקא כל מה שדיברת קיבל התייחסות ממני, מהייעוץ המשפטי.

בצלאל סמוטריץ': לא נכון.

וליד טאהא: תשמע אם אתה חושב שאתה צריך להעיר ואני צריך לקבל - - -

בצלאל סמוטריץ': הדיון הזה בדיחה.

וליד טאהא: שאני אקבל את מה שאתה רוצה אז כן, התבדית.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שיהיה דיון ואתה לא תפעיל את זה כיושב-ראש לבד.

וליד טאהא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לך כבר כמה פעמים, תכו תלמדו - - -

וליד טאהא: בני, אתה חושב שזה בסדר מקצועית שוועדה לא תתייחס לבקשה שהוגשה אליה?

בנימין ארביב: לא, לגמרי.

וליד טאהא: תגיד לי מקצועית מה אתה חושב.

וליד טאהא: אני ואתה חושבים מקצועית.

בצלאל סמוטריץ': רק אתם חושבים מקצועית.

בנימין ארביב: אנחנו לגמרי מסכימים.

בנימין ארביב: אני לא חושב שזה יקרה שוועדה מחוזית לא תעביר את עמדתה לשר בתוך 45 יום מיום שפנו אליה.

בנימין ארביב: באמת אני לא חושב שזה יקרה ואם זה יקרה זה באמת לא בסדר.

בנימין ארביב: גם מנהל התכנון יעביר את ההנחיות במידת הצורך.

בנימין ארביב: אין על זה שום מחלוקת.

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים מה שאמרתי קודם, שלא יראו אותה כאילו המליצה.

בנימין ארביב: זאת אמירה שלדעתי גם - - -

וליד טאהא: לא נראה אותה כהמליצה, אז נראה אותה כלא המליצה?

בנימין ארביב: לא, לא תידרש עמדתה.

וליד טאהא: אבל איך?

וליד טאהא: היא הגוף שצריך להחליט שהצו עומד בקריטריונים של החוק.

בנימין ארביב: אפשר גם לא להגיד כלום.

בנימין ארביב: אפשר להגיד שהיא תידרש ותעביר את עמדתה תוך 45 ימים.

בנימין ארביב: כמו שאדוני אמר, חזקה שזה יקרה.

בנימין ארביב: אם זה לא יקרה, ברור שהדבר הזה לא אמור לקרות.

בנימין ארביב: זה לא קשור לשאלה מה קורה אם וכאשר היא לא תעביר את עמדתה באותו מקרה חריג ונדיר שספק אם יקרה.

וליד טאהא: אין לי בעיה לכתוב את ההיפך.

וליד טאהא: מבחינתי, לא חיוותה, היא לא מאשרת.

וליד טאהא: למה אני אומר את זה?

וליד טאהא: כדי באמת לכבד את החוק.

וליד טאהא: לא יכול להיות שוועדת תכנון שצריכה לומר לנו שמתקיימים התנאים לגבי עמידה בתנאים, יעברו 45 יום והיא לא תחווה את דעתה המקצועית בעניין.

וליד טאהא: באמת, אנחנו מכבדים את המחוקק או לא מכבדים את המחוקק?

בנימין ארביב: אני רק מקריא.

בנימין ארביב: יש מקומות אחרים בחוק שזה כתוב כך: "לא הועברה חוות דעת בתוך המועד, לא תידרש חוות הדעת".

זאב בנימין בגין: לשאלת היושב-ראש, כמה זמן התהליך הזה אורך בדרך כלל, כדי שנדע מה מקובל בשדה הזה של הפעולה?

בנימין ארביב: עד היום היו רק ארבעה צחווים.

וליד טאהא: אם נשפוט, בני בגין, על ההתנהלות התכנונית בחברה הערבית, זה יכול לארוך שנים.

זאב בנימין בגין: האם ניתן יהיה לעמוד בתנאי הזה באופן מעשי?

בנימין ארביב: אדוני שואל על התייחסות הוועדה המחוזית.

בנימין ארביב: אנחנו לא מכירים שום בעיה בהקשר הזה.

בנימין ארביב: אני לא חושב שוועדה מחוזית לא תעמוד ב-45 ימים.

בנימין ארביב: אני אומר את זה באופן ברור.

זאב בנימין בגין: זאת תשובה, תודה.

וליד טאהא: אז מה בכל זאת אנחנו אמורים לכתוב כדי שהמחוקק ירגיש שמישהו יכבד את החוק?

בנימין ארביב: אפשר להגיד שהשר יחליט ללא קבלת עמדתה או לא לכתוב כלום שזה גם בסדר.

וליד טאהא: תומר מציע, בני, שבעבור 45 ממסירת החומר לוועדה, אז פוסחים.

וליד טאהא: "לא חיוותה הוועדה המחוזית את דעתה עד תום המועד האמור, יראו אותה כאילו המליצה" אז לא יראו אותה כאילו המליצה ושר הפנים יחליט בבקשה שהוגשה לו.

תומר רוזנר: הוא מציע ששר הפנים יוכל להתקדם בתהליך בלי - - -

וליד טאהא: מוחקים את הסעיף - - -

תומר רוזנר: לא מוחקים.

תומר רוזנר: הוא רוצה להחליף את המילים "יראו אותה כאילו המליצה" בכך שלא יידרש השר לצורך בהמלצה שלה לשם קבלת החלטה.

וליד טאהא: בסדר, אתה עדיין רוצה לכבד את המחוקק, אני מבין.

בנימין ארביב: ההערה השלישית בסעיף הזה.

בנימין ארביב: הסעיף "שר הפנים יחליט בבקשה שהוגשה בתוך 60 ימים".

בנימין ארביב: שרת הפנים מבקשת להוריד את הסעיף הזה.

בנימין ארביב: אין מקום לקצוב לשר לוחות זמנים בחקיקה.

בנימין ארביב: השר יידרש לזה כמו כל נושא אחר.

וליד טאהא: זאת אומרת לא הוועדה תידרש ולא השר יידרש.

בנימין ארביב: אני לא יכול להגיד שאין דוגמאות בחקיקה שקוצבים לשר - - -

וליד טאהא: אני עברתי פה חוקים.

וליד טאהא: יש לי את כל הדוגמאות אתה לא צריך להביא לי כלום, אני מכיר.

בנימין ארביב: אנחנו מכירים.

וליד טאהא: אני מכיר גם סנקציות, אני מכיר הרבה דברים.

וליד טאהא: אבל אני שואל, כמה 60? 90?

וליד טאהא: 120?

וליד טאהא: כמה רוצה השר כדי שיחליט?

בנימין ארביב: שוב, אני כאן כרגע מייצג את עמדת שרת הפנים.

בנימין ארביב: שרת הפנים מבקשת להשמיט את המשפט האחרון.

וליד טאהא: להשמיט לגמרי?

בנימין ארביב: כן.

וליד טאהא: אוקי, יש לך עוד הערות?

בנימין ארביב: אני ממשיך לסעיף הבא.

בנימין ארביב: אני עובר לסעיף קטן 1ג.

וליד טאהא: אנחנו כותבים הערות ולא משמיטים כלום.

וליד טאהא: בסדר, רעות?

בנימין ארביב: הבקשה על-ידי מי שרשאי להגיש בקשה להיתר.

בנימין ארביב: כאן אנחנו נבקש להוסיף - - -

בצלאל סמוטריץ': איך זה אפשר בלי איחוד וחלוקה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מצליח להבין.

בנימין ארביב: כבר משרד האוצר ירחיב בעניין הזה, אבל מי שרשאי להגיש בקשה להיתר, זה מדבר על זהות מי שרשאי להגיש בקשה לחיבור.

בנימין ארביב: זאת אומרת, מבחינתנו בהתאם לתקנות הרישוי, זה גם בנוסח שכתוב פה, זה בעל זכות במקרקעין או מי שרשאי להירשם כבעל זכות במקרקעין ולא משהו מעבר לזה.

בנימין ארביב: כבר חברי ממשרד האוצר ירחיב בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': תסבירו איך אפשר בלי תכנית איחוד וחלוקה.

בנימין ארביב: לא, אי-אפשר להגיש בקשה להיתר ללא איחוד וחלוקה.

בצלאל סמוטריץ': אבל קודם היה פה דיון בשאלה האם תכנית איחוד וחלוקה מעכבת, נחשבת שצריך תכנית נוספת או לא?

בנימין ארביב: אמרנו את עמדתנו.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שאמרת בסעיף 1ג(א) - - -

וליד טאהא: רגע, אפשר להגיש תכנית ללא איחוד וחלוקה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': בקשה להיתר אי-אפשר.

וליד טאהא: לא, לא, תכנית מפורטת.

תומר רוזנר: כן, כן.

וליד טאהא: רגע, שנייה.

וליד טאהא: אם מנהל התכנון הסכים שאלו הם התנאים אז למה עכשיו להכניס סעיף חדש?

בנימין ארביב: הפסקה הראשונה פה עוסקת בזהות מי שרשאי להגיש בקשה לחיבור, מי זה.

בנימין ארביב: לא כל אחד רשאי להגיש בקשה לחיבור, צריך שיהיה לו איזה מעמד.

בנימין ארביב: המעמד שהחוק מציע פה זה שמי שרשאי לבקש את החיבור זה אותו אחד - - -

בצלאל סמוטריץ': זאת הצעה שאתם כתבתם או הוועדה כתבה?

בנימין ארביב: הוועדה כתבה.

בנימין ארביב: אנחנו מנסים לדייק.

וליד טאהא: איזה סעיף?

תומר רוזנר: 1ג(א)(1).

בצלאל סמוטריץ': אם לא שמת לב, היושב-ראש, תומר דפק אותך בסעיף הזה.

וליד טאהא: הבקשה הוגשה על-ידי מי שרשאי להגיש בקשה להיתר לגבי המבנה?

בנימין ארביב: כן.

בנימין ארביב: אנחנו מסבירים מה כתוב פה.

בנימין ארביב: אנחנו מבהירים מה כתוב פה ומשרד האוצר ישלים.

בנימין ארביב: מי שרשאי להגיש בקשה להיתר לפי תקנות הרישוי, תקנה 26, זה בעל זכות במקרקעין.

בנימין ארביב: מבחינתנו בעל זכות במקרקעין גם בתקנות הרישוי וגם כאן זה או מי שרשום בפנקסי המקרקעין או מי שרשאי להירשם בפנקסי המקרקעין כמו זכות חוזית או כמו יורשים.

בנימין ארביב: אבל מי שאין לו מעמד כזה לא יכול להגיש בקשה להיתר וגם הוא לא יוכל להגיש את הבקשה לחיבור.

עמית שטאובר: אני סגן היועץ המשפטי במשרד האוצר.

עמית שטאובר: אנחנו כמובן רוצים להקטין את החשש והבנתי שגם היושב-ראש דיבר על זה בדיונים הקודמים, שיהיה כאן חיבור שנבנו על קרקע מדינה או מקרקעי ציבור אחרים.

עמית שטאובר: לאור העובדה שיש אי אלו שינויים בין הצעת הנוסח של הצעת החוק שעכשיו מונחת לבין הצעת החוק שעברה בטרומית, אז אנחנו רוצים לדייק.

עמית שטאובר: בסעיף הזה, אותו סעיף שבני דיבר עליו, "הבקשה הוגשה על-ידי", זה צריך להיות מישהו בעל זכות במקרקעין וקיבל את הסכמת הבעלים.

עמית שטאובר: אנחנו נמצאים בשלב תכנוני מאוד מאוד מוקדם.

עמית שטאובר: כמו שנאמר כאן, אין עדיין איחוד וחלוקה וזה שלב הגשת התכנית.

עמית שטאובר: אנחנו רוצים לצמצם ולוודא שכמובן אין בנייה על מקרקעי ציבור.

וליד טאהא: אבל אתה מבין מה זה אומר לגבי החברה הערבית?

וליד טאהא: אתה הולך לחפש בעלים בקבר אולי.

עמית שטאובר: אנחנו לא מחדשים משהו.

וליד טאהא: יש הבדל בין מגיש הבקשה להיתר.

וליד טאהא: מגיש הבקשה להיתר הוא זה שיש לו זכות לבנות.

וליד טאהא: מה הקשר לבעלות על המקרקעין?

וליד טאהא: ברור, אם זה מנהל או לא, אז הוועדה לא תיתן אישור.

עמית שטאובר: לפי מה שאני מכיר, היום המתווה דורש הוכחת בעלות ודורש הסכמת בעלים.

עמית שטאובר: לכן, אם מעגנים בחקיקה את המתווה אז צריך ללכת - - -

וליד טאהא: כן, אבל הוא לא בא למצוא פתרון לבעיות של החברה הערבית, המתווה הקיים.

וליד טאהא: על כן אף אחד לא ישתמש בו.

וליד טאהא: מה אני טוען?

וליד טאהא: אם אתה לא מבין את הבעיות שלי, אתה גם לא תדע לתת לי פתרונות.

וליד טאהא: יש מגיש הבקשה להיתר שזה בעל הבית, בעל הדירה.

וליד טאהא: אז מה הקשר של בעלות על הקרקע, עם כל הבעיות של הבעלויות על הקרקע בחברה הערבית?

עמית שטאובר: כמו שאתה שם לב, אני לא מעיר לגבי החלק התכנוני שקשור לחיבור לחשמל.

עמית שטאובר: אבל בסוף יש מציאות פיזית.

עמית שטאובר: נאמר לי גם על-ידי חבריי שבדיונים הקודמים היושב-ראש הבהיר שאין שום כוונה לחבר מבנה שמחזיק בו מישהו שלא כדין.

עמית שטאובר: לכן חשוב מאוד, המתווה היום כולל הסכמת בעלים.

עמית שטאובר: הוא כולל, זה לא משהו שאני ממציא וזה לא שמשרד האוצר מגיע עם משהו חדש.

עמית שטאובר: המתווה כולל צורך בחתימה על הסכמת בעלים.

עמית שטאובר: גם תקנות הרישוי, תומר מכיר את זה.

עמית שטאובר: רק בלילה עבדנו על הדברים האלה וכמובן שהייתי מעדכן גם אותך וגם את תומר.

עמית שטאובר: גם היום בתקנות הרישוי, סעיף 36 דורש הסכמת בעלים ודורש גם לאפשר לבעלים להתנגד.

עמית שטאובר: אין שום בעיה וכך גם הבנתי את הדברים ונראה שכך חבריי האחרים הבינו את הדברים, גם ברמ"י וגם במנהל התכנון, שכמובן לא היתה כאן שום כוונה לתת לחבר לחשמל קרקע שהיא מקרקעי ישראל.

וליד טאהא: אז אתה יכול להכניס סעיף ברור בעניין הזה, ששטח מריבה על הקרקע, בין אם זה רמ"י או כל גוף אחר, זה יוחרג.

וליד טאהא: הסעיף הזה יכול לנטרל את כל הסיור.

עמית שטאובר: אנחנו לא באנו לנטרל.

וליד טאהא: אז יופי, אז אתה יכול להכניס את הסעיף שמדבר על הבעיה הספציפית הזאת.

עמית שטאובר: אז בדיוק לכיוון שאתה הולך, בגלל שמבחינתנו זה חוק תכנוני באופיו אבל בסוף יש גם מציאות פיזית, אנחנו נרצה סעיף שמירת דינים, שכמובן מציין שאין בחוק הזה כדי ליצור איזו זכות קניינית חדשה.

עמית שטאובר: כמובן שהוא לא גורע מזכויות המדינה לפי חוק מקרקעי ישראל או כל דין אחר שחל על מקרקעי ציבור.

עמית שטאובר: זה הכיוון.

עמית שטאובר: בעניין של הגשת הבקשה להיתר, מה שכתוב עכשיו לא מספיק.

עמית שטאובר: צריך להסביר בצורה מפורשת שיש כאן הסכמת בעלים.

וליד טאהא: אפשר להעביר את זה בקריאות הבאות, זאת לא בעיה.

עמית שטאובר: נאמר לי מראש שזאת היתה הכוונה של היושב-ראש.

וליד טאהא: אמרתי ואני חוזר ואומר.

וליד טאהא: להוציא את הפוליטיקאים שבאים לספר סיפורים, לא משנה אם הם מהקואליציה או האופוזיציה, אני נצמד לעיקרון התכנון.

וליד טאהא: כוללנית מפורטת והתחייבות האזרח לשלם את ההיטלים.

וליד טאהא: כל השאר פוליטיקה זולה.

וליד טאהא: איך עושים את זה בתוכו?

וליד טאהא: שומרים על המהות ומכניסים כל סעיף שצריך.

וליד טאהא: אבל לא הופכים כל אות, מספר ומילה לסוגיה פוליטית.

עמית שטאובר: אז אנחנו צמצמנו את ההערות שלנו.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי, מה שאתה מסכים הוא מקצועי ומה שלא אתה לא מסכים הוא פוליטי?

וליד טאהא: נכון.

בצלאל סמוטריץ': גם את נושא הפכת לבדיחה.

וליד טאהא: לגמרי נכון.

בצלאל סמוטריץ': היה שלושה חודשים, הפכת לשישה.

וליד טאהא: אתה מתחיל להיות פרשן טוב, אז אולי תהפוך מפוליטיקאי לפרשן.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא לא יעשה את המאמצים - - -

וליד טאהא: כי הכישורים של הפרשנות שלך הרבה יותר טובים.

בצלאל סמוטריץ': - -

וליד טאהא: בדרג המקצועי, מישהו רוצה להוסיף?

רוסלאן עותמאן: הערה קטנה.

בנימין ארביב: לא סיימתי.

בנימין ארביב: יש עוד הרבה.

וליד טאהא: בני, מה איתך היום?

וליד טאהא: אתה נסוג מכל מה שהסכמת בעבר.

בנימין ארביב: חס וחלילה.

בנימין ארביב: אני אעשה את זה יותר מהר, ברשותך.

בנימין ארביב: בסעיף קטן א(2), "המבקש התחייב כי יגיש בקשה בתוך 6 חודשים".

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים שזה יישאר 3 חודשים כמו שהיה במתווה.

וליד טאהא: מה ההבדל?

וליד טאהא: אני אין לי בעיה, מה ההבדל?

בצלאל סמוטריץ': מי שעשה את התיקון.

וליד טאהא: אמרתי וחזרתי על זה אלף פעם, שיש כאלה שנלחמים על אות ומספר והתכוונתי כמובן.

וליד טאהא: מה ההבדל שלושה או שישה?

בצלאל סמוטריץ': מי ששינה משלושה לשישה שיסביר מה ההבדל.

וליד טאהא: שיסביר.

בצלאל סמוטריץ': לא, אתה שינית.

בצלאל סמוטריץ': בטרומית היה שלושה.

וליד טאהא: מי הכניס בטרומית?

בצלאל סמוטריץ': לא יודע.

וליד טאהא: אז אתה לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אז תסביר לנו מה ההבדל בין שלושה לשישה?

וליד טאהא: בני, אני אוהב את המקצועיות שלך.

וליד טאהא: מה ההבדל?

בנימין ארביב: אני אסביר.

בנימין ארביב: זה היה גם במתווה וגם במצבים.

בנימין ארביב: זה גם בהמשך למשפט שאני אגיע אליו.

בנימין ארביב: רוצים להראות שהכוונה היא רצינית.

בנימין ארביב: הממשלה באה לקראת ומחברת באופן - - -

וליד טאהא: כוונה רצינית.

וליד טאהא: במקום אחד לא רוצים לציין שום יום כי שם לא רוצים לחבר.

וליד טאהא: אבל פה בוא נראה איך רוצים להראות כוונות רציניות.

וליד טאהא: תמשיך.

בנימין ארביב: בסדר.

בנימין ארביב: אז הבקשה היא שזה יהיה שלושה חודשים.

בנימין ארביב: בסיפה, בהמשך גם לשאלתו של חבר הכנת בגין, "יפעל להוצאת ההיתר כאמור בתוך שנה מיום אישור ככל שהדבר בשליטתו וישקיע את מירב המאמצים".

בנימין ארביב: שוב, האמירה הזאת - - -

וליד טאהא: שלושה חודשים לאיזה עניין, תומר?

תומר רוזנר: להגשת הבקשה להיתר.

רעות בינג: מיום שאושרה התכנית.

וליד טאהא: רק הגשת הבקשה או הוצאת ההיתר?

רעות בינג: יש כאן שני מועדים.

רעות בינג: אחד מתייחס להגשת הבקשה והשני להוצאת ההיתר.

וליד טאהא: אז 3 חודשים כדי שיגיש בקשה?

תומר רוזנר: זה מה שאתם ביקשתם בישיבה הקודמת.

וליד טאהא: זה מוגזם.

וליד טאהא: מספיק לו 4 חודשים.

תומר רוזנר: ולגבי הוצאת ההיתר, מה שתלוי בו?

וליד טאהא: הוצאת ההיתר כדי לגמור עם כל התהליכים?

תומר רוזנר: כן, מה שתלוי בו כמובן.

וליד טאהא: לגמור עם התהליכים, כמה זמן מופיע?

בצלאל סמוטריץ': מה זה מה שתלוי בו.

בצלאל סמוטריץ': מי יחליט מה תלוי בו ומה לא תלוי בו?

תומר רוזנר: במתווה מופיע חצי שנה וכאן מופיע שנה.

וליד טאהא: במתווה, כלשון בני בקריאה הטרומית?

תומר רוזנר: זה לא מופיע בקריאה הטרומית.

בנימין ארביב: בקריאה טרומית זה לא.

בנימין ארביב: זה מופיע בצווים ובמתווה.

בנימין ארביב: ברישה במקום - - -

וליד טאהא: 6 חודשים מספיקים להוצאת היתר?

תומר רוזנר: חד משמעית לא.

בנימין ארביב: לא, אבל אנחנו חושבים שאין צורך לכתוב את זה בחוק.

בנימין ארביב: אין נפקות לאמירה - - -

וליד טאהא: אבל נכתב במתווה, אז אתה רוצה למחוק מהמתווה?

בנימין ארביב: זה גם יחסוך את הקונפליקט בהקשר הזה.

וליד טאהא: מה, אתה רוצה להשאיר את זה פתוח?

וליד טאהא: מה, לא ישלים בזמן קצוב?

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: עוד מעט נגיע לחילוט הערבות אם הוא לא ישלם.

בנימין ארביב: הוא הגיש בקשה להיתר, הוא ממתין להחלטה בבקשה ולפירוט החיובים ואם הוא לא ישלם את זה יחלטו לו את הערבות.

בנימין ארביב: זה הסעיף הבא.

בנימין ארביב: אם הוא לא ישלם את פירוט החיובים - - -

וליד טאהא: אז מתי הוא צריך לשלם?

וליד טאהא: כשהוא מגיש בקשה להיתר.

בנימין ארביב: יש שני מצבים שיחלטו לו את הערבות.

בנימין ארביב: או שהוא לא הגיש בקשה להיתר - - -

וליד טאהא: אחרי שהסתיימה התקופה.

בנימין ארביב: השלושה חודשים.

וליד טאהא: 4 חודשים, אוקי.

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים שלושה.

וליד טאהא: שמעתי אותך, אז 4 חודשים.

בנימין ארביב: לא אני מחליט, אתם מחליטים.

וליד טאהא: בסדר.

בנימין ארביב: המצב השני שיחלטו לו את הערבות, שגם אם הוא הגיש בקשה להיתר במועד ופירטו לו את החיובים שכבר נגיע אליהם והוא לא שילם את פירוט החיובים, גם פה יש פער.

בנימין ארביב: אם כתבתם 6 חודשים ואנחנו מבקשים שגם שם זה יהיה 3 חודשים.

וליד טאהא: הוצאת היתר בשלושה חודשים?

בנימין ארביב: לא, לא, תשלום החיובים מרגע שהומצאה לו דרישת תשלום.

בנימין ארביב: זאת אומרת, הוא הגיש בקשה להיתר.

בנימין ארביב: רשות הרישוי דנה בה, החליטה בה ופירטה לו את החיובים, היטל השבחה, אגרות בנייה, מה שצריך לפי החוק, לפי 145ד'.

זאב בנימין בגין: מתי החילוט, בני?

בנימין ארביב: החילוט זה אם הוא לא משלם את החיובים.

בנימין ארביב: יחלטו לו את הערבות אם הוא לא ישלם.

זאב בנימין בגין: זה לא בנוסח.

בנימין ארביב: זה ב-3, עוד מעט נגיע.

זאב בנימין בגין: שם כתוב ניתן לחלט.

בנימין ארביב: "תהא", זאת ההערה הנוספת.

וליד טאהא: יחלטו לו, מה זה ניתן.

זאב בנימין בגין: זה מה שכתוב.

בנימין ארביב: אדוני היושב-ראש, אני אגיע לפי הסדר.

בנימין ארביב: לפסקה 2 יש לנו שתי הערות, כמו שאמרתי.

וליד טאהא: כן, יש לך 3 חודשים ו-3 חודשים, שמענו אותך.

בנימין ארביב: ב-2 זה 3 חודשים.

בנימין ארביב: בסיפה, אם זה יישאר בחוק, במקום שנה זה יהיה חצי שנה אבל ספק אם בכלל זה צריך להישאר בחוק.

בנימין ארביב: אני עובר לפסקה 3.

וליד טאהא: אתה אומר להוציא אותו מהחוק ולהשאיר אותו בצו.

בנימין ארביב: בצווים, במתווה.

בנימין ארביב: בדרך-כלל המחוקק לא אומר הצהרות כאלה.

וליד טאהא: בחוק זה לא יותר חזק?

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: אם היה לזה שיניים אין שום בעיה אבל מה המשמעות של האמירה הזאת?

בנימין ארביב: אין חילוט ערבות בהקשר הזה.

בנימין ארביב: גם לא כל-כך ברור מה זה בשליטתו, מה זה מאמצים.

וליד טאהא: אתה מסכים איתו?

תומר רוזנר: נוריד את זה מהחלק השני, אין בעיה.

תומר רוזנר: אפשר להוריד את זה.

תומר רוזנר: אני חושב שזה נכון כן לדרוש ממנו הצהרה - - -

בנימין ארביב: מאוד חשוב שזה יהיה בצווים אבל אני לא בטוח שהמקום של זה בחקיקה ראשית.

בנימין ארביב: מבחינתנו להשאיר ברישה במקום 3 יהיה 6 והסיפה פשוט למחוק אותה.

בנימין ארביב: זה ייקבע במתווה ובצווים.

תומר רוזנר: יש כוונה להוציא מתווה נוסף עכשיו?

בנימין ארביב: המתווה מאוד ידולל כי הרוב ייקבע בחוק.

תומר רוזנר: כדאי שתראה את המתווה.

וליד טאהא: ברור.

וליד טאהא: אם מישהו חושב על מתווה הוא צריך להיות על השולחן.

בנימין ארביב: בסדר, אנחנו אומרים הכול על השולחן.

בנימין ארביב: כבר נגיע לצווים השיפוטיים.

וליד טאהא: אתה יודע, הנוסח הזה פורסם שבוע שעבר ובאים בטענות.

וליד טאהא: מדברים הרבה על מתווה שאיננו אז איך יכול להיות?

בנימין ארביב: לא, לא.

בנימין ארביב: אנחנו אומרים הכול פה.

בנימין ארביב: נפתח את הכול, כבר אני אגיע.

בנימין ארביב: הפסקה הבאה: "המבקש צירף ערבות", יש לנו מספר הערות.

וליד טאהא: כמה זמן אתה עוד צריך?

בנימין ארביב: בערך 10 דקות.

וליד טאהא: אני צריך זמן לתיקונים כדי להצביע ולוקח לך הרבה מאוד זמן, תתקדם.

בנימין ארביב: אני אשתדל למהר.

בנימין ארביב: פסקה 3: "המבקש צירף לבקשתו ערבות בנקאית לטובת הוועדה המקומית להבטחת תשלום החיובים כמשמעותם ב-45(ד)(1)".

בנימין ארביב: זאת הערת נוסח אבל היא הערה חשובה.

בנימין ארביב: הבטחת תשלום החיובים שהוא היה חב בהם לו ניתן היתר למבנה שלגביו מבוקש החיבור.

בנימין ארביב: אני מניח שזאת היתה הכוונה.

בצלאל סמוטריץ': זה היה הנוסח בטרומית.

בנימין ארביב: אבל זה פשוט דיוק חשוב מבחינת הנוסח.

בצלאל סמוטריץ': רגע, איפה תשלומים נניח לרשות מקרקעי ישראל?

בצלאל סמוטריץ': דמי שימוש עבר וכדומה.

וליד טאהא: תמשיך, בני.

בנימין ארביב: זה מה שהוא הבהיר, שאין בנייה על מקרקעי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול להבהיר.

וליד טאהא: סליחה, אל תענה לו, תמשיך.

בנימין ארביב: "לעניין הערכת שיעור החייבים כאמור, יראו את התכנית שהוצעה ואת תאריך הגשתה כתכנית שאושרה במועד האמור".

בנימין ארביב: הם מבקשים לתקן.

בנימין ארביב: שוב, אני לא חושב שיש על זה מחלוקת.

בנימין ארביב: לעניין הערכת היטל השבחה זה רלוונטי.

בנימין ארביב: אז לעניין הערכת היטלה השבחה כאמור, יראו את התכנית אבל לעניין שאר החיובים זה כמו שאמרתי קודם, החיובים יהיו "לו ניתן ההיתר".

בנימין ארביב: זה תיקון טכני אבל הוא חשוב בנוסח.

בצלאל סמוטריץ': אתם יכולים להסביר את ההערה הזאת?

בצלאל סמוטריץ': שאלתי פעם קודמת על מס שבח.

בצלאל סמוטריץ': מה בסיס החישוב?

בצלאל סמוטריץ': סליחה, על היטל השבחה.

וליד טאהא: לא, לא נחזור לזה.

וליד טאהא: הוא ישלם את מה שמשלם כל אזרח שמוציא היתר לפי טופס 4, נקודה.

וליד טאהא: שום דבר אחר לא.

בנימין ארביב: לפי סעיף 145.

וליד טאהא: מי שיש לו טענות עליו בעניין אחר מוזמן לגשת לתביעה נגדו, אבל בעניין הזה ספציפית לצורך חיבור לחשמל זה היטלים שמשלם אדם שמוציא היתר לבנייה.

וליד טאהא: בבקשה בני.

בנימין ארביב: נכון.

בנימין ארביב: וההיטלים האלה מפורטים בסעיף 145 (ד)(1) וזאת ההפניה.

בצלאל סמוטריץ': אז לא הבנתי את ההערה השנייה שלך.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה לנסות מהנוסח שפה ומה המשמעות של זה?

בנימין ארביב: מה שכתוב פה, "לעניין הערכת שיעור החיובים כאמור, יראו את התכנית שהוצעה ואת תאריך הגשתה כתכנית שהוגשה במועד האמור".

בנימין ארביב: זה לא לעניין הערכת החיובים, זה לעניין הערכת היטל השבחה, כי רק לעניין - - -

תומר רוזנר: היטלי הפיתוח לא תלויים בהגשת התכנית.

בצלאל סמוטריץ': מה זה המועד האמור?

בצלאל סמוטריץ': כתוב "יראו את התכנית שהוצעה ואת תאריך הגשתה כתכנית שאושרה במועד האמור".

תומר רוזנר: במועד הגשתה.

תומר רוזנר: עושים פה פיקציה, אוקי?

תומר רוזנר: כשאתה מוציא היתר בנייה אתה משלם את היטל ההשבחה לפי מועד התכנית האחרונה שאושרה באותו מקום.

תומר רוזנר: פה אין תכנית שאושרה אלא התכנית עדיין מוצעת, אבל הם עושים פיקציה כאילו רואים אותה כתכנית שאושרה באותו מועד שהגישו אותה לצורך חישוב היטל ההשבחה.

בצלאל סמוטריץ': מי מרוויח מזה?

תומר רוזנר: זה יכול להיות ככה ויכול להיות ככה.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': זה בדרך-כלל תכנית משביחה.

תומר רוזנר: אם היא משביחה, אז היא משביחה.

וליד טאהא: תמשיך בני.

וליד טאהא: לא נותר לנו הרבה זמן, תמשיך.

בנימין ארביב: הערה נוספת: הערבות תהא ניתנת לחילוט.

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים לתקן.

בנימין ארביב: זה לא תהא ניתנת לחילוט, הערבות תחולט.

בנימין ארביב: זה מה שכתוב בצווים.

בנימין ארביב: אין פה שיקול דעת אם לחלט.

בצלאל סמוטריץ': משרד האוצר, אתה מוכן להסביר את הפיקציה הזאת של היטל השבחה.

בנימין ארביב: לא, זאת לא פיקציה.

בצלאל סמוטריץ': תומר קרא לזה פיקציה.

תומר רוזנר: זאת פיקציה.

בנימין ארביב: לא, זה פיקציה במובן - - -

קריאה: ברגע שאתה מחוקק את זה, כנראה שזאת לא פיקציה.

בנימין ארביב: אני רק אסביר לחבר הכנסת סמוטריץ'.

בנימין ארביב: זה מופיע גם בצווים וגם במתווה.

בנימין ארביב: כיוון שצריך לתת ערבות, צריך לחשב את שיעור הערבות.

בנימין ארביב: עיקר החבות זה היטל השבחה.

בנימין ארביב: יש גם אגרות בנייה והיטלים כי זה חלק מהחיובים אבל בעיקר זה היטל השבחה.

בנימין ארביב: איך לחשב היטל השבחה על תכנית שלא מאושרת?

בנימין ארביב: היטל השבחה לפי החוק, מחשבים את עליית ערך הקרקע בין תכנית קודמת לתכנית מאושרת.

בנימין ארביב: אז אומרים שיראו את התכנית המוצעת כאילו היא אושרה.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה התכנית הקודמת?

בנימין ארביב: המצב התכנוני הקיים.

תומר רוזנר: המצב הקיים.

בצלאל סמוטריץ': נניח שהיתה קרקע בייעוד חקלאי ועכשיו הפכת אותה לייעוד למגורים.

תומר רוזנר: אז הוא ישלם את ההפרש.

בצלאל סמוטריץ': הוא ישלם את עליית שווה הקרקע מחקלאות למגורים, כאילו התכנית של המגורים כבר אושרה.

תומר רוזנר: נכון.

בנימין ארביב: זה גם מופיע בצווים.

וליד טאהא: תתקדם בני.

בנימין ארביב: "הערבות תהא ניתנת לחילוט".

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים שהערבות תחולט ולא ניתנת לחילוט כי אין פה שיקול דעת.

וליד טאהא: איפה זה מופיע?

רעות בינג: ב-3 לקראת סוף הפסקה.

וליד טאהא: נכון, תחולט.

וליד טאהא: זה מה שהתכוון תומר אבל הוא עשה את מה שאתה עשית בניסוח שלך הקודם.

בנימין ארביב: מתי הערבות תחולט?

תומר רוזנר: אם יש נסיבות אישיות שצריך להחשב בהן - - -

וליד טאהא: הוא רוצה היתר, הוא צריך לשלם.

רם בן ברק: תומר, היום יש פטורים סוציאליים כאלה?

תומר רוזנר: זה לא סוציאליים.

וליד טאהא: בסדר, מותר לתומר.

תומר רוזנר: היתה רעידת אדמה ועכשיו אי-אפשר.

וליד טאהא: אנחנו יודעים שיש מקומות שאסור להעיר בהם, אבל כנראה אנחנו לא מצייתים.

וליד טאהא: כן, בני.

בנימין ארביב: מתי הערבות תחולט?

בנימין ארביב: כתוב פה "אם המבקש לא יגיש בקשה להיתר כאמור בפסקת משנה 2".

בנימין ארביב: זה מצב אחד.

בנימין ארביב: שוב, אני מזכיר שפסקת משנה 2 מדברת על 6 חודשים ואנחנו מבקשים 3 חודשים.

בנימין ארביב: קרי, אם הוא לא יגיש בקשה להיתר בתוך 3 חודשים ממועד אישור התכנית אז יחלטו לו את הערבות.

בנימין ארביב: זה המצב הראשון.

בנימין ארביב: המצב השני, או לא ישלם את מלוא החיובים לפי דרישה שתומצא לו בקשר עם מתן ההיתר בתוך 6 חודשים ממועד הוצאתה".

בנימין ארביב: גם פה אנחנו מבקשים, כמו שהיה בטרומית, בתוך 3 חודשים ממועד הוצאתה.

בנימין ארביב: אין סיבה לתת יותר מ-3 חודשים בשני המצבים.

וליד טאהא: אני חושב שפה צריך לתת 120 יום בשני המקרים.

תומר רוזנר: 4 חודשים?

וליד טאהא: כן.

בנימין ארביב: אני עובר להערה האחרונה.

בנימין ארביב: "הערבות תאושר למבקש אם שילם את החיובים במועד האמור כשהתכנית שהוצעה או הבקשה להיתר לא אושרו".

בנימין ארביב: פה בעצם נכתבו שלושה מצבים.

בנימין ארביב: המצב הראשון: אם שילם את החיובים במועד האמור, זה בסדר גמור.

בנימין ארביב: ברור שבמצב כזה יחזירו לו את הערבות.

וליד טאהא: זה 120 יום.

בנימין ארביב: אם הוא שילם, אז כמובן שיחזירו לו.

בנימין ארביב: המצב השני והשלישי.

בנימין ארביב: או שהתכנית שהוצעה או הבקשה להיתר לא אושרו.

בנימין ארביב: אנחנו מתנגדים למה שכתוב פה.

בנימין ארביב: כמובן שהערבות תושב רק אם החיבור נותק.

בנימין ארביב: זאת אומרת, אם הבקשה להיתר או התכנית - - -

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אתה אומר שגם אם התכניות נדחו והוא התחבר לחשמל, אין קשר, לא צריך להחזיר לו.

וליד טאהא: נכון?

וליד טאהא: גם אם לא הוציא היתר.

וליד טאהא: תקשיב מה אני אומר.

וליד טאהא: הוא משלם עבור ההיתר, לא עבור החיבור לחשמל.

וליד טאהא: אתה אל תבלבל וגם בני לא יבלבל.

וליד טאהא: הוא ישלם עבור ההיתר.

וליד טאהא: אז מדינת ישראל עד עכשיו הענישה אותו גם בחיבור החשמל בגלל ההיתר.

וליד טאהא: אז הוא ישלם על ההיתר.

וליד טאהא: אתה אומר, בני, שאתה לא נותן לו היתר כי לא הגעת לשלב הזה ובכל זאת הוא ישלם את מלוא הסכום עבור ההיטל.

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: מה שאני אומר זה דבר אחד פשוט.

בנימין ארביב: כל החוק הזה מאפשר חיבור לחשמל אם הוגשה תכנית.

וליד טאהא: את זה הבנו.

וליד טאהא: מתי הוא משלם?

וליד טאהא: רגע, זה נושא אחד.

וליד טאהא: הנושא השני, כל אדם שמוציא היתה בנייה משלם היטלים.

בנימין ארביב: ברור.

וליד טאהא: אתה בא ואומר לו: אני לא מאפשר לך להוציא היתר בנייה ואתה תשלם היטלים.

וליד טאהא: זה ככה?

בצלאל סמוטריץ': תנתק את החשמל ותקבל את הערבות חזרה.

וליד טאהא: יש כאלה שטוענים שאין קשר בכלל בין חשמל לבין כל הדברים.

בצלאל סמוטריץ': יש כאלה שטוענים, החוק לא קיבל את זה.

וליד טאהא: אתה עכשיו עונה פוליטית, אני שואל אותו משפטית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא עונה פוליטית, אני עונה משפטית.

וליד טאהא: אנשים שומעים אותך, מבינים אותך.

וליד טאהא: אתה כמובן מייעד את זה רק לערבים.

וליד טאהא: כדי שלא לעשות לך עוול, זה רק לערבים, נכון?

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות, שאת עיקר הבנייה הלא חוקית עושים עבריינים ערבים.

וליד טאהא: זאת אומרת, אתה מייעד את זה רק לערבים.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

וליד טאהא: תמשיך בני, לא אפשרת לו להוציא היתר.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה היתרון - - -

וליד טאהא: למה אתה מבקש שהוא ישלם?

בנימין ארביב: אני אסביר.

בנימין ארביב: יש פה שני מצבים שלדעתי האישית צריך לדבר עליהם בנפרד.

בנימין ארביב: בוא נתמקד יותר במצב שהתכנית נדחתה.

בנימין ארביב: אפשר לחבר את זה - - -

בצלאל סמוטריץ': או שנדחתה או שהמבנה הזה ספציפי בסוף יצא מחוץ לתחומי התכנית לבנייה.

בצלאל סמוטריץ': היא אושרה אבל הבית הזה לא מתאים.

וליד טאהא: תמשיך בני.

בנימין ארביב: זאת אומרת, אם התכנית שאפשרה את החיבור של המבנה נדחתה, אז צריך לנתק לו.

בנימין ארביב: אגב, זה לא משהו חדש, זה מופיע בכל הצווים.

בנימין ארביב: בכל הצווים כתוב שאם התכנית תידחה ישיבו לו את הערבות וינתקו את החיבור כי זה מה שצריך להיות.

בנימין ארביב: יתרה מזאת, כתוב שהצו בתוקף כל זמן שהתכנית לא נדחתה.

וליד טאהא: התכנית כולה או שהמקרה הספציפי שלו בעייתי.

וליד טאהא: תן לי להבין.

וליד טאהא: נגיד, מתחם, שכונה.

וליד טאהא: התכנית של שכונה נדחתה.

וליד טאהא: מתחילים לנתק את כל השכונה?

בנימין ארביב: לא.

בנימין ארביב: שוב, אני אסביר את הרציונל.

וליד טאהא: זה מה שאתה אומר.

בנימין ארביב: כמו שאדוני הסביר.

בנימין ארביב: כל הרעיון בהצעת החוק הזאת היא צופה תכנון.

בנימין ארביב: אז אומרים שברגע שיש תכנית בצנרת, הוגשה או הוחלט להפקידה לפי החלופות, אז יש כבר היתכנות בטווח הנראה לעין שהתכנון יוסדר ולכן מחברים אותך לחשמל.

בנימין ארביב: אבל הבסיס שעליו - - -

וליד טאהא: דחית את התכנית, חיברת שכונה.

וליד טאהא: מתחיל לנתק שכונה?

בנימין ארביב: אגב, להבנתנו הצו פוקע.

בנימין ארביב: מה שמאפשר את הצו זה התכנית שבצנרת.

בנימין ארביב: לכן אם התכנית נדחתה - - -

וליד טאהא: לפי ההיגיון שלך אפשר לחבר כל בית בישראל ללא קשר.

בנימין ארביב: לא הבנתי מה אדוני אמר.

וליד טאהא: כל בית יכול להתחבר לחשמל וכאשר יתברר שהוא לא עונה אז מנתקים אותו.

וליד טאהא: לא כך בנוי היגיון תכנון, בני.

בנימין ארביב: לא זה מה שאמרתי.

בנימין ארביב: אני רק מסביר.

וליד טאהא: אז אני מבקש שבעניין הזה - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל מה אתה מצפה?

בצלאל סמוטריץ': הוגשה - - -

וליד טאהא: בעניין הזה של היטלים אני מבקש לא להעניש פעמיים את הבן אדם ולהשאיר את הפונקציה הזאת של ההיטלים קשורה בהיתר.

בנימין ארביב: עוד פעם?

בנימין ארביב: אם התכנית נדחתה מה קורה?

וליד טאהא: כי כל הקטע זה הוצאת ההיתר.

וליד טאהא: אז אפשר לדבר על חילוט מחצית מהכסף אם נדחתה.

תומר רוזנר: הוא לא מדבר על חילוט.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא רוצה לחלט כלום.

בצלאל סמוטריץ': הוא רק אומר, תנתק את החשמל וקח את הערבות חזרה.

תומר רוזנר: הוא רוצה להחזיר לו את כל הכסף ולנתק אותו מהחשמל.

וליד טאהא: אז אי-אפשר לומר לנתק אותו.

וליד טאהא: הוא מדבר לנתק את השכונה, את המתחם.

וליד טאהא: זה מאות בתים.

וליד טאהא: הוא לא אמר את זה.

בצלאל סמוטריץ': זאת הכוונה.

בצלאל סמוטריץ': אני שאלתי את זה בדיון הקודם.

וליד טאהא: אז אולי צריך ניסוח שייתן מענה.

קריאה: מי שקיבל היתר מכוח אותה תכנית.

וליד טאהא: שימו לב שאני כל הזמן נצמד לעיקרון התכנון.

וליד טאהא: יכולים לטעון עלי מה שבא לכם.

וליד טאהא: אני נצמד אך ורק לעיקרון התכנון.

בצלאל סמוטריץ': רוב התיקונים שעשית פה הם הפוכים לחלוטין, אל תעבוד עלינו.

תומר רוזנר: מה אתה רוצה שיקרה אם התכנית נדחתה.

וליד טאהא: זאת סוגיה, צריך באמת לתת תשובה.

תומר רוזנר: אוקי, אז בקריאה שנייה ושלישית.

וליד טאהא: אז מה?

וליד טאהא: כאילו להוציא לבקשה לחברת חשמל להתחיל לנתק מתחם או שכונה?

וליד טאהא: זאת שאלה.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': אם אתה לא רוצה שהחוק הזה יביא הגשה של תכניות פיקטיביות רק כדי לקבל חשמל ואחר-כך לא משנה אם התכנית תתקדם או לא תתקדם, אז אתה צריך לוודא שהתכנית תהיה תכנית שכנראה - - -

וליד טאהא: יש לך עוד הערות, בני?

בנימין ארביב: כן, עוד שתי הערות.

בנימין ארביב: אגב, גם צריך לדבר על דחיית התכנית כמו שאמרנו וגם אם הבקשה להיתר - - -

וליד טאהא: לבני יש הערות גם על מה שהוא כתב.

בנימין ארביב: גם אם הבקשה להיתר נדחתה, מה שכתוב כאן כמובן לא הגיוני.

בנימין ארביב: לא יעלה על הדעת שמישהו הגיש בקשה להיתר והיא נדחתה ואז ישיבו לו את הערבות ולא ינתקו לו את החיבור לחשמל.

בנימין ארביב: כמובן האפשרות שישיבו לו את הערבות זה רק אם החיבור ינותק.

בנימין ארביב: זה בהקשר הזה.

בנימין ארביב: אני עובר לפסקה ב' לגבי צווים שיפוטיים.

בנימין ארביב: אנחנו מבקשים שהסעיף הזה יושמט מהחוק ויישאר במתווה.

וליד טאהא: במועד הגשת הבקשה?

בנימין ארביב: כן, מה שכתוב פה שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': זה הסעיף הכי מהמקפצה.

וליד טאהא: רוסאלן תסביר את הסעיף הזה.

בנימין ארביב: אני כבר אתן לרוסלאן, אני כבר מסיים.

בנימין ארביב: הערה אחת מהותית, רוסלאן גם יגיד אותה.

וליד טאהא: זה גם נסיגה של המתווה שהוגש בהתחלה.

רוסלאן עותמאן: בני לא מבקש לבטל אותו לחלוטין.

רוסלאן עותמאן: הוא בסך-הכול מבקש שזה יעוקן במתווה ולא בחוק.

וליד טאהא: מה ההבדל?

בנימין ארביב: אנחנו חושבים שהמקום הראוי לדבר הזה הרבה יותר הוא - - -

וליד טאהא: אתה מתחיל לאהוב מתווים.

בנימין ארביב: אני מייצג - - -

וליד טאהא: אנחנו רוצים להתחבר להיגיון שלך בהרבה מתווים אחרים כי אתה אוהב מתווים.

בצלאל סמוטריץ': כן, מתווה של עמונה - - -

וליד טאהא: דרך אגב, אני לא אוהב מתווים.

וליד טאהא: אני אוהב שמכבדים חוק מה שלא נעשה.

וליד טאהא: אבל לא נורא, אתה מאוהב במתווים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בני בגין איך אתה חי עם זה שהחוק הזה יחול על - - - אם הוא היה עבריין - - פרס חשמל.

וליד טאהא: סמוטריץ, לקחת זכות דיבור ללא רשות.

בצלאל סמוטריץ': הוא יכול להזכיר לי בני בגין איך הוא הצביע בחוק ההסדרה את הסיפור הזה של סעיף 7.

בצלאל סמוטריץ': לא זוכר, נראה לי שאתה לא הצבעת בניגוד לעמדת - - -

וליד טאהא: בני, תמשיך בבקשה.

בנימין ארביב: אנחנו כמובן מכבדים את ההסכמות שהגיעו אליהם.

וליד טאהא: אנחנו לא מסכימים לבקשה לגרוע את הסעיף מהחוק.

בנימין ארביב: אני רק אומר מה הבקשה של שרת הפנים.

וליד טאהא: הבנתי, היא רוצה להעביר את זה למתווה, אני משאיר את זה בחוק.

בנימין ארביב: דיוק נוסף שגם על זה היו הסכמות.

בנימין ארביב: זה לא שנתיים ממועד ממתן הצו זה שנתיים ממועד תחילת תוקף של הצו.

בנימין ארביב: יש הבדל כמובן.

וליד טאהא: אתה מדבר על אותו סעיף.

בנימין ארביב: כן, אותו סעיף.

וליד טאהא: שלא אנחנו ניסחנו אותו ולא אנחנו הבאנו אותו.

וליד טאהא: תמשיך.

בנימין ארביב: הוא לא היה בטרומית.

בנימין ארביב: הערה אחרונה.

בנימין ארביב: בפסקה האחרונה, בהמשך להערה הראשונה שאמרתי.

בנימין ארביב: כיוון שזה לא פסקה 1א אז צריך לתקן את הנוסח בהתאם.

בנימין ארביב: זה הכול.

וליד טאהא: מה היתה ההערה?

תומר רוזנר: הערה של התנייה.

תומר רוזנר: בגלל שביקשתם עכשיו שהסעיף הזה יבוא במקום ולא בנוסף, אז צריך את ההפנייה בפסקה 1ד לשנות בהתאם.

תומר רוזנר: את ההפנייה.

תומר רוזנר: זה עניין של נוסח, זה לא משהו מהותי.

וליד טאהא: טכני?

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: נצטרך להוסיף כמובן את הוראת המעבר.

בנימין ארביב: נכון.

בנימין ארביב: בהתאם צריך להוסיף את הוראת המעבר שהיתה בטרומית.

וליד טאהא: הגענו כמעט לשעה שתיים.

וליד טאהא: לפי נוהל הכנסת בדרך כלל בשעה שתיים מפסיקים ועדות לטובת סיעות.

וליד טאהא: אני אתן לך רוסלאן לסיים.

וליד טאהא: כנראה נקבע מועד אחר להצבעה אבל רק להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אלא אם כן תעשה עוד תיקונים.

זאב בנימין בגין: אחרי שמכניסים את ההערות, את האותיות והמספרים - - -

זאב בנימין בגין: אם זה רק להצבעה אני לא הערתי עד הרגע.

וליד טאהא: על הנוסח?

זאב בנימין בגין: הישיבה הבאה תוקדש רק להצבעה.

זאב בנימין בגין: אז נגלוש מעבר לשעה שתיים ואתה תעיר.

זאב בנימין בגין: בבקשה רוסלאן.

רוסלאן עותמאן: אני ממש התייחסות קצרה לגבי הסעיף של הצווים השיפוטיים.

רוסלאן עותמאן: בין אם הסעיף יישאר בחוק כפי שמוצע עכשיו ובין אם הוא יהיה במתווה, אני אבקש לתקן בשורה האחרונה בסעיף, איפה שכתוב: "או שחלפו שנתיים ממועד מתן הצו", אבקש לתקן את זה ולכתוב שנתיים ממועד כניסת הצו לתוקף ולא מיום מתן הצו.

רוסלאן עותמאן: זה בפסקה ב'.

בצלאל סמוטריץ': רוסלאן, אתם כותבים פה במועד הגשת הבקשה.

רוסלאן עותמאן: לא אני כתבתי.

בצלאל סמוטריץ': לא משנה, מה שכתוב פה.

בצלאל סמוטריץ': מועד הגשת הבקשה - - -

וליד טאהא: מה אתה מבקש לכתוב, רוסלאן?

בצלאל סמוטריץ': מה יעשה בן אדם - - - יגיש את הבקשה בעוד שנה - - -

וליד טאהא: אי-אפשר עם הסגנון שלך.

בצלאל סמוטריץ': יחכו - - - לשיטתכם, אז תגיד במועד שבו הוגשה התכנית - - -

וליד טאהא: אתה לא עונה לו.

וליד טאהא: רוסלאן, אתה לא עונה לו.

בצלאל סמוטריץ': - - - יש גבול לכל תעלול.

וליד טאהא: תפנה אלי, מה אתה מבקש לתקן?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל אותך היושב-ראש.

וליד טאהא: רוסלאן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': פשוט מהמקפצה.

רוסלאן עותמאן: איפה שכתוב "או שחלפו שנתיים ממועד מתן הצו" - - -

בצלאל סמוטריץ': בני, אם אתה מצביע על החוק הזה - - -

רוסלאן עותמאן: שנתיים ממועד כניסת הצו לתוקף.

בצלאל סמוטריץ': אין, הלך.

בצלאל סמוטריץ': - - -

וליד טאהא: איפה?

וליד טאהא: באיזה ניסוח?

וליד טאהא: כן, במועד הגשת הבקשה, למעט צו שיפוטי שבית המשפט עכב או שחלפו שנתיים.

וליד טאהא: נו?

רוסלאן עותמאן: ממועד כניסת הצו לתוקף לא ממועד מתן הצו.

תומר רוזנר: זה בסדר.

יואב קיש: אבל מה זה אומר?

יואב קיש: ששנתיים לא הרסו כי יש בעיה בהריסות אז עכשיו אפשר לחבר לחשמל?

וליד טאהא: מתי בדרך-כלל נכנס לתוקף?

יואב קיש: מה זאת ההזייה הזאת?

רוסלאן עותמאן: בדרך-כלל, בפסקי הדין - - -

בצלאל סמוטריץ': תגיד, המתווה הנוכחי צריך להגיש בקשה?

בצלאל סמוטריץ': - - -

וליד טאהא: סמוטריץ', אני מבקש ממך.

וליד טאהא: אתה מנהל דיון לבד, סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא נותן לי להגיד.

וליד טאהא: אם אני לא נותן לך זה אומר שלא תעשה את זה.

וליד טאהא: זה לא שתנהל את זה לבד.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא רוצה כאן דיונים בכלל.

יואב קיש: אתה אומר רק הצבעה.

וליד טאהא: רוסלאן, כמה זמן זה?

וליד טאהא: מה ההבדל?

רוסלאן עותמאן: אני מסביר.

רוסלאן עותמאן: למה אני מבקש את התיקון הזה?

רוסלאן עותמאן: כי בעצם, הרבה פעמים כשניתנים פסקי דין אז אחד הרכיבים בגזר דין הוא שצריך להרוס את הבינוי הלא חוקי.

רוסלאן עותמאן: מה בדרך-כלל השופטים כותבים?

רוסלאן עותמאן: נותנים תקופה של נניח 60 יום שהנאשם יבצע את ההריסה בעצמו ואם לא יעשה כן, אז ייכנס הצו.

רוסלאן עותמאן: אז לפעמים המועד הוא עתידי.

וליד טאהא: אתה מבקש שנתיים ועוד 60 יום, בסדר.

תומר רוזנר: זה יכול להיות גם חצי שנה.

וליד טאהא: אין בעיה, אתה מבקש תיקון על ההצעה שלך למעשה, זאת לא הצעה של מישהו אחר.

וליד טאהא: שלך, של משרד המשפטים התכוונתי.

בצלאל סמוטריץ': מה זה מועד הגשת הבקשה?

בצלאל סמוטריץ': - - -

וליד טאהא: רוסלאן, אתה לא עונה לו.

יואב קיש: אבל הוא רוצה להבין.

יואב קיש: וואליד, רוצים להבין אתה לא - - -

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אני לא נתתי זכות דיבור.

וליד טאהא: לא נתתי ואני נותן זכות דיבור.

וליד טאהא: חבר הכנסת בני בגין בבקשה.

זאב בנימין בגין: תודה אדוני היושב-ראש.

זאב בנימין בגין: לעניין החילוט, אני לא זוכר מה הבקשה של בני.

וליד טאהא: במקום לומר שתהיה ניתנת יגידו תחולט.

רעות בינג: ללא שיקול דעת.

זאב בנימין בגין: זה תיקון חשוב.

וליד טאהא: הסכמנו איתו.

זאב בנימין בגין: בסדר.

זאב בנימין בגין: לא יכולתי לעקוב אחרי כל מילה ומילה.

זאב בנימין בגין: באופן כללי אני חושב שצריך לשמור על הכלל אשר לשר לשר, אשר למלך למלך.

זאב בנימין בגין: זאת אומרת, המתווה צריך להישאר מתווה בידי השר.

וליד טאהא: איפה ראית ויכוח על הסוגיה הזאת?

זאב בנימין בגין: מפני יש מרכיבים מן המתווה שבהצעה הזאת נמצאים בתוכה, לא?

וליד טאהא: מי קבע אבל?

וליד טאהא: זה חוק.

וליד טאהא: איפה המתווה?

וליד טאהא: ראית אותו?

זאב בנימין בגין: אני רואה מרכיבים שאופייניים למתווה, אופייניים למתווה המוכר.

זאב בנימין בגין: אני חושב שכדאי לקבל את עמדת המשרד, עמדת השרה כפי שהובעה על-ידי היועץ המשפטי של מנהל התכנון.

זאב בנימין בגין: הערה אחרונה כדי לקצר.

זאב בנימין בגין: בסוף הדיון הקודם זאת היתה הבנתי, אני חושב שכך גם תמצא, אדוני, בפרוטוקול, שהמתווה שלאורו ילך השר הוא המתווה שנחתם על-ידי שר הפנים גדעון סער ב-2014.

זאב בנימין בגין: אם הערתי נקלטה, אז נמצא את זה גם בפרוטוקול.

זאב בנימין בגין: לא חשוב, אני יכול לחזור על זה גם היום.

זאב בנימין בגין: זאת היתה הבנתי ואני מבקש לקיים את הבנתי זאת.

וליד טאהא: לקיים את הבנתך זאת.

וליד טאהא: איפה נמצאת הבנתו של חבר הכנסת בני בגין בתוך הניסוחים?

בנימין ארביב: להבנתי, הוא תומך בעמדת שרת הפנים שהמתווה, למשל, בנוגע לצווים השיפוטיים שאמרתי כהערה אחרונה ייצא מהחוק ויישאר כמתווה.

בנימין ארביב: בנוסף הוא מבקש לא לשנות את המתווה מ-2014.

וליד טאהא: זה להבנתך או להבנתו?

בנימין ארביב: הוא פה.

זאב בנימין בגין: אני מאוד שמח שיש לי מתורגמן.

זאב בנימין בגין: אני מבקש שניצמד למתווה שמקורו - - -

יואב קיש: אני שואל שאלה טכנית, חבר הכנסת בני בגין, ותיק חברי הכנסת - - -

זאב בנימין בגין: לא, לא, אני רק זקן חברי הכנסת.

וליד טאהא: למה צריך ועדות ודיונים, אולי יביאו לנו מתווה ונחתום עליו וזהו.

וליד טאהא: למה לעשות לך ווג'ערס, לכל חברי הכנסת, לבני המסכן לעשות ווג'ערס?

יואב קיש: אבל זה מה שאתה עושה.

יואב קיש: אתה מביא מה שאתה רוצה, אתה לא נותן לח"כים לדבר.

יואב קיש: אתה רוצה רק את מה שאתה רוצה.

וליד טאהא: אפשר לעשות את זה קל.

יואב קיש: זה הכול ולא מעניין אותך לא השרים ולא חברי הכנסת, רק מה שאתה רוצה.

יואב קיש: זה בסדר בשביל הבוחרים שלך.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת יואב קיש.

זאב בנימין בגין: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא חשובה מאוד.

זאב בנימין בגין: אני חושב שצריך סוף סוף לחבר בתים רבים ככל הניתן לחשמל ביישובים הערבים.

זאב בנימין בגין: אבל אני חושב שזה - - -

בצלאל סמוטריץ': בישובים היהודיים גם?

בצלאל סמוטריץ': בהתיישבות הצעירה?

וליד טאהא: טוב, רבותיי, אנחנו עברנו את השעה שתיים.

זאב בנימין בגין: כשיהיה דמיון - - -

בצלאל סמוטריץ': אין דמיון?

בצלאל סמוטריץ': אין דמיון?

וליד טאהא: עברנו את השעה שתיים.

וליד טאהא: זה החוק שהכי קיבל הזדמנות.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק - - -

וליד טאהא: דיונים, התנגדויות והערות וחזרה על הערות, כאילו אנחנו מדברים על חוזה שלום בין שתי מדינות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לראות אותך מצביע - - -

וליד טאהא: ואפילו הרבה יותר קשה מלדבר על הסכם שלום בין שתי מדינות.

וליד טאהא: הרבה חברי כנסת מגיעים הנה כדי לפרוק את הרעלים שלהם, על הזכויות הבסיסיות - - -

בצלאל סמוטריץ': רק כדי לחשוף את הצביעות שלכם.

וליד טאהא: על הזכויות הבסיסיות של האזרחים הערבים.

וליד טאהא: תתביישו לכם, זה לא המקום, זה לא הדיון.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על חוק יסוד זכויות אדם.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה היתרון שלך?

וליד טאהא: במדינת ישראל יש חוק יסוד זכויות האדם וחרותו.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול לתת לך מחמאה?

וליד טאהא: זה חוק זכות יסוד של האדם להתחבר לחשמל.

וליד טאהא: אתה צריך להתבייש - - -

בצלאל סמוטריץ': אני יכול לתת לך מחמאה?

וליד טאהא: כל הזמן לבוא כדי להשמיץ ולנסות ולעכב.

וליד טאהא: היום רציתי אחרי שהקראתי ושמענו את ההערות, בני היה מספיק מתוחכם כדי למשוך אותנו כל הדרך אל השעה שתיים.

וליד טאהא: אני יכול עכשיו להגיד שאנחנו מצביעים על הנוסח עם השינויים אבל זה לא ייראה יפה.

וליד טאהא: כנראה שאני אעשה דיון מיוחד כדי לעשות הצבעה.

וליד טאהא: גם בני בגין דיבר.

וליד טאהא: הוא לא יכול לטעון שהוא לא דיבר, נתנו לו.

וליד טאהא: עכשיו רק ניתן לסמוטריץ.

זאב בנימין בגין: עדיין לא טענתי.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לתת לך מחמאה.

וליד טאהא: תגיד מה שאתה רוצה, אני לא ביקשתי מחמאה.

בצלאל סמוטריץ': היתרון הגדול שלך זה שאתה שקוף ואתה מהמקפצה, אתה לא מסתיר כלום.

בצלאל סמוטריץ': כשאני לוקח את כל התיקונים – אם עוד היה עוד ספק.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לך שאני הצעתי לך כמה מבחני רצינות בפעם הקודמת, האם באמת זה תומך הסדרה?

בצלאל סמוטריץ': האם המטרה להביא להסדרה או שזה ההיפך הגמור.

בצלאל סמוטריץ': כל התיקונים שעשית יחד עם תומר מהנוסח שהיה בפנינו בטרומית, ולא סתם לא שמתם נוסח עקוב אחרי עם השינויים לנוסח של היום, רק מוכיחה כמה כל הכוונה שלך זה לייצר ישראבלוף.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה שלו תהיה שתלך רשות מקומית - - -

וליד טאהא: אתה טוען שאני מייצר ישראבלוף.

בצלאל סמוטריץ': תן לי, אני אסביר.

בצלאל סמוטריץ': יותר גרוע, שאלתי אותך איך אומרים ישראבלוף בערבית.

בצלאל סמוטריץ': בני, תאמין לי, פלא שאתה לא מבין.

וליד טאהא: אני רוצה לחדד את זה.

וליד טאהא: שאלת אותי איך אומרים ישראבלוף בערבית ואמרתי לך ישראבלוף.

בצלאל סמוטריץ': ישראבלוף, יפה.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה יביא לזה שירוצו עכשיו רשויות מקומיות ויגישו תכניות פיקטיביות שהן רק מתאימות לתכנית הכוללת - - -

וליד טאהא: אתה פותח את הדיון מחדש.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה תהיה, יגישו תכניות פיקטיביות - - -

וליד טאהא: חבר הכנסת סמוטריץ' אני רוצה להודות לך - - -

בצלאל סמוטריץ': על בסיס ההגשה עומדים בתנאים צורניים של תנאי סף.

בצלאל סמוטריץ': יחברו חשמל.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה שאחר-כך גם אם התכנית לא מתקדמת אז החשמל יישאר מחובר והערבות תחזור.

בצלאל סמוטריץ': ישראבלוף הכי בעולם.

וליד טאהא: תודה חבר הכנסת סמוטריץ'.

וליד טאהא: יש לך ישיבת סיעה, לך תמשיך שם.

וליד טאהא: תשאיר משהו לסיעה.

בצלאל סמוטריץ': היתרון שלך, זה שאיילת שקד תיכנע ותיתן לך את כל מה שאתה רוצה ולכן אתה תמשיך.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת סמוטריץ', תודה רבה לכל אלה שהשתתפו בדיון.

בצלאל סמוטריץ': גם בני בגין יצביע בעד למרות רמיסת בית המשפט, שלטון החוק.

בצלאל סמוטריץ': להיפך מכל מה שהוא פעם אמר.

וליד טאהא: תודה לצוות הייעוץ המשפטי ולמנהלת הוועדה.

וליד טאהא: אנחנו נקבע דיון להצבעה בלבד.

וליד טאהא: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: אני מתקשה לשמוע אותך, אבל הכול, בצלאל, לא מפיך - - -

וליד טאהא: הישיבה נעולה.