ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 153, 2022-01-18 11:00

מיכאל ביטון: שלום לכולם, אנחנו ממשיכים את דיוני ועדת הכלכלה והפעם ביוזמה לדיון מהיר בנושא היקפי מעורבות ילדים בחברה הערבית בתאונות בכלל ובתאונות דרכים בפרט של חבר הכנסת עופר כסיף וחברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכאל ביטון: כמי שיזמו את הדיון, אתן להם לפתוח.

מיכאל ביטון: בפתח הדיון הזה, אני רוצה להגיד משהו שקשור באופן ישיר.

מיכאל ביטון: כידוע לכם, אחת מהתופעות הקשות ביותר בישראל היא שכחת ילדים במכוניות.

מיכאל ביטון: לצערי לתופעה הזו יש הרוגים ופצועים רבים.

מיכאל ביטון: הממשלה חוקקה חוק שמחייב התקנה של התקן בטיחות למניעת שכחת ילדים ברכב, והתקנות האלה נכנסו לתוקף והם צריכות להתממש.

מיכאל ביטון: וראינו איזה מעין מחטף של הממשלה, הממשלה עושה דיון, ומודיעה שהיא מבטלת את ההוראה הזאת.

מיכאל ביטון: טוב, לא ידעתי שממשלה מבטלת חוקים.

מיכאל ביטון: חשבתי שהכנסת מבטלת חוקים.

מיכאל ביטון: אבל אי אפשר לבטל את החוק הזה בלי שהוא יידון בוועדת כלכלה.

מיכאל ביטון: אבל זה חמור מאוד שמישהו חושב שבממשלה הוא מודיע על ביטול חוק עוד בטרם התייעץ עם ועדת כלכלה, בזמן שוועדת כלכלה הציגה למשרד התחבורה מה הדרישות.

מיכאל ביטון: אם הם רוצים לבטל את התקנה הזאת, אם הם היו מחלקים התקנים בחינם או עושים פעולות מסוימות או תמריץ להורים לקנות מכשיר כמו שהם עשו בהתקנה של מובילאיי ברכבים ותיקים, נתנו להם הנחה ברישיון.

מיכאל ביטון: יכולים היו לתת הנחה ברישיון תמורת התקנה של מכשירים למניעת שכחת ילדים.

מיכאל ביטון: אני אומר לממשלה: מחטפים כאלה לא יתקבלו בכנסת.

מיכאל ביטון: הכנסת היא הריבון של הממשלה.

מיכאל ביטון: החוק הזה בתוקף, והתקנה בתוקף.

מיכאל ביטון: ואם מישהו רוצה להתדיין אצלנו או איתנו, זה יהיה רק בכנסת ולא בפעולה שעוקפת את הכנסת.

מיכאל ביטון: ולצערי, שכחת ילדים ברכבים היא גם חלק מהנושא שאתם רוצים לדבר עליו.

מיכאל ביטון: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למיכל ועופר, אתם תחליטו מי ראשון.

עופר כסיף: תודה רבה אדוני, תודה רבה לכל הנוכחים, תודה רבה לחברתי, חברת הכנסת מיכל רוזין על היוזמה המבורכת.

עופר כסיף: המניע או הטריגר מבחינתי לבקש את הדיון החשוב הזה הוא בעקבות הדוח של ארגון בטרם שאני מברך אותו, וקודם כל מברך על קיומו.

עופר כסיף: ומברך אותו כמובן על העשייה החשובה מאוד שלו, והפעלתנות המבורכת והנדרשת – ותכף אומר גם משהו על הסכנה שנשקפת לפעילות הזאת לאור החלטה שאני ממש לא מבין אותה, של משרד הרווחה והביטחון החברתי, תכף אתייחס לזה בקצרה.

עופר כסיף: אבל קודם כל כולנו באמת, כולנו בלי קשר לעמדה פוליטית, מודעים ומודאגים משיעור המוות בתאונות של ילדים בכלל, בלי קשר לזהותם כמובן.

עופר כסיף: אבל כפי שעולה מהדוח של בטרם, הפרופורציות של קורבנות ילדים ערבים בכלל וערביי הנגב בפרט, הם פרופורציות מפלצתיות.

עופר כסיף: לפי מה שאנחנו רואים, ודרך אגב, אנחנו רק לקראת סוף ינואר וכבר ב-16 בינואר כשיצא המסמך שאני מחזיק, היו כבר ארבעה ילדים שמתו בתאונות.

עופר כסיף: אני לא יודע אם מחציתם ערביי הנגב, אני לא יודע מה המצב היום.

עופר כסיף: מאז 16 בינואר עברו יומיים, ואני ממש מקווה שלא נוספו.

עופר כסיף: בכל אופן, אנחנו רואים שהשיעור של ילדים ערבים בנגב בעת תאונות, קורבנות, הרוגים וגם פצועים קשה – השיעור שלהם עצום.

עופר כסיף: רק אזכיר פה את המספרים, אני מבין שארגון בטרם הכין מצגת וחשוב מאוד שהיא תוצג ונלמד יותר, אז אגע רק ממש בכמה נקודות: קודם כל הילדים בחברה הערבית בכלל הם כמחצית ממקרי התמותה בתאונות.

עופר כסיף: כלומר, זה למעלה מפי שניים מהשיעור שלהם באוכלוסייה באופן כללי.

עופר כסיף: הסיכון של ילד מערביי הנגב בדרום, כפי שנאמר בדוח, למות בתאונה גבוה פי 2.9 ביחס לילד ערבי מאזור אחר.

עופר כסיף: כאשר כשאנחנו מדברים על השוואה לאוכלוסייה הכללית, אנחנו רואים שהמצב אף יותר גרוע.

עופר כסיף: רק כדי לסבר את האוזן, שיעור מקרי התמותה לכל 100,000 ילדים בקרב האוכלוסייה הבדואית גבוה פי 2.9 משיעור זה בקרב ילדים בחברה הערבית בשאר המחוזות.

עופר כסיף: ושימו לב לזה: פי 8.2 משיעור זה בקרב ילדים בחברה היהודית.

מאזן גנאים: 6.3.

עופר כסיף: זה פשוט דבר שהוא לא יאומן.

עופר כסיף: גם כן, תראו: כשאני מסתכל על הטבלה, כשמדובר על קבוצות אוכלוסין, אנחנו רואים ששיעור שנתי ל-100,000: יהודים זה 1.1, ערבים באופן כללי זה 4.2.

עופר כסיף: ערבים ממחוז דרום זה תשע ל-100,000.

עופר כסיף: זה פשוט בלתי נסבל.

עופר כסיף: ושתי הסיבות המרכזיות לתמותה בתאונות הן טביעה, ותקנו אותי אם אני טועה, זאת גם הסיבה העיקרית או הראשונה בכלל בחברה לתאונות ילדים.

עופר כסיף: אם אני לא מדייק אז תקנו אותי.

עופר כסיף: והסיבה השנייה היא מה שנקרא דריסה לאחור.

עופר כסיף: אי אפשר לנתק את הסיבות האלה מהמצב השורר בנגב ככלל.

עופר כסיף: ואני גם פה רוצה להתייחס למה שבטרם פרסמו.

עופר כסיף: ממש בסכמתיות ומאוד מהר: מה שמאפיין את ההיפגעות של ילדים בחברה הערבית בנגב זה היעדר תשתיות בטוחות – כבישים, חשמל, מבנים, בורות מים פתוחים שלא מסומנים ולא מגודרים, זה דבר אחד.

עופר כסיף: היעדר מרחב ציבורי, זאת אומרת אין מגרשי משחקים לילדים, לכן הם משחקים במקומות מסוכנים, בין אם זה בורות פתוחים ובין אם זה מקומות שבהם יש תנועה של רכבים.

עופר כסיף: במובן הזה, גם אין הפרדה בין אזורי המשחק לאזורים של הנסיעה ואזורים מסוכנים אחרים.

עופר כסיף: גם באותו אזור יש נגישות הרבה יותר גבוהה של ילדים לפסולת רעילה.

עופר כסיף: האוכלוסייה גם כמובן ענייה במיוחד.

עופר כסיף: אני בכלל חושב שהגיע הזמן שחברי הכנסת יעשו סיור בנגב לראות שמדובר בארץ אחרת.

עופר כסיף: פשוטו כמשמעו.

עופר כסיף: משאבים, יש - - -

מיכאל ביטון: אנחנו גרים בתוך זה.

מאזן גנאים: הוא מהנגב.

עופר כסיף: אני מדבר - - -

מיכאל ביטון: אנחנו גרים ברח'מה.

מיכאל ביטון: יש ישוב שנקרא רח'מה, ואולי יהיה לו סוף סוף מדרכות ומגרש והכול.

עופר כסיף: תכף אומר על זה מילה, כי אני באמת לא רוצה להאריך ולגזול זמן מאחרים.

עופר כסיף: רק עוד שני דברים, ממש בקצרה: יש פרויקט של ארגון בטרם שהוביל במהלך השנים לירידה של 35% בתמותת ילדים ערבים בנגב מתאונות.

עופר כסיף: עכשיו משום מה, משרד הרווחה והביטחון החברתי הודיע שזו השנה האחרונה שהוא יממן את הפרויקט.

עופר כסיף: זה דבר שאני קורא פה לאדוני היושב-ראש ולחברי בוועדה, להניף פה דגל שחור ולומר - - -

מיכאל ביטון: כסיף, בלבלו אותי, חשבתי הגיעו 50 מיליארד לאוכלוסייה הערבית.

עופר כסיף: אכן בלבלו אותך.

מיכאל ביטון: אתה אומר רק שני שקלים להציל את החיים של ילדים, שני שקלים שבוצעו בפועל והוכיחו את זה.

עופר כסיף: נכון.

עופר כסיף: אני חושב שאחת מההמלצות שאנחנו צריכים להוציא פה זאת קריאה למשרד שלא יבטלו את המימון הזה ואפילו יגדילו אותו.

מיכאל ביטון: נעשה את זה.

מיכאל ביטון: לא רק למשרד, יש רשות לחברה הערבית, יש לה מיליארדים, ומישהו יצטרך לממן את זה.

עופר כסיף: זה דבר אחד.

עופר כסיף: והדבר האחרון, ראינו גם מה היה בתקופה האחרונה בנגב – אי אפשר לנתק את הדברים האלה.

עופר כסיף: ההזנחה וההפקרה של האוכלוסייה הערבית בנגב שבאה לידי ביטוי גם בשיעור התאונות, התמותה והפציעות הקשות.

עופר כסיף: זה חלק מהמחאה שראינו בשבוע האחרון, ויש אינטרס לכולנו - - -

מיכאל ביטון: אני נותן - - - שנתמקד בנושא, כי לא - - -

עופר כסיף: יש אינטרס לכולנו לפתור את הבעיה הזאת, זה אינטרס כלל ישראלי.

מיכאל ביטון: אין אדם שמתנגד להצלת חיים של ילדים.

מיכאל ביטון: אין אדם.

מיכאל ביטון: בכל המערכת הפוליטית.

עופר כסיף: מסכים איתך.

עופר כסיף: תודה רבה.

מיכאל ביטון: ועל זה אנחנו צריכים לעבוד.

מיכאל ביטון: אני הייתי רוצה שניתן למיכל כיוזמת הדיון, ואז נשמע את אנשי המקצוע ואחרי זה חברי כנסת נוספים, אם תוכלו ככה להתאזר בסבלנות.

מיכאל ביטון: מיכל, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה לחברי עופר כסיף, הוא באמת הרחיב ונתן את כל הנתונים.

מיכל רוזין: אני בכל זאת רוצה לתת עוד נתון מזעזע אחד והוא לא פחות חשוב, אולי זה חלק מתמונה שחסר כרגע בפאזל.

מיכל רוזין: יותר מ-30% מקורבנות תאונות הדרכים במדינת ישראל הם אזרחים ואזרחיות ערבים.

מיכל רוזין: שמענו את הנתונים המדאיגים והנוראיים והמזעזעים לגבי הילדים.

מיכל רוזין: אבל צריך לזכור שיותר מ-30% מקורבנות תאונות הדרכים במדינת ישראל הם של אזרחים ואזרחיות ערבים, ואנחנו יודעים שחלקם באוכלוסייה הוא משהו כמו 18%.

נחמה לאור דרורי: 21%

מיכל רוזין: לא, לא, יש לי ויכוח תמידי עם מוסי רז, והוא מתקן אותי, ואני סומכת על הסטטיסטיקות שלו.

מיכל רוזין: אבל בואי נגיד פחות – 20%, בסדר?

מיכל רוזין: נסכים על זה.

מיכל רוזין: ולכן זה אומר שהסיכוי - - -

סמי אבו שחאדה: מה שמבלבל אותנו תמיד זה איך סופרים את הערבים בירושלים.

מיכל רוזין: כן, כנראה.

סמי אבו שחאדה: זה העניין.

מיכל רוזין: ולכן הסיכוי - -

עופר כסיף: האמת היא שלא סופרים אתכם בכלל, אבל זה כבר סיפור אחר.

מיכל רוזין: - - של אזרחי ישראל הערבים הם בעצם פי שניים מהסיכוי של אזרחי ישראל היהודים להיהרג בתאונות דרכים.

מיכל רוזין: מנתוני ארגון אור ירוק, אנחנו למדים שכמעט 40% מבני הנוער בחברה הערבית נוהגים לעיתים ללא רישיון; 36% ללא חגורות בטיחות.

מיכל רוזין: וכמובן הנתונים המזעזעים על 48% ממקרי התמותה בתאונות דרכים של ילדים ערבים ובדווים כמובן.

מיכל רוזין: ברור לנו שמדובר קודם כל ולפני הכול בתשתיות שהוזנחו והופקרו במשך שנים.

מיכל רוזין: ועל ההזנחה הזאת אנחנו משלמים מחיר יקר בחיי אדם.

מיכל רוזין: אנחנו אומרים שכל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו, ואנחנו מזלזלים פה בחיי אדם, בחיי ילדים, באופן שיטתי ומודע.

מיכל רוזין: ואני חייבת לומר, זה כל פעם מעציב אותי להגיד את זה: אני כבר הייתי בדיון הזה, וזה הכי עצוב לי הבוקר.

מיכאל ביטון: את יודעת על מה אני מסיר בפניכם את הכובע?

מיכאל ביטון: עופר ומיכל, שכאילו בעיות של ערבים זה רק לערבים.

מיכאל ביטון: ומה שאתם עושים זה – במבט אולי לא דתי – המעשה הכי נאצל של ערבות הדדית, אבל בשבילי כיהודי זה קידוש השם.

מיכאל ביטון: חביב אדם שנברא בצלם.

מיכאל ביטון: ואתם נלחמים פה מלחמה שהיא לא של המגזר שלכם, אבל מלחמה מוסרית.

מיכאל ביטון: ואני מעריך אתכם מאוד על הדבר הזה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: אז באמת הגיע הזמן שאני - - -

מיכאל ביטון: אני אתכם, אני מצטרף.

מיכל רוזין: היינו בדיון הזה, היינו עם בטרם, קיבלנו גם אז את הנתונים, דיברנו אז על תופעה קשה של חניות פרטיות של בתים שילדים נדרסים וזה לא נקרא תאונות דרכים, הם לא נכללים בסטטיסטיקה.

מיכאל ביטון: עצם זה שארגון בטרם הלך לנושא כל כך קשה ומורכב לטיפול – הרי אף אחד לא רוצה לטפל בדברים האלה, ולאף אחד אין מתודה ואין רעיונות, וכל אחד אומר, זה מהקדוש ברוך הוא, זה בלתי אפשרי לפתור את הבעיה הזאת.

מיכאל ביטון: הכניסה לנושא הזה והבאת תוצאות, וזה שממשלה פתאום מודיעה לארגון שלא יהיו כספים להצלת חיים, בשנים שהטענה שיש 50 מיליארד לאוכלוסייה הערבית – משהו פה השתבש בסדר העדיפות הממשלתית.

מיכאל ביטון: נעשה על זה בקרה ונוודא שלפרויקט הזה יש כספים כמה שנים קדימה.

מיכל רוזין: תודה לך.

מיכאל ביטון: בואו נשמע את הארגונים בבקשה.

מיכאל ביטון: בטרם, וגם אם תוכלי להתייחס להחלטת הממשלה הלא ראויה, לעקוף את עבודת ועדת הכלכלה והכנסת ולהודיע שהיא מבטלת חוקים עוד לפני שבכלל חזרו אל הוועדה, אחרי שהוועדה נתנה הוראות למשרד התחבורה בסוגיית החוק של שכחת הילדים ברכב.

מיכאל ביטון: ולדעתי אחוז גדול מהם זה גם באוכלוסייה הערבית ואז אנחנו צריכים לטפל גם בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אם תוכלי גם לעניין הזה להתייחס בדברים שלך.

אורלי סילבינגר: בוקר טוב לחבר הכנסת מיכאל ביטון, יושב-ראש הוועדה, ותודה על הדיון החשוב הזה.

אורלי סילבינגר: תודה לעופר ומיכל שיזמו אותו.

אורלי סילבינגר: קשה לדבר על הילדים האלה.

אורלי סילבינגר: זה המקום שבו מדברים הכי הרבה פוליטיקה בעולם, בניין הכנסת.

אורלי סילבינגר: אנחנו היום נמצאים בדיון שהוא לא פוליטי, הוא דיון של הצלת חיים.

אורלי סילבינגר: 26 ילדים מהחברה הבדווית שאיבדו את חייהם בשנה האחרונה מספרים הכי טוב את הסיפור הזה.

אורלי סילבינגר: זה סיפור כואב, זה סיפור של אובדן חיים.

מיכאל ביטון: רק בתאונות.

אורלי סילבינגר: רק מתאונות.

מיכאל ביטון: לא תמותת תינוקות שגם זה אחוז גבוה.

אורלי סילבינגר: נכון.

מיכאל ביטון: את מדברת על תאונות ממש.

אורלי סילבינגר: תאונות בבית, בסביבתו.

אורלי סילבינגר: חברים, הילדים האלה ילדים ישראליים שיכולים לתרום לתל"ג שלנו.

אורלי סילבינגר: אין דבר יותר כואב מזה.

אורלי סילבינגר: והם מספרים את הסיפור של היום בבוקר.

אורלי סילבינגר: הם אלה שבסופו של דבר יקבעו אם החברה הישראלית היא חברה חזקה או לא, כי כל חוזק החברה הוא כחוזק החוליה החלשה שלה.

אורלי סילבינגר: יש לנו בדרום חוליה חלשה מאוד בדמות חיי ילדים.

אורלי סילבינגר: אני מעבירה לאלעד שיספר את הסיפור במספרים.

אורלי סילבינגר: ואקח אתכם לסיור וירטואלי בשטח.

אורלי סילבינגר: אני רוצה שתחושו את הדברים.

אורלי סילבינגר: זה כואב בלב.

אורלי סילבינגר: ובאמת כמו שאמרה מיכל, וכמו שאמר עופר, ועאידה שנמצאת איתנו לאורך כל הזמן – אנחנו חייבים לשים לזה סוף ויש לנו פתרון.

אורלי סילבינגר: זה הדבר הכי משמח.

אורלי סילבינגר: בבקשה, אלעד.

אורלי סילבינגר: בואו נתקדם.

אורלי סילבינגר: (הצגת מצגת)

אלעד כליף: תודה רבה.

אלעד כליף: בוקר טוב, כפי שחבר הכנסת כסיף אמר, הבעיה העיקרית מהיפגעות של ילדים ערבים וילדים בדווים בישראל נעוצה בפער.

אלעד כליף: הפער בין החלק היחסי שלהם באוכלוסיית הילדים, ילדים ערבים מהווים 24% מכלל הילדים בישראל, אבל הם תופסים כמעט מחצית מכלל מקרי התמותה בחמש השנים האחרונות – 46%.

אלעד כליף: כשאנחנו מסתכלים על ילדים מהחברה הבדווית, התמונה אפילו חמורה יותר: ילדים בדווים מהווים רק 5% מכלל הילדים בישראל, אבל תופסים 20% מכלל מקרי התמותה מהיפגעות.

אלעד כליף: אחד מכל ילד חמישי שנהרג מהיפגעות בחמש השנים האחרונות הוא ילד בדווי.

סמי אבו שחאדה: מה האחוז שלהם באוכלוסייה?

אלעד כליף: של ילדים בדווים באוכלוסייה?

אלעד כליף: 5% מאוכלוסיית הילדים.

אלעד כליף: 117 ילדים ובני נוער נהרגו מתאונות בשנת 2021.

אלעד כליף: 56 מתוכם היו מהחברה הערבית, כמעט חצי.

אלעד כליף: מתוכם 26 ילדים ערבים ממחוז דרום, כלומר – בדווים.

אלעד כליף: 22% מכלל מקרי התמותה שייכים ל-5% האלה שראינו קודם.

אלעד כליף: כשאנחנו מסתכלים על שיעורי התמותה ל-100,000 ילדים, התמונה מתבהרת: הסיכון של ילד מהחברה הערבית להיהרג בתאונה גבוה פי 2.7 מאשר של ילד מהחברה היהודית.

אלעד כליף: הסיכון של ילד בדווי להיהרג בתאונה - - -

סמי אבו שחאדה: אני לא מצליח לראות את המצגת, יש לי שאלה כדי להבין: אנחנו פה עכשיו במספרים ובאחוזים האלה מתייחסים למקרי מוות או לתאונות בכלל?

אלעד כליף: מקרי מוות.

אלעד כליף: כרגע אנחנו מתייחסים רק למקרי מוות ובשקף הזה לשנת 2021, כפי שאמרתי, הסיכון של ילד מהחברה הערבית להיהרג גבוה פי 2.7 מהסיכון של ילד יהודי.

אלעד כליף: והסיכון של ילד בדווי גדול פי 6.3 בשנת 2021, להיהרג בתאונה.

אלעד כליף: ומה קורה בשנת 2022?

אלעד כליף: לצערנו עדכון ממש מהיומיים האחרונים: חמישה ילדים נהרגו מתחילת השנה, פחות משלושה שבועות, ארבעה מתוכם מהחברה הערבית, שניים מתוכם בדווים.

אלעד כליף: כשאנחנו מסתכלים על 26 מקרי התמותה של ילדים מהחברה הבדווית השנה, 23 מתוכם מגיעים רק משלושה מנגנונים עיקריים: תאונות דרכים, טביעה ושריפות.

אלעד כליף: מתוך 16 מקרי תאונות הדרכים, 12 מגיעים משני מנגנונים – תאונות הולכי רגל וסביבת הרכב.

אלעד כליף: שמונה ילדים נהרגו השנה בתאונות הולכי רגל, שישה מתוכם מתחת לגיל חמש, ועוד ארבעה ילדים, כולם כמובן פעוטות, נהרגו בסביבת הרכב.

אלעד כליף: ואם נאמר עוד דבר קטן על עניין הטביעה, באופן עקבי השנה ובשנים קודמות, עיקר מקרי הטביעה בחברה הבדווית נובע מגישה לא מוגבלת של ילדים קטנים לכלי מים פתוחים כמו גיגיות ודליים.

אלעד כליף: כלומר, כולם או רובם קורים בסביבת הבית.

אלעד כליף: תודה רבה.

אורלי סילבינגר: אני רוצה רגע להתייחס למאפיינים ואמר עופר, יש פה שילוב של שני מנגנונים שבעקבותם הילדים מתים.

אורלי סילבינגר: פעם ראשונה זה התשתיות המאוד לא מפותחות בתוך החברה הבדווית בדרום.

סמי אבו שחאדה: אנחנו פה מדברים – הילדים האלה כולם מתים בבית, ליד הבית, בחצר.

סמי אבו שחאדה: נכון?

אורלי סילבינגר: הם בעיקר מתים בבית וסביבתו, נכון.

אורלי סילבינגר: כולל אם זה בדרכים, זה בסביבת - - -

סמי אבו שחאדה: יש לזה בטח השלכות קטסטרופליות נפשיות על האימא, על המשפחה, על הסביבה.

אורלי סילבינגר: חד משמעית.

אורלי סילבינגר: לגמרי.

אורלי סילבינגר: אז כמו שאני אומרת: תשתיות לא מפותחות, ניקח ישוב בדווי וניקח ישוב יהודי – זה לא נראה שהם נמצאים באותה תקופה.

אורלי סילבינגר: אם אנחנו מסתכלים על הצד השני המשלים, זה בעצם חוסר המודעות וחוסר ידע ואורחות החיים של עוני משווע וגורם לכך שלא ניתן לייצר את אותה מעטפת בטיחות משפחתית ואישית לילדים.

אורלי סילבינגר: אני לוקחת אתכם לסיור קצר - - -

מיכאל ביטון: אורלי, אני רוצה למקד אותך.

מיכאל ביטון: תיקחו בחשבון שיש לנו חצי שעה לדיון ואנחנו רוצים להיות מעשיים ולהוציא סיכום שיש בו משימות ודרישות.

מיכאל ביטון: אני רוצה למקד אותך, את הבעיות האלה של היעדר תשתיות וכן האלה, אנחנו יודעים.

מיכאל ביטון: לדעתי מה שאנשים צריכים לשמוע ממך, זה איך פיצחתם דרכים להקטין את הסיכון ואת ההורדה של 30%.

מיכאל ביטון: את הפעולות האלה, זה הדבר שאנחנו רוצים לשמור עליו ולהרחיב אותו.

אורלי סילבינגר: יפה, אז תן לי רגע לעבור כדי שאוכל להסביר.

מאזן גנאים: אבל זה תלוי יותר בממשלה.

מיכאל ביטון: אבל אני רוצה לראות את המתודה.

מיכאל ביטון: איך הם עשו את זה.

מיכאל ביטון: הממשלה תקשיב.

מיכאל ביטון: יש פה נציגי ממשלה.

מיכאל ביטון: מה יש פה?

מיכאל ביטון: רגע, מי נמצא פה?

נחמה לאור דרורי: נמצא פה הרלב"ד – הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: ומה עם המשרדים שמימנו את זה?

נחמה לאור דרורי: אני מניחה שיש משרדים נוספים.

מיכאל ביטון: רגע, מי נמצא?

מיכאל ביטון: מי נמצא פה?

מיכאל ביטון: מי זומן?

דקלה טקו: ביטחון פנים.

מיכאל ביטון: אבל המממן?

מיכאל ביטון: מי מימן את התוכנית?

עופר כסיף: הרווחה.

מיכאל ביטון: ואיפה הרווחה?

מיכאל ביטון: הרווחה, תתכוננו לתת תשובות בנושא.

מיכאל ביטון: במיוחד ששר הרווחה גם אמון על הסדרת ההתיישבות הבדווית.

מיכאל ביטון: אני יודע שזה נושא שבנפשו - -

עופר כסיף: וגם תושב הנגב.

מיכאל ביטון: - - ושהמנכ"לית יודעת את הנושאים האלה לפני ולפנים.

מיכאל ביטון: כמי שיצרה שותפויות ופתרונות לאוכלוסייה הבדווית: סיגל מורן.

מיכאל ביטון: שני אנשים שמבינים את הנושא.

מיכאל ביטון: אני מאמין שהם לא ישיבו פנינו ריקם.

מיכאל ביטון: נציגת הרווחה, תתכונני לתת תשובות עוד מעט.

מיכאל ביטון: אורלי, בבקשה.

אורלי סילבינגר: (הצגת מצגת) אני מדפדפת אתכם על היעדר תשתיות, אני פשוט רוצה שתראו איך זה נראה בשטח מעבר להיעדר תשתיות.

אורלי סילבינגר: אוקיי, תראו איך שזה נראה בשטח.

אורלי סילבינגר: אני לא חושבת שאנחנו מכירים את זה מהחברה היהודית.

אורלי סילבינגר: חוטי חשמל חשופים, ילדים שאין להם מרחב ציבורי.

אורלי סילבינגר: תראו איפה הם נמצאים.

אורלי סילבינגר: אלה תמונות שצילמנו בשטח.

אורלי סילבינגר: הילדים האלה, אין להם איפה להיות, הם בחוץ.

אורלי סילבינגר: אוכלוסייה חלשה, בתים קטנים.

אורלי סילבינגר: הילדים נמצאים בתוך הבישול.

אורלי סילבינגר: הם חשופים לחומרים מסוכנים.

אורלי סילבינגר: הם נמצאים ליד אש גלויה, אם זה מחוץ לבית ואם זה בתוך הבית.

אורלי סילבינגר: הם חשופים לפסולת.

אורלי סילבינגר: אם זה פסולת של מכוניות, פסולת בניין מחוץ לבית, חומרים מסוכנים בתוך הבית ולרוב, שימוש באמצעים.

אורלי סילבינגר: קר.

אורלי סילבינגר: אני לא יודעת מי מכם חווה היום מעלה אחת בחוץ.

אורלי סילבינגר: אין להם אמצעי חימום.

אורלי סילבינגר: אז זה יהיה מנגל בסלון, וזה יהיה אש גלויה במטבח, וזה יהיה אש גלויה מחוץ לבית, ממש מטר מדלת הכניסה.

אורלי סילבינגר: הם משחקים ליד הרכב.

אורלי סילבינגר: הם משחקים ליד הרכב בתוך הבית, ברחוב.

אורלי סילבינגר: הם משחקים ברכב ליד הרכבים, אין הפרדה בין כביש לדרך.

אורלי סילבינגר: אוקיי?

אורלי סילבינגר: עצוב.

אורלי סילבינגר: כבוד יושב-ראש הוועדה, במהלך ששת השנים האחרונות, באמת בתמיכה ממשלתית רחבה, חייבים להודות, בתקציבים של מעל 2 מיליון שקלים, ממשלה יחד עם המגזר הפרטי-עסקי, הצלחנו להביא לשינוי.

מיכל רוזין: זה פרויקט מצ'ינג?

אורלי סילבינגר: לא.

אורלי סילבינגר: זה פשוט תרומות שהצלחנו להשיג מכימיקלים לישראל, מקבוצת מגדל, שתרמו חמש שנים ברציפות.

אורלי סילבינגר: והגופים העסקיים אומרים לנו: אנחנו שמנו את חלקנו, אנחנו רוצים שהממשלה תיקח הלאה.

אורלי סילבינגר: עכשיו זה משרד הרווחה, התחלנו במשרד ראש הממשלה, משרד החקלאות, משרד הכלכלה והיום רווחה.

אורלי סילבינגר: תקשיבו חברים, העבודה עוד לא נגמרה, תראו איפה המספרים נמצאים היום.

אורלי סילבינגר: אבל, מה שמשמח שאחרי שש שנים, בעבודה מאומצת של שילוב אסטרטגיות, זה הכשרה והדרכה, וזה ייעוץ מקצועי לרשויות, וזה עבודה בקהילה בבתים, בטיפות חלב, בגני ילדים, בבתי ספר והסברה משולבת – הצלחנו להביא לשינוי, לירידה של 35% בתמותת ילדים בתאונות בחברה הבדווית.

אורלי סילבינגר: אני לא מכירה הרבה פרויקטים שאחרי שש שנים בתקצוב כזה הגיעו למצב הזה.

אורלי סילבינגר: כדי לעשות את קפיצת המדרגה הבאה, נדרשים לנו שני תהליכים: פעם ראשונה – ואגב, כאן המקום להגיד תודה לצוות המהמם שלנו בדרום, ליאת ורד חן מנהלת המרחב, ושחר חברון שעושות עבודת קודש – כדי להמשיך את העבודה הזאת, נדרשים שני דברים: פעם אחת בהחלטת הממשלה של תוכנית החומש, מכיוון שמשרד הרווחה אמר לנו שאין להם תקציבי המשך לפרויקט הזה מטעמם, ואני מייצגת פה את כולנו חברים, לשים תקציב ייעודי.

אורלי סילבינגר: 26 ילדים מתו, אי אפשר לשים את זה מתחת לכותרות אחרות.

מיכאל ביטון: אני רוצה להבין, כרגע הפרויקט לא עובד?

אורלי סילבינגר: הפרויקט הזה תוקצב שנה אחרונה על ידי משרד הרווחה.

מיכאל ביטון: כמה?

אורלי סילבינגר: במיליון שקל מצד משרד הרווחה.

אורלי סילבינגר: יש לנו עוד 700,000 שקל נוספים, שנה אחרונה אני מתקציבים פרטיים.

מיכאל ביטון: תורמים.

אורלי סילבינגר: זאת אומרת שהיום 1.7 מיליון שקלים, והחל משנה הבאה - - -

מיכאל ביטון: ובינואר אין כלום?

אורלי סילבינגר: ינואר 2023 הפרויקט יתום.

מיכאל ביטון: אז השנה עדיין יש ויש לנו שנה לטפל בבעיה.

אורלי סילבינגר: נכון.

מיכאל ביטון: קודם כל, כל הכבוד שאתם מביאים בעיה שנה קדימה.

מיכאל ביטון: כך שאפשר לטפל.

מיכאל ביטון: כל הכבוד.

אורלי סילבינגר: בתוך החלטת הממשלה שתתקבל היום, אנחנו מבקשים 4 מיליון שקלים לשנה כדי שלא ניקח עוד שש שנים, ותקציב משמעותי לטיפול בתשתיות.

מיכאל ביטון: ולא נעניתם כשניסחו את התוכנית הכוללנית לאוכלוסייה הערבית?

אורלי סילבינגר: אני יודעת שרוצים להכניס את זה מתחת לפעילות של משרדים אחרים.

אורלי סילבינגר: תקשיבו, בטיחות ילדים היא מעניינם של הרבה מאוד משרדים.

אורלי סילבינגר: היא צריכה להיות סעיף מובחן.

אורלי סילבינגר: צריך לתת לגופים מקצועיים לטפל בנושא הזה באופן מובחן ולא לשים את זה תחת בריאות או רווחה או תחומים אחרים.

אורלי סילבינגר: זה חייב להיות עצמאי, סעיף עצמאי.

אורלי סילבינגר: בסדר?

אורלי סילבינגר: המשך פיתוח מהלכים מותאמים בשטח - - -

מיכאל ביטון: אבל יכול להיות שגם אם יש משרד מממן, יש פה ראייה בין-משרדית.

מיכאל ביטון: יש אחד דואג לתשתית, אחד לאכיפה, אחד ל - - -

עופר כסיף: השאלה היא האם זה הוליסטי.

אורלי סילבינגר: לכן אנחנו מבקשים חד משמעית סעיף עצמאי, לא מוחבא.

אורלי סילבינגר: סעיף שיקראו לו בטיחות ילדים, שיופעל על ידי גורמים מקצועיים.

מיכאל ביטון: ואתם מצליחים לתקשר עם כמה משרדי ממשלה על הנושא הזה?

אורלי סילבינגר: אנחנו עובדים היום עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים באופן מדהים, עם משרד הבריאות, עם משרד הרווחה, עם משרד החינוך, עם משרד הכלכלה, עם המשרד לביטחון פנים, עם משרד הבינוי והשיכון – אנחנו עובדים עם כלל המשרדים.

מיכאל ביטון: יפה, יש שולחן עגול?

אורלי סילבינגר: אנחנו יודעים לתכלל.

מיכאל ביטון: אבל יש שולחן עגול?

אורלי סילבינגר: בוודאי.

אורלי סילבינגר: בתוך הפרויקט הזה שותפים: הרשות הלאומית, משרד הבריאות, משרד הרווחה וגם משרד החינוך.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: סמי אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה אדוני, סליחה על הבורות, זה דבר שנראה גם ולצערי הרב צריך לדבר כך, שבטווח הארוך חוסך המון כסף והמון סבל, גם למדינה וגם לאנשים – למה אנחנו נתקעים במשהו כזה?

סמי אבו שחאדה: גם אם זה לא - - - אני רוצה להבין, אני באמת לא יודע.

מיכאל ביטון: לסמי יש תמיד את אותה השאלה: למה לא עשו את זה קודם?

מיכאל ביטון: איך הרשלנות הזאת?

מיכאל ביטון: בכל ועדה הוא שואל את זה.

סמי אבו שחאדה: לא, אני באמת - - -

מיכאל ביטון: אתה צודק.

מיכאל ביטון: אבל הם לא הכתובת.

סמי אבו שחאדה: לצערי הרב - -

מיכאל ביטון: אנחנו הכתובת.

סמי אבו שחאדה: - - גם מבחינת האינטרס הכלכלי של המדינה.

מיכאל ביטון: עלות מול תועלת.

סמי אבו שחאדה: לצערי הרב, אני לא רוצה לדבר ככה, אלה חיי בני אדם, זה יותר חשוב.

סמי אבו שחאדה: אבל ברמה הזאת אפילו.

מיכאל ביטון: ברור, תחסוך תאונות, תחסוך פיצויים, תחסוך ביטוח לאומי, תחסוך עולמות במיליון שקל, לחסוך את זה.

מיכל רוזין: השאלה אם תמיד מפצים.

מיכל רוזין: זה גם - - -

מיכאל ביטון: כן, זה משהו אחר.

מיכל רוזין: חלקם לא מוגדרים כתאונות דרכים.

מיכאל ביטון: יש עלות אלטרנטיבית להזנחה.

מיכאל ביטון: כשאתה מזניח במיליון שקל, זה יכול לעלות לך גם 10 מיליון.

אורלי סילבינגר: חברים, אתם יודעים מה היתרון שלנו?

אורלי סילבינגר: אנחנו יכולים להסתכל אחורה על מה שקרה, ואנחנו יכולים לדאוג קדימה למה שיקרה.

אורלי סילבינגר: אנחנו מעסיקים מדריכות מתוך החברה הבדווית בדרום.

אורלי סילבינגר: הכספים של הפרויקט הזה בהנחיה שלי, מושקעים בגורמים מתוך החברה הבדווית, אנחנו משלמים כסף בפרויקט לכל גורם בתוך החברה.

אורלי סילבינגר: אנחנו בעקיפין עושים עוד דברים טובים מאוד בשטח.

אורלי סילבינגר: על כסף אחד תספרו פעמיים.

אורלי סילבינגר: אז יש לנו אפשרות לדאוג לעתיד טוב יותר.

מאזן גנאים: אנחנו אתכם.

מיכאל ביטון: אורלי, אני רוצה לתת לעוד אנשים.

מיכאל ביטון: הדיון הולך ומתקצר.

אורלי סילבינגר: אני סיימתי, כבוד היושב-ראש.

מיכאל ביטון: מאזן, אתה ואחרי זה רועי ברק, רכז תחום תחבורה בעמותת סיכוי, וג'ידא רינאוי זועבי.

נחמה לאור דרורי: אני אשמח גם לדבר, כבוד היושב-ראש.

מאזן גנאים: אני רוצה להודות לך אדוני היושב-ראש, לחבריי חברי הכנסת יוזמי הדיון הזה, עופר ומיכל, ללא ספק, התמונות אומרות הכול, וכל ילד הוא עולם ומלואו – לא חשוב אם הוא יהודי או ערבי.

מאזן גנאים: אני מסתכל על אחוז המתים באוכלוסייה בכלל – 6.3 מהדרום.

מאזן גנאים: ויש דבר יותר מסוכן שלא הוזכר פה, יש הרבה אנשים שאין להם קורת גג.

מאזן גנאים: ואני מכיר באופן אישי משפחות שאיבדו את יקיריהן מקור מקפיא של חמש או שש מעלות מתחת לאפס.

מאזן גנאים: אף אחד לא הזכיר אותם.

מאזן גנאים: זאת אומרת שאנחנו צריכים לדבר איך אנחנו מצילים את הילדים האלו מחר ומחרתיים.

מאזן גנאים: ואם תרשה אדוני היושב-ראש, להיכנס קצת לפוליטיקה – אם לא יהיה הסדר, כל הכסף שאתה מדבר עליו, לצערי זה לא יכול לעזור.

מאזן גנאים: ילד, אין לו איפה ללכת, אנחנו לא רוצים פארקים, אבל כשאין לו היום מגרש קט-רגל, אין מגרשי שחב"ק – מגרש דשא סינטטי – אין תאורה, אין מדרכות, אין כלום.

מאזן גנאים: נציג המשטרה יושב פה, ואם רוצים לאכוף, איפה יאכפו בכפרים בלתי מוכרים?

מאזן גנאים: אין להם איפה להיכנס ולעשות את ההסדרה.

מאזן גנאים: ולכן אם לא נכניס את הנושא הפוליטי לתוך הדיון הזה, לצערי לא נפתור כלום.

מאזן גנאים: הנושא הוא יותר פוליטי, אז כל הכבוד לכם בטרם שאתם עושים עבודת קודש, גם אותם 1.7 מיליון שאת אומרת – זה לא מספיק.

מאזן גנאים: אם אנחנו היום מחלקים את זה לאוכלוסייה של 300,000 תושבי הנגב, אני מדבר בינתיים על הנגב בלבד, אז הסכום הזה לא מספיק.

מאזן גנאים: ואני אומר לך, נצטרך לדאוג, לשריין יותר תקציבים.

אורלי סילבינגר: ביקשתי 4 מיליון לשנה לתוכנית החומש - -

מיכאל ביטון: אנחנו נכניס את זה לסיכום.

אורלי סילבינגר: - - רק לפעילות בשטח.

מאזן גנאים: ללא ספק צריך להכניס את זה לסיכום, כי הסכום הזה לא מספיק.

מיכאל ביטון: מאזן, אתה יש לך השפעה.

מיכאל ביטון: אנחנו בונים עליך.

מאזן גנאים: לי?

מיכאל ביטון: לפעמים אתה פונה אלי, אבל הפעם אני פונה אליך.

מאזן גנאים: אני פונה אליך כתושב הנגב.

מיכאל ביטון: זה ודאי, אני בעד.

מיכאל ביטון: אבל על הקופה של כמה מיליארדים לחברה הערבית, יש לך השפעה.

מאזן גנאים: ללא ספק.

מאזן גנאים: אבל אני רוצה להגיד לך - - -

מיכאל ביטון: אז אנחנו רוצים את זה שם.

מאזן גנאים: אחי, אתה כתושב הנגב.

עופר כסיף: אתה יודע שזה פוליטי לא פחות מכלכלי.

מאזן גנאים: ואתה - - -

מיכאל ביטון: אבל אם בגלל פוליטיקה הגיע התקציב, אנחנו בעד.

מאזן גנאים: אתה איש - - -

מיכאל ביטון: פוליטיקה זה ניהול תקציבים.

מיכאל ביטון: פוליטיקה זה חלוקת משאבים.

מיכאל ביטון: זה מענה לעניינים.

מאזן גנאים: מרדכי, אתה איש עתיר ניסיון, היום כל דבר אומרים לך קול קורא, אז מי יעשה את הקול קורא בכפרים הבלתי מוכרים?

מאזן גנאים: אז אני אומר לך מתוך אותם 5.2 מיליארד שקל לדרום, אני אומר לך שאני בספק אם הכסף הזה יגיע.

מאזן גנאים: אני אומר לך בגלוי, אני לא אופטימי.

מיכאל ביטון: ברשות מקומית לא צריך קול קורא.

מיכאל ביטון: המדינה יודעת לתקצב רשויות בלי מכרז.

מאזן גנאים: הלוואי.

סמי אבו שחאדה: מוחמד, הם פתרו לך את הבעיה, בטרם עושה את העבודה ויודעת לעבוד עם כל הממשלה.

סמי אבו שחאדה: הם יודעים לעשות את העבודה.

מיכאל ביטון: מאזן, רשות מקומית יכולה לקבל כסף מהממשלה בלי קול קורא.

מיכאל ביטון: מה זה קול קורא.

מאזן גנאים: לרוב הישובים אין רשות.

מאזן גנאים: אין להן.

מיכאל ביטון: יש לנו.

מיכאל ביטון: יש לנו מועצה אזורית בדווית, יש שתי מועצות, והן אחראיות גם על הפזורה הלא מוסדרת, זה בהגדרה.

מאזן גנאים: אתה יודע, כבוד היושב-ראש, שלא יכולים לסלול כביש כי אין הסדרה.

מיכאל ביטון: זה נכון.

מיכאל ביטון: זה נושא אחר.

מאזן גנאים: אתה יודע שלא יכולים לבנות מגרש כדורגל או מגרש שחב"ק, כי אין אדמה?

מיכאל ביטון: ברור.

מאזן גנאים: אז - - -

מיכאל ביטון: זה נושא גדול ואחר, אבל הוא בעייתי.

מאזן גנאים: אז אנחנו באמת צריכים לפתוח את העיניים, לפתוח את הלב ואת הראש, ובאמת במקום להגיד: פולשים וגונבים את האדמה, אז בואו נדבר איך היום מסדירים את נושא הנגב, ואיך נותנים לילדים האלה לחיות בכבוד.

מיכאל ביטון: אחרי עשרות שנים של הזנחה, אני חושב שהממשלה מתחילה לזוז בהסדרת ההתיישבות

מאזן גנאים: תודה.

עופר כסיף: על זה אנחנו יכולים להתווכח.

מיכאל ביטון: להצליח בזה ייקח זמן.

מיכאל ביטון: הזנחה של עשרות שנים לא נגמרת ביומיים.

מיכאל ביטון: אתה היית ראש עיר, אתה יודע מה זה תוכנית מתאר ותב"ע, והיתרי בנייה – זה עשר שנים לוקח.

מאזן גנאים: אבל הנה, 73 שנים לא עשו כלום.

מאזן גנאים: הלוואי ובעוד - - -

מיכאל ביטון: אתה יודע שאני עזרתי להסדיר את היישוב רח'מה.

מיכאל ביטון: עזרתי להסדיר את הישוב רח'מה עשר שנים.

מיכאל ביטון: עשר שנים של תכנון, ואולי עכשיו כבר יש החלטת ממשלה.

מיכאל ביטון: בלי החלטת ממשלה אי אפשר לסדר אותו, ועשינו תכנון ותקציבים והקמנו בית ספר וגנים.

עופר כסיף: אתה יודע אדוני שזה קצה הקרחון.

עופר כסיף: לא ניכנס לזה עכשיו, אבל התוכנית הממשלתית היא לא התוכנית הראויה.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: אבל אל תסיטו את הדיון מהנושא שלשמו התכנסנו.

מיכל רוזין: בדיוק, בואו נתמקד.

מיכאל ביטון: רועי ברק, רכז תחום תחבורה בעמותת סיכוי, בבקשה.

רועי ברק: שלום אדוני היושב-ראש, תודה רבה שאתה נותן לי להגיד כמה דברים.

רועי ברק: בימים האלה מקדמת הממשלה תוכנית חומש חדשה לישובים הבדווים בנגב.

רועי ברק: על התוכנית הזאת משרד הרווחה אחראי ובמסגרת פרק התחבורה לתוכנית החומש הזו לבדווים, היקף ההשקעה של משרד התחבורה בתוכנית הזו היא אפס.

רועי ברק: אפס שקלים.

רועי ברק: הכול נגזר מהחלטה 550.

רועי ברק: זאת אומרת שכל התוכניות שהן לנגב, נגזרות מ-550 ואין שום תוספת תקציבית אפילו של שקל אחד לישובים הבדווים בדרום.

רועי ברק: מעבר לכך, בגלל שהתוכניות נגזרות מ-550, אף אחת מהתוכניות האלה לא נוגעת לישובים הלא מוכרים בנגב.

רועי ברק: זאת אומרת, ש-100,000 אזרחים שבהם הבעיה החמורה ביותר בנושא שאתם מדברים עליו, לא מקבלים שום פתרון.

רועי ברק: אין אפילו תוכנית שדנה בהם, שלא לומר תקצוב.

רועי ברק: ופה הבעיה החמורה ביותר: בעצם, כל התוכנית של הישובים הבדווים בנגב בעצם מתבססת על תוכניות ש-550 מבצעת, ללא שום תוספת תקציבית למאפיינים הייחודיים כפי שאנחנו מבינים ויודעים שיש להם, וגם בדיון הזה עולים.

רועי ברק: וזה דבר חשוב מאוד להתייחסות של כולכם ולתשומת לבכם.

רועי ברק: תודה רבה לכם.

מיכאל ביטון: תודה רבה רועי, ואני נותן לך ציון לשבח על אמירות קצרות ולעניין.

מיכאל ביטון: לפעמים אנשים מדברים ולא זוכרים מה הם אמרו.

מיכאל ביטון: מי שקצר ולעניין גם זוכרים מה הוא אמר ומשפיע על המציאות.

מיכאל ביטון: ג'ידא, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, בוקר טוב לכולם, תודה אדוני יושב-ראש הוועדה, תודה לחברתי מיכל רוזין, על הדיון המהיר בנושא החשוב הזה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: האמת היא שאני מלווה - - -

עופר כסיף: יש עוד מישהו שעזר.

מאזן גנאים: גם עופר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: גם עופר, סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מלווה וגם פעילה מאוד בנושא הזה, וגם מכירה המון שנים את ארגון בטרם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ארגון בטרם עושה עבודת קודש בנושא של בטיחות ילדים ובכלל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא רוצה להלאות אתכם עוד פעם ועוד פעם שנדבר על הנתונים, אבל אני רוצה דווקא לקחת את המקום האישי, האנושי, ולהגיד שבשנים האחרונות התופעה הזאת או המספרים האלה או האירועים האלה, מופיעים ככותרת קטנה בעיתון, אבל כל כותרת קטנה כזו היא בעצם מציאות שמחריבה משפחה שלמה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כך היה בעילוט כאשר נדרס תינוק בן שנה, כך היה באום אל פאחם כאשר ילד בן ארבע נדרס וכך היה גם כאשר תינוקת בת 17 חודשים נדרסה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הנתונים ידועים לממשלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הנתונים ידועים לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הנתונים ידועים לכולם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השאלה היא מה מחליטים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: מה מחליטים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה שאנחנו היום נחליט שאנחנו מתחילים לבצע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יש תוכנית, יש החלטה, יש תקציבים, צריך רק להתחיל לעבוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ועל זה אני קוראת מפה, בדיון הזה, להתחיל פשוט לבצע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נקודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

מיכאל ביטון: עכשיו אני מבקש מנחמה דרורי.

נחמה לאור דרורי: נחמה לאור דרורי, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – הרלב"ד.

מיכאל ביטון: בבקשה, נחמה.

נחמה לאור דרורי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, ותודה לכם על הדיון הזה.

נחמה לאור דרורי: אני רוצה להגיד כדבר ראשון שמבחינת הרלב"ד, שיתוף הפעולה שלנו עם ארגון בטרם בנושאים שהועלו כאן, לא רק שהוא לא מצטמצם, אלא הוא הולך ומתרחב.

נחמה לאור דרורי: אורלי ואני כבר ב-7:30 בבוקר עם שני הצוותים שלנו ישבנו על תוכנית עומק.

נחמה לאור דרורי: ואנחנו מתכוונים להשתמש בתקציבים שיוקצו לרלב"ד במסגרת החלטה 550, וגם בתקציבים שיש לרלב"ד ממילא לטיפול בחברה הערבית לצורך הרחבה של שיתוף הפעולה בהיקפים יותר משמעותיים.

נחמה לאור דרורי: אנחנו עובדים כבר חמש שנים עם החברה הערבית, יחד עם החברה הערבית, עם צוות שנמצא בתוך הרלב"ד, מתוך החברה הערבית, ועובד איתנו על הבעיות הספציפיות שאנחנו צריכים לטפל בהם בבטיחות.

נחמה לאור דרורי: אני רוצה להתחיל את דברי, להראות לכם את אחד מהקמפיינים, את האחרון שעלה לפני חודשיים בתחום הזה של היפגעות ילדים.

נחמה לאור דרורי: (הצגת סרטון) זה אחד מני קמפיינים שאנחנו מעלים לחברה הערבית בכל שנה בתקציבים שעד עכשיו היו מצומצמים והתרחבו עם 550.

מאזן גנאים: רק תשנו את המילה "מגזר" – תשנו לחברה.

נחמה לאור דרורי: צודק.

נחמה לאור דרורי: תודה על ההערה.

מיכל רוזין: אני חייבת לשאול אותך, יש מחקרים רבים שמראים שלא תמיד התשדירים, הפרסומות, ההסברה הזאת עובדת.

מיכל רוזין: ראינו למשל בענייני סיגריות, מיכאל, שכול התשדירים הכי מפחידים שאותי נורא הפחידו, את המעשנים הם לא הפחידו.

מיכל רוזין: אתם זוכרים, את התולעים שיוצאות מקופסת סיגריות, וכל מיני דברים.

מיכל רוזין: מחקרים הראו ההפך, שאנשים רואים דברים מזעזעים – הם לוקחים צעד אחורה ואומרים: זה לא מעניין אותי, זה לא מתייחס אלי.

נחמה לאור דרורי: אני מסכימה איתך לחלוטין - - -

מיכל רוזין: האם זה עובד?

מיכל רוזין: בדקתם את זה?

נחמה לאור דרורי: קודם כול, אנחנו בודקים את עצמנו תמיד, תכף אתייחס לזה.

נחמה לאור דרורי: אגיד כך: הסברה לבדה לא עובדת.

נחמה לאור דרורי: מבחינת בטיחות בדרכים, יש מודלים של עבודה שלוקחים זוויות שונות של התעסקות, כמו חינוך בגילאים הקטנים.

נחמה לאור דרורי: הסברה חייבת להיות, כי אם את לא תשימי את זה בתוך סדר היום ואם זה לא יעסיק את החברה הערבית, ואם לא נוכל לנהל שיח מתמיד על הנושא הזה, וזה יהיה בתוך התודעה.

נחמה לאור דרורי: יש המון בעיות אחרות שמטרידות את החברה הערבית, ואת לא תקבלי את תשומת הלב שאת צריכה מתוך הקהל שלך.

נחמה לאור דרורי: אבל כן, צריך לטפל בתשתיות, באכיפה, בחינוך, בהסברה, בכל - - -

מיכל רוזין: אני שואלת ספציפית על האם בדקתם אפקטיביות?

נחמה לאור דרורי: אנחנו בודקים את עצמנו לפני ואחרי קמפיינים באופן קבוע, וזאת כדי ללמוד איך לעשות את זה יותר ויותר טוב.

נחמה לאור דרורי: כן – אנחנו מצליחים להשפיע לגמרי.

נחמה לאור דרורי: יש כאן

נחמה לאור דרורי: תשדיר שבעצם מכניס את הרעיון של אחריות הורית לילד עד גיל תשע שלא חוצה כביש לבד, רעיון שלא נדון בכלל בחברה הערבית עד עכשיו, בכלל.

נחמה לאור דרורי: וזה חלק מהכלים שהורים יכולים להפעיל, ואנחנו יודעים את זה מתוך קבוצות מיקוד – הם מבקשים להפעיל, הם רוצים שיתנו להם כלים במה לעשות ואיך לעשות כדי שהם יוכלו לקדם ולעשות את הדברים אחרת.

נחמה לאור דרורי: אני רוצה לענות לך בעוד דוגמה: בקמפיין שאנחנו כבר עושים ארבע וחמש שנים באופן אינטנסיבי וקבוע בנושא של חגורות בטיחות, ולהגיד לך, שכשהתחלנו לעבוד, רמת החגירה בחברה הערבית הייתה בסביבות 60% בערך.

נחמה לאור דרורי: אחרי ארבע או חמש שנות עבודה, בתצפית שעשינו לפני שנה בערך, אנחנו מגיעים לאחוזים שקרובים ל-70, 70 ומשהו אחוז, עלייה של 10% בחגירה במושבים קדמיים, ו-15% במושבים אחוריים.

נחמה לאור דרורי: וזה רק הסברה וחידוד וחינוך ועבודה עם ילדים וכולי, ומעטפת של אכיפה של משטרת ישראל נותנת בזמן הנכון ותוך שיתוף פעולה.

מיכל רוזין: הילדים צריכים לחנך את ההורים, זאת הדרך הכי הנכונה.

נחמה לאור דרורי: זה אומר שאני רוצה להגיד לכם שיש הרבה מאוד מה לעשות, שאנחנו יודעים איך להפעיל את המודלים האלה בצורה נכונה כדי להביא לתוצאות המשמעותיות.

נחמה לאור דרורי: וכשאת עובדת בצורה נכונה, החברה הערבית עושה צעדים משמעותיים לכיוון אקלים בטיחות יותר משמעותי.

מיכאל ביטון: תודה רבה, יש לי רק עוד עשר דקות לדוברים אחרונים ואז אנחנו מסכמים.

מיכאל ביטון: הדוברים האחרונים אלה עו"ד נועם וילדר, מהמועצה לשלום הילד; נועם בגינסקי, ראש מחלקת התנועה, המשרד לביטחון פנים; בועז טופורובסקי, חבר הכנסת ואז אנחנו מסכמים את הדיון.

מיכאל ביטון: לכן יש לכם שתיים-שלוש דקות כל אחד.

מיכאל ביטון: נועם וילדר, בבקשה.

מיכל רוזין: כמה עובדים מהחברה הערבית יש ברלב"ד?

נחמה לאור דרורי: כרגע יש ארבעה, בתוך תוכנית 550, אנחנו מתכוונים להרחיב אותם לעוד.

מיכל רוזין: כמה עובדים יש?

נחמה לאור דרורי: בסביבות 50 עובדים.

נחמה לאור דרורי: בערך 10%.

סמי אבו שחאדה: זה 8% וזה לא - - -

נחמה לאור דרורי: שנייה, אני מחדדת עוד – נרחיב את זה עכשיו, כיוון שיש תקציבים נוספים ועבודה נוספת לעשות, ויותר מזה אני רוצה להגיד: אנחנו מפעילים גם מיקור חוץ.

מיכאל ביטון: יש אדם מדהים שמיועד להיות יושב-ראש הרשות לבטיחות בדרכים – אבי נאור.

מיכאל ביטון: והרשות הזאת עברה דיכוי קליני ותקציבי על ידי הממשלה, היו לה מאות מיליונים בעבר, נשארו לה כמה עשרות מיליונים.

מיכאל ביטון: היו לה פעם עשרות מיליונים לשותפויות עם רשויות על בטיחות בדרכים, נשאר לה רק 8 מיליון לרשויות.

מיכאל ביטון: הצפנו את האתגר של הרשות הזאת, לא קיבלנו תשובות טובות.

מיכאל ביטון: אבי נאור הוא איש רציני מאוד.

מיכאל ביטון: בועז טופורובסקי בוועדת משנה לבטיחות גם יגיד כמה מילים, ואנחנו צריכים לגבות את הרלב"ד, לתת להם יותר משאבים, ואז גם הדרישה שלכם נכונה, לאור השכיחות של תאונות בקרב האוכלוסייה הערבית והנפגעים הרבים מעל הייצוג שלהם בכלל האוכלוסייה, גם אנשי מקצוע מכל הסוגים, בני האוכלוסייה הערבית, צריכים להיות בתוך רלב"ד.

מיכאל ביטון: בבקשה, נועם בגינסקי.

נועם בגינסקי: בוקר טוב כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה מילים כי המספרים כבר נאמרו, אבקש לתת התייחסות קצרה: מדובר על זה שהילדים במרחב הציבורי, במיוחד בנגב, ששם יש לנו את מרבית מקרי הדריסה, הם בעצם נמצאים יחד באותם מקומות שכלי הרכב נמצאים.

נועם בגינסקי: אני יכול להגיד שבאותן תאונות לצערנו, שנדרסים הילדים, ואני מדבר בעיקר על הילדים הקטנים של עד גיל ארבע – ב-90% מהמקרים זה בני משפחה.

נועם בגינסקי: זאת אומרת, או אבא שדורס ילד או אימא שדורסת את הילד או דוד שדורס את הילד.

נועם בגינסקי: זה לא משהו שמתבצע במרחב הציבורי שמישהו במקרה בא לכפר ופגע בילד.

נועם בגינסקי: וחייבים להעלות את המודעות בקרב ההורים שאי אפשר במצב הזה להיכנס לאוטו ולהתחיל לנוסע, אלא חובה לפני שאתה נכנס לאוטו ולפני שאתה מתחיל לנסוע, לעשות בדיקה מסביב לרכב שאין ילדים ושאין תינוקות שזוחלים מסביב לרכב.

נועם בגינסקי: וזה לא ברור מאילו שבגלל שהרכב עומד בחוץ, במקום פתוח או בתוך החצר, אז אתה נכנס לאוטו, מניע ונוסע, וזה להערכתי יצמצם בצורה דרמטית את כל המקרים האלה.

נועם בגינסקי: כי בסופו של דבר, המקרים האלה הם בבית, הם לא מקרים אחרים.

נועם בגינסקי: בנוסף, צריך לקחת בחשבון שהתופעות כמו נהיגה ללא רישיון נהיגה, ועצרנו לא מזמן בפזורה בנגב ילד בן 12 שנוהג באוטו של אבא שלו, ומסיע את אחיו בן השמונה או שבע – אלה תופעות שאתה לצערי נתקל בהם בעיקר בחברה הערבית, ובעיקר בדרום, בנגב.

נועם בגינסקי: 42% מהאכיפה שלנו מתבצעת בחברה הערבית, בין אם זה בפעולות אכיפה שגרתיות, בין אם זה בפעולות אכיפה ממוקדות.

נועם בגינסקי: הנושא של חגורות בטיחות, בשלושת השנים האחרונות, בין 75% ל-80% מהאכיפה על היעדר חגורת בטיחות, אלה עבירות שנרשמו במגזר.

נועם בגינסקי: בין 1,300 ל-1,500 דוחות על נסיעה ללא חגורות.

נועם בגינסקי: אני גם לא מדבר על הנושא של נסיעה עם - - -

מאזן גנאים: מה האחוז בנגב, בבקשה?

נועם בגינסקי: אין לי, אני יודע לדבר על מה שנקרא, על הגילאים אפס עד 17.

נועם בגינסקי: אין לי את החלוקה.

מיכאל ביטון: נועם, האם אתם בשולחן עגול איתם על הפגיעה בילדים בהיבט של תאונות בדרכים, שזה התחום שלכם?

מיכאל ביטון: האם אתם חלק מהשולחן הזה?

מיכאל ביטון: כי אני מבקש מכם שתעבדו איתם בצוות, ואם יש דרכים מכל סוג למנוע ולהקטין - - -

נועם בגינסקי: נשמח ליטול חלק בכל שולחן עגול.

נועם בגינסקי: אנחנו באופן צמוד מאוד עם הרלב"ד בכל הנושאים, בין השאר גם בנושא הזה.

נועם בגינסקי: וככול שיבקשו את הנוכחות שלנו, נשמח להיות שם.

נועם בגינסקי: כבודו, עוד משפט: מבחינת הדוברות, גם אנחנו – משטרת ישראל, אגף התנועה, עושה הרבה מאוד דברים בנושא הדוברות.

נועם בגינסקי: מעל 176 פרסומים במהלך השנה האחרונה בנושא הזה של אכיפת עבירות, תאונות דרכים, העלאת מודעות לנושא של ביצוע של עבירות תנועה, כולל סרטונים – אני מזכיר שוב – 26 סרטונים שעלו לרשת להראות את ההתנהלויות, בין השאר, גם של אותו ילד שהסיע את אחיו.

נועם בגינסקי: וצריך לזכור שהסרטונים האלה מחר הם גם ראיות בבית משפט.

נועם בגינסקי: אז למרות המגבלה, זאת אומרת שאנחנו מכירים ומודעים, אבל גם החברה, ולמרות העוני הכבד ולמרות הכול – התושבים צריכים להבין בעצמם שיש להם חלק לא מבוטל בעניין, ויש להם יכולת אדירה להשפיע.

מיכאל ביטון: זה ברור.

מיכאל ביטון: אבל נועם, זה כמו שיש תאונות בדרכים ואז אומרים הגורם האנושי.

מיכאל ביטון: בסדר, בן אדם נרדם, זה לא בסדר.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו כארגון, כממשלה, אתם כמשטרה, לצד ההבנה שכן יש פה אחריות להורים, לדוד, למי שנסע רברס, למי שלא חגר.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו צריכים לחנך אותם ולאכוף ולהסביר, ואפשר – רק לא להתייאש.

מיכאל ביטון: לא להגיד, זהו, זה גורם עליון, כוח עליון, אין לנו יכולת להשתלט.

נועם בגינסקי: אין דבר כזה גורם עליון.

מיכאל ביטון: אנחנו יכולים לעשות.

מיכאל ביטון: ומה שאני אוהב פה זה שנולד שולחן עגול של ממשלה, של עמותה שמתמחה בתחום, שהממשלה מכירה את הידע הייחודי של בטרם ומכירה את המובחנות שלה ומוכנה אפילו לתקצב אותה ללא קולות קוראים כי היא רואה את המומחיות שלה.

מיכאל ביטון: נבנה פה שולחן עגול, ואני מבקש ממך או מנציגיך, ואני מכיר אותך בוועדה הזאת, להיות חלק מהפגישות, ספציפית על הנושא הזה, ולסייע בידם ככל שתוכלו באופן יצירתי.

נועם בגינסקי: נשמח לסייע בידם בידע ובניסיון.

מיכאל ביטון: אין לנו זמן חברים, יש לי שבע דקות וחמישה דוברים.

מיכל רוזין: רק שאלה למשטרה, בסוף הם גם צריכים להראות הצלחה.

מיכל רוזין: אתם צריכים להראות בנתונים הצלחה, ואין הצלחה.

מיכל רוזין: אם בסוף, עם כל הסרטונים וכל הדברים שנעשים, אין בסוף ירידה משמעותית בהיקף תאונות הדרכים, ובהיקף התמותה, אז אתם צריכים לשאול את עצמכם מה לעשות אחרת.

עופר כסיף: יש גם עוד דבר, אני משלים את מה שמיכל אמרה, זה גם לא העיקר מה שאמר ה - - -

מיכאל ביטון: אבל כסיף, לא נגיע לסיכום טוב.

מיכאל ביטון: אתם רוצים סיכום, רציתם לתת הזדמנות לאחרים שלא דיברו פה.

מיכאל ביטון: יש לי ארבעה דוברים בשש דקות.

מיכאל ביטון: נעם וילדר, המועצה לשלום הילד, בבקשה.

נעם וילדר: שלום, תודה על רשות הדיבור, הוצגו פה נתונים והוצגו פה הפערים העצומים והמעציבים, ולכולם פירוש אחד והוא שעשרות מקרי מוות של ילדים יכלו להימנע מדי שנה.

נעם וילדר: הנתונים האלה נחשפים כל פעם מחדש, למרות שני הדוחות של מבקר המדינה שפורסמו בעשור האחרון, הדוח של הוועדה הבין-משרדית בנושא בטיחות ילדים בחברה הערבית, תוכנית החומש של משרד הבריאות, החלטה מספר 550, בכל אלו פורטו צעדים אופרטיביים להתמודדות עם הבעיה.

נעם וילדר: השתתפנו בלא מעט דיונים בנושא, המועצה שבה ומציפה את הצורך בשיתוף פעולה בין משרדי הממשלה, ארגוני החברה האזרחית והרשויות המקומיות.

נעם וילדר: את נחיצות ההשפעה בשיפור בתשתיות, אנחנו רואים היעדר השקעה במשאבים במקומות שהם הכי קריטיים להגנה ומוגנות ילדים.

נעם וילדר: הרבה פעמים, הסברה וקמפיינים כמו שנאמר פה, לא באמת יעזרו אם הילדה יוצאת מבית הספר ואין לה כביש סלול עם מדרכה מסודרת בדרך הביתה.

נעם וילדר: תשתיות משופרות הן הבסיס לזכות לחיים וביטחון, לכבוד, לשוויון, זכויות שהאמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד מדברת עליהן.

נעם וילדר: לצערנו הרב הזכויות האלה מופקרות, חומרת המצב ברורה.

נעם וילדר: הליקויים כבר נרשמו, כיוונים לפעולה כבר שורטטו, ואין צורך ליצור יש מאין.

נעם וילדר: הנתונים שמציג ארגון בטרם שמשקפים את ההצלחה שלו, מראים ששיעורי התמותה הגבוהים הם לא גזרת גורל, וכל מה שנשאר הוא לשים את חייהם של הילדים בראש סדר העדיפויות.

נעם וילדר: להשקיע משאבים וליישם באופן מלא ומקיף את התוכניות, תוך מחויבות בלתי מתפשרת לשינוי המציאות – ברמה הלאומית וברמה המקומית.

נעם וילדר: ואגב, בהמשך למה שאמר יושב-ראש הוועדה על שכחת ילדים ברכב, ההחלטה של משרד התחבורה לבטל את חובת ההתקנה של מערכת להרתעת שכחת ילדים מנוגדת לחלוטין לבקשה שלנו לשים את חייהם של ילדים בראש סדר העדיפויות.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך נועם, עכשיו אני רוצה תשובות של הרווחה, איך הם מתכוונים להתמודד עם הנושא הזה.

מיכאל ביטון: לאה בריסקין, מנהלת תחום תכנון במשרד הרווחה.

לאה בריסקין ברקו: נעים מאוד, אני מנהלת תחום חברה וקהילה מאגף לפיתוח כלכלי חברתי בחברה הבדווית בנגב ושל משרד הרווחה.

לאה בריסקין ברקו: אנחנו נמצאים ערב החלטת חומש חדשה לחברה הבדווית, החידוש בנו בהקשר הזה לעומת ההחלטה הקודמת – 2397 – הוא שהוא כולל פרק בריאות.

לאה בריסקין ברקו: פרק הבריאות מכוסה בסך של 112- 114 מיליון שקלים, והוא יטפל בתחום הזה של מעורבות ילדים בתאונות בבית ותאונות בדרכים.

לאה בריסקין ברקו: כחלק מהדיאלוג שלנו מול משרד הבריאות ביקשנו שהם ייקחו בעלות על הנושא הזה.

לאה בריסקין ברקו: בין אם זה אבחון פנים, בין אם זה פיתוח מדיניות וכתיבת תוכנית עבודה לנושא הזה.

לאה בריסקין ברקו: זאת אומרת שיהיה תקציב שיופנה לטיפול בסוגיה החשובה מאוד הזאת.

לאה בריסקין ברקו: מה שהסברנו גם בהתקשרות שלנו מול ארגון בטרם, זה שהחלטה על הנושא הזה תהיה בעתיד של משרד הבריאות במסגרת עבודת החומש.

מיכאל ביטון: את יודעת לא, זאת תשובה שהכי מדאיגה אותי – שמשרד מסביר לארגון, שתהיה רגוע, משרד אחר יטפל.

מיכאל ביטון: ומשרד הבריאות איתך?

מיכאל ביטון: משרד הבריאות התחייב לקחת את זה?

מיכאל ביטון: יש התחייבות שלו?

לאה בריסקין ברקו: כן.

עופר כסיף: למה להעביר את זה, אם זה שם עד עכשיו.

עופר כסיף: למה?

מיכאל ביטון: איפה?

מיכאל ביטון: הוא איתנו פה, הוא יכול?

מיכאל ביטון: אז למה הוא לא בא להגיד לנו את זה עכשיו?

מיכאל ביטון: אם הוא מתחייב להחליף אותך בהובלת הנושא הזה.

מיכאל ביטון: איפה הוא?

לאה בריסקין ברקו: הוא לא מחליף אותי, אסביר שוב: במסגרת תוכנית החומש, יהיה פרק בריאות שאנחנו חלק ממנו.

מיכאל ביטון: רגע, רגע, אני לא צריך הסבר על דינאמיקה של פרקים.

מיכאל ביטון: את אומרת בעתיד משרד הרווחה לא יוביל את זה, משרד הבריאות יוביל את זה.

מיכאל ביטון: הבנתי נכון.

לאה בריסקין ברקו: האגף לפיתוח כלכלי בשיתוף עם משרד הבריאות.

מיכאל ביטון: משרד הבריאות יוביל את זה בעתיד, זאת התשובה.

לאה בריסקין ברקו: במסגרת החומש - - -

מיכאל ביטון: בסדר, אז עכשיו את אומרת שמשרד הבריאות לקח את זה על עצמו?

לאה בריסקין ברקו: זה יהיה חלק מתוכנית העבודה - - -

מיכאל ביטון: הוא הסכים?

מיכאל ביטון: הוא התחייב?

מיכאל ביטון: יש התחייבות כתובה שלו - - -

עופר כסיף: אני לא מבין את ההיגיון.

מיכאל ביטון: רגע, שנייה, יש התחייבות שלו?

מיכאל ביטון: זאת לא חוכמה לשלוח אותנו בתהליכים של "תלך תבוא" בין משרדים.

מיכאל ביטון: אם יש העברת שרביט מסודרת והתחייבות כתובה של משרד להוביל ולתקצב – למה לא.

מיכאל ביטון: אבל שהמשרד יגיד לנו, זה הם אחראים?

לאה בריסקין ברקו: - - -

מיכאל ביטון: חכי רגע, לאה.

מיכאל ביטון: ד"ר אלי רוזנברג, מנהל המחלקה לבריאות – הציבור בטח – במשרד הבריאות.

מיכאל ביטון: אתה איתנו, אלי רוזנברג?

אורן זק: חודש טוב, ד"ר רוזנברג לא נמצא, אבל אני עובד איתו, שמי אורן זק.

מיכאל ביטון: אתה יודע, יש בירוחם רופא שקוראים לו רלי רוזנברג.

אורן זק: נכון, ד"ר רוזנברג הוא מנהל המחלקה לבריאות העובד, ואני סגן מנהל המחלקה.

מיכאל ביטון: אז אתה לוקח את זה, אתה עושה העברת שרביט השנה?

אורן זק: האמת היא שאני לא מכיר את הסוגיה שהועלתה.

מיכאל ביטון: זאת תשובה מדאיגה – זה שאתה לא מכיר.

עופר כסיף: זה נראה רע מאוד.

מיכאל ביטון: אתה יודע, יש בצבא כל מיני שפות כאלה, טופורובסקי, אז עם נגיד עושים דיון, אז מישהו אומר: שתכיר שנסגר, אתה לא מכיר?

מיכאל ביטון: אז כשתכיר שכבר משרד הרווחה החליט שאתה אחראי.

מיכאל ביטון: רק אם אתה לא מכיר אז תכיר.

לאה בריסקין ברקו: פשוט - - - הרשות הלאומית לבטיחות ילדים במשרד הבריאות.

מיכאל ביטון: זה לא אותו משרד?

מיכאל ביטון: איפה הרשות הזאת?

עופר כסיף: מדובר פה במשהו שהוא ייחודי.

עופר כסיף: צריך לתת לו את תשומת הלב הייחודית.

מיכאל ביטון: אין בעיה כסיף, אבל אני לא קיבלתי עדיין שמשרד הבריאות לקח אחריות.

מיכאל ביטון: מזל שהבאתם את הבעיה הזאת עשרה חודשים - - -

עופר כסיף: מה שמדאיג אותי הוא שהרווחה רוצה להסיר אחריות.

עופר כסיף: זה לפני שמדברים על מי שמקבל.

מיכאל ביטון: לאה, לא ניתן לכם להסיר אחריות, זה לא עובד ככה.

מיכאל ביטון: גם השר שלך לא ייתן.

מיכאל ביטון: השר שלך והמנכ"לית שלך, אני מכיר אותם, שניהם לא ייתנו לפרויקט הזה להיפגע.

מיכאל ביטון: אין מצב.

עופר כסיף: מסכים.

לאה בריסקין ברקו: אני יכולה להוסיף עוד מילה?

מיכאל ביטון: בוודאי.

לאה בריסקין ברקו: ההתקשרות עם ארגון בטרם היא במימון שלנו, ובאופן אישי דאגתי שיהיה מימון לשנה הקרובה.

מיכאל ביטון: אני גאה בך על זה.

לאה בריסקין ברקו: - - -

מיכאל ביטון: אבל אם משרד הבריאות לא ייקח את זה שנה הבאה, את תדאגי שהמימון יימשך אצלכם?

לאה בריסקין ברקו: בטח, בטח, חד משמעית.

מיכאל ביטון: כל הכבוד.

מיכאל ביטון: אמירה מעולה.

אורלי סילבינגר: אני רוצה שזה ייכנס לתוך החלטת הממשלה כסעיף מובחן.

אורלי סילבינגר: לאה, באמת עשית עבודה נהדרת השנה, אסור להפסיק את זה, חברים.

מיכאל ביטון: כל הכבוד.

מיכאל ביטון: לאה, כל הכבוד.

מיכאל ביטון: רגע, תפסיקי, אני נותן לך מחמאות.

מיכאל ביטון: יש מעט פעמים שפקיד פה נותן לנו תשובות אמיתיות.

מיכאל ביטון: אמרת: אני דאגתי לכסף השנה, ואני אדאג שיהיה להם כסף גם שנה הבאה.

לאה בריסקין ברקו: - - - נפלו בין הכיסאות - - -

מיכאל ביטון: ואם משרד הבריאות לא ייקח אחריות, אני פה כדי לדאוג.

מיכאל ביטון: אני נותן לך חיזוק חיובי על הדבר הזה.

לאה בריסקין ברקו: - - - בחברה הבדווית, זאת לא סתם פעולה שוטפת של הרווחה ומשרד הבריאות.

מיכאל ביטון: כל הכבוד לך.

מיכאל ביטון: אני רוצה לסכם את הדיון.

מיכאל ביטון: טופורובסקי הלך.

מיכאל ביטון: בליאק, אתה רוצה לומר משפט?

מיכאל ביטון: אנחנו בסיכום.

מיכאל ביטון: תודה רבה שאתה פה, ותודה עוד יותר על הענווה שלך שאתה לא מדבר כשלא צריך.

מאזן גנאים: יש עוד דוברת, מפקחת ממשרד החינוך, מיכאל.

מיכאל ביטון: סאאירה עבד, מרכזת המגזר הלא יהודי במשרד החינוך, דוברת אחרונה ואנחנו מסכמים את הדיון.

אמיר וייס: כבוד היושב-ראש, כדאי שתשמע את הרשות לפיתוח כלכלי למיעוטים.

מיכאל ביטון: אתן לכם גם.

מיכאל ביטון: חכה, אתה הבא בתור.

מיכאל ביטון: בבקשה, סאאירה.

סאאירה עבד: תודה על רשות הדיבור, אני מברכת על קיום הדיון הזה מול כל הגופים השונים.

סאאירה עבד: כנציגת אגף זה"ב – זהירות בדרכים, נגישות ואורך חיים בטוח בחברה הלא היהודית בכלל ובחברה הערבית, אנחנו מגייסים כל מיני תוכניות במשרד החינוך בכדי להגביר את מודעות התלמידים מגיל הרך עד י"ב.

סאאירה עבד: בתקופה זו אנחנו פועלים על שיתופי פעולה בין הרבה גורמים, כי ראיתי שנכון לשתף ולשלב ידיים בין הרבה גורמים, אם זה הרלב"ד, אם זה בטרם, אם זה הרבה עמותות שמבקשות לייצג כל מיני תוכניות בתוך בתי הספר, אנחנו מאפשרים להם את זה, להגביר את המודעות.

סאאירה עבד: חשוב לי לציין שאנחנו בתהליך של הכשרה של כל המורים ואני מקווה מאוד ממשרדי הממשלה לתת את התקציבים הנכונים למשרד החינוך כדי להגביר את ההכשרות למורים ולגננות, לכל מיני פרויקטים שאנחנו נכניס לתוך בתי הספר, ודווקא לצעירים ולתוכנית של החינוך התעבורתי בכלל כדי להגביר את המודעות.

סאאירה עבד: אנחנו גם כן עובדים על תיאום כנסים וזה מאוד חשוב לראשי הרשויות שהם גם כן ייקחו את הכף וייקחו את האחריות לכל נושא הסדרת מעטפת הבטיחות, לכל נושא הסדרת ההסעות, משמרות הזה"ב.

סאאירה עבד: אני מפנה גם כן את הבקשה שלי לאחראים במשטרה שזה הופסק לצערי הרב בחברה הערבית, בגלל שאין לנו את המשאבים של השוטרים שהם יציגו את התלמידים שיוכשרו, כל ההכשרה גם כן הועברה אלינו לתוך בתי הספר, שהמורים עושים באופן כללי.

סאאירה עבד: אני מקווה מאוד שכל מה שאנחנו עושים במשרד החינוך, מפתחים יחידות לימוד וכל ההתמודדות עם הקורונה, אז אנחנו צריכים את שילוב הידיים עם כל הגופים.

סאאירה עבד: תודה לך.

מיכאל ביטון: תודה לך סאאירה.

מיכאל ביטון: מה פירוש השם הזה?

סאאירה עבד: סאאירה זה הישרדות מתמדת והולכת.

מיכאל ביטון: זה מתאים לקורונה, אבל את לא נולדת בקורונה.

עופר כסיף: זה מתאים גם לנושא הדיון.

מיכאל ביטון: הישרדות מתמדת.

מיכאל ביטון: ברוך השם, הכול לטובה.

סאאירה עבד: תודה.

מיכאל ביטון: הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים, בבקשה.

אמיר וייס: אדוני היושב-ראש, צוהריים טובים, אמיר וייס, מנהל אגף מדיניות ממשלתית ברשות לפיתוח כלכלי למיעוטים.

אמיר וייס: אנחנו מנהלים את החלטה 550, אז רציתי לבקש ברשותך לעשות סדר ולדייק פה גם בדברים שנאמרו.

מיכאל ביטון: בקצרה, אבל אני בעיקר לא רוצה הסברים.

מיכאל ביטון: אני רוצה מנהיגים שלוקחים אחריות.

מיכאל ביטון: תגיד לי אם אתם לוקחים אחריות על הפרויקט הזה ואם אתם יודעים להביא לו כסף?

מיכאל ביטון: אלה שתי התשובות שאני צריך, כל השאר זה דיבורים.

אמיר וייס: לזה אני רוצה להתייחס ובקצרה.

מיכאל ביטון: שמעת מה המיקוד?

מיכאל ביטון: האם אתם לוקחים אחריות על הפרויקט הזה והאם אתם תדאגו להביא לו כסף.

מיכאל ביטון: אלה שתי השאלות שעליהן אני רוצה תשובות.

אמיר וייס: התשובה היא כזאת: לאור הנתונים שהוצגו והחשיבות של הנושא הזה, בתוך פרק התחבורה בהחלטה 550, יש פרק מיוחד שמתייחס לכל הנושא של בטיחות בדרכים.

אמיר וייס: פרק שעוסק גם בנושא של הקמת מרכזי הדרכה, בחינוך, בהסברה, בניהול בטיחות, במידע ומחקר, בתוכניות תמרור.

אמיר וייס: כל זה מתוקצב, פרק ייעודי שמתוקצב ב-140 מיליון שקל לחומש הקרוב, 28 מיליון שקלים לשנה.

אמיר וייס: בתוך החלק הזה יש את חלקו של המגזר הבדווי בדרום, אם אנחנו דנים על הנושא של הבדווים בדרום, שהוא כ-17.5% מההחלטה.

אמיר וייס: מבחינת לוחות זמנים: את התוכנית הזאת מלווה ועדה מתמדת שהיא אמורה לאשר את תוכניות העבודה ולתקצב.

אמיר וייס: בסוף החודש, שלושה ימים, הוועדה המתמדת מתכנסת.

אמיר וייס: כל משרד ומשרד בא ומציג את תוכנית העבודה, ולאחר שהתוכנית מוצגת – אנחנו מאשרים את התקצוב של 2022 וזה יוצא לדרך.

אמיר וייס: מה שאני רוצה להגיד הוא שבהחלט מה שהולך לקרות הוא שבתחילת פברואר אמור התקציב לשנת 2022 לטובת הנושא של בטיחות בדרכים לצאת לדרך.

אמיר וייס: תודה.

מיכאל ביטון: ויהיה כסף לבטרם, לפרויקט הזה שיימשך בינואר 2023?

מיכאל ביטון: יקצו לזה כסף?

מאזן גנאים: אל תפחד, תגיד.

מאזן גנאים: אנחנו - - - תגיד, שיהיה לך את האומץ.

מאזן גנאים: אני אעזור לך, אל תדאג.

מיכאל ביטון: ב-1 לינואר הפרויקט הזה יימשך ואתה תדאג לתקציב שלו?

אמיר וייס: מאזן, צוהריים טובים לך, מה שלומך?

מאזן גנאים: תודה, בסדר גמור.

אמיר וייס: הכסף שאנחנו מעבירים זה כסף שעובר לרשות לבטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: למטרה הזאת?

אמיר וייס: לטובת - - -

נחמה לאור דרורי: ככל שדברים קשורים לתאונות דרכים, שיתוף הפעולה שלנו עם בטרם שם ומתרחב.

מיכאל ביטון: יפה, תודה רבה, אנחנו מסכמים את הדיון.

עופר כסיף: כן, מצוין, רק שזה לא מכסה את הכול לצערנו.

מיכאל ביטון: זהו חברים, אנחנו באיחור.

מיכאל ביטון: ראשית אני רוצה לברך את חברי הכנסת עופר כסיף ומיכל רוזן, על הבאת הנושא הזה לסדר היום הציבורי ולכנסת.

מיכאל ביטון: אני רוצה לברך את כל אנשי המקצוע, את בטרם והגופים האחרים, על כך שהדלקתם נורה אדומה לבעיה שתיכנס לתוקף כבר בינואר 2023, יש לנו זמן לטפל בבעיה.

מיכאל ביטון: אני רוצה להודות גם למשרד הרווחה שאמר שהוא לא ירפה וידאג לפרויקט הזה ולפעולה הספציפית של לאה בריסקין להביא את התקציב השנה, וגם לעשות תהליכים סדורים להבטחת עתיד הפרויקט, וגם להגיד מילה טובה לאמיר וייס מהרשות לפיתוח כלכלי על התוכנית העתידית, להמשיך לתקצב את הרלב"ד לסוגיות של בטיחות בדרכים ומתוכם ייגזרו הפעולות של ארגון בטרם.

מיכאל ביטון: הוועדה דורשת ממשרד האוצר, התחבורה והבטיחות בדרכים, הרווחה והבריאות, להוסיף תקציב של 4 מיליון שקל כל שנה למניעת תאונות ותאונות דרכים והרג של ילדים בשיעור גבוה באוכלוסייה הערבית.

מיכאל ביטון: להפוך את זה לפרויקט רב שנתי, פרויקט שבטרם ביצעו והוכיחו שכשעושים פעולות של הסברה והדרכה ומניעה והיערכות, וכל פעולה אחרת, ניתן להפחית את כמות הנפגעים – גם פצועים וגם הרוגים של ילדים באוכלוסייה הערבית.

מיכאל ביטון: זה כמובן נכון בכלל, אבל היום אנחנו מדברים על הילדים באוכלוסייה הערבית שלצערנו השיעור שלהם הוא פי שתיים ופי שלוש מהייצוג שלהם באוכלוסייה.

מיכאל ביטון: הכוונה לשיעור ההרוגים והנפצעים בתאונות.

מיכאל ביטון: הוועדה שמעה את הנתונים הקשים.

מיכאל ביטון: הוועדה תמשיך לעקוב בוועדת המשנה לבטיחות בדרכים על פתרונות להפחתת התאונות והמוות המיותר של ילדים בחברה הערבית, ובמיוחד בחברה הבדווית שגם שם המצב עוד יותר קשה.

מיכאל ביטון: הוועדה מבקשת מנציגי המשטרה לשבת באופן קבוע בשולחן עגול עם נציגי הרלב"ד וכלל המשרדים, ולהדק את הקשר, ולהביא רעיונות יצירתיים כיצד להקטין את הנפגעים ואת התאונות.

מיכאל ביטון: כמו שפעם אמרו: דרוש כפר שלם לחנך ילד – דרושה ממשלה שלמה להציל ילד ממוות בתאונה.

מיכאל ביטון: לכן אני מבקש גם מנציג המשטרה, שהוא נציג המשרד לביטחון פנים, ואני יודע שנועם הוא שותפותי, ואתם תמצאו בו אוזן קשבת לדברים.

מיכאל ביטון: הוועדה מודאגת מהעברת האחריות על הפרויקט הזה ממשרד למשרד בטרם יש התחייבות כתובות ותקצוב סדור.

מיכאל ביטון: אנחנו נמשיך לפקח על הנושא הזה לקראת הכנת תקציב המדינה.

מיכאל ביטון: חלקכם גם בוועדת כספים וכאן, ולא נאפשר מצב שאין המשכיות לפרויקט שהוכחו התוצאות שלו.

מיכאל ביטון: אנחנו לקראת הכנת תקציב המדינה ובהתאם לתשובות שנקבל בחודשים הקרובים, נחליט כיצד לבצע דיון מעקב.

מיכאל ביטון: הוועדה גם תוציא מכתב לשר הרווחה ומנכ"לית משרד הרווחה שליבם ונפשם גם לנגב וגם לאוכלוסייה הבדווית, ולשר הרווחה יש אחריות מיוחדת בהסדרת ההתיישבות הבדווית, להנחות את עובדיו, לדאוג למבט רב שנתי ולתקצוב גבוה יותר לנושא הזה, וליציבות ולשינוי בר קיימא בתחום הזה.

מיכאל ביטון: פרויקטים כאלה לא יכולים להיות מוטלים בספק כל שנה בגלל גחמה של מישהו.

מיכאל ביטון: צריכה להיות תוכנית רב שנתית ממשלתית, שלוש-ארבע-חמש שנים קדימה, ואני סומך על שר הרווחה והמנכ"לית שלו שליבם בעניין הזה, אבל אנחנו נוציא מכתב רשמי מהוועדה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכולם.