ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 51, 2022-01-11 11:30

עידית סילמן: צוהריים טובים, היום ה-11 לינואר, 2022.

עידית סילמן: ט' בשבט, תשפ"ב.

עידית סילמן: אנחנו ממשיכים לדיון השני, סיימנו באמת דיון בנושא שירותי בריאות בשומרון.

עידית סילמן: נשאלתי ואני אומרת גם עכשיו, אנחנו בדקנו למה לדוגמא באזורים מסוימים של יהודה ושומרון, שמוגדרים כיהודה ושומרון נותנים שירותים שהם שירותים טובים ומלאים יותר ובאזורים שטיפה קשה יותר, בסדר?

עידית סילמן: כמו ישובים מרוחקים, כמו עיר של אריאל – אין מרכז בריאות האישה אחד.

עידית סילמן: נתנו כדוגמאות אזורים כמו בית"ר עילית שנמצא ביהודה ושומרון כביכול, מודיעין עילית, אזורים שבאמת כן, כל קופות החולים מתחרות שם ושמות כל אחת מרכז בריאות האישה ובעיר כמו אריאל עדיין אין מרכז לבריאות האישה אחד והוא משרת גם אוכלוסייה שבאמת מגיעה מאותן ערים שציינתי ומערים נוספות ונתנו את זה כדוגמא, לא צרה עינינו בשירותים כמובן שניתנים – לא בבית"ר עילית ולא במודיעין עילית – להיפך, אנחנו חושבים שצריך להיות שוויון בבריאות וצריכים להינתן שירותים כאלה גם בערים נוספות, כמו גם במרכז הארץ, כמו גם בהתיישבות נוספות ביהודה ושומרון ולנסות לעגם משאבים.

עידית סילמן: כן, לא הגיוני שנשים ייסעו כל פעם ממקום למקום ולא יינתנו שירותים לדוגמא בעיר מרכזית נוספת שהיא אפרת וצריך לראות איך אנחנו מרחיבים את השירותים גם באזורים האלה, אז זה לטובת בהברה למי ששאל האם ושאל אותנו כאן אריה ארליך לדוגמא – "..

עידית סילמן: מה איכפת לי שקופות החולים שנותנות שירות טוב לנשים בביתר עילית, לא איכפת לי..

עידית סילמן: " הפוך, אני חושבת שזה טוב מאוד ומצוין, אבל לא יכול להיות שבמקומות מסוימים קופות החולים יפתחו הרבה שירותים ורק שם – לעומת מקומות אחרים, באותו תא השטח שלא יהיו בהם שירותים וצריך לראות איך מזמינים נשים באזורים אחרים שאין בהם שירותים לקחת חלק גם שירותים דבר ראשון – או של העיר בית"ר עילית והסובב אותה, או באמת איך פותחים שלוחות גם בהתיישבות ובערים אחרות ונוספות.

עידית סילמן: אז זה משהו שחשוב לנו להגיד.

עידית סילמן: קיבלנו הרבה פניות מתוך יהודה ושומרון, מתוך אזורים מסוימים שבהם אין אפילו מעקב זקיקים, שלא מצליחות להגיע לשם רופאות ורופאי נשים והנסיעה היא מרוחקת ולא פשוטה וזאת בקשתינו ואנחנו נעבוד על זה – הפוך, נתנו גם את בית"ר עילית וגם את מודיעין עילית כדוגמא למקומות שבהם נותנים שירותים ולא רק קופה אחת, בצורה שהיא די מספקת ואפילו מהיישובים הסמוכים מגיעים לשם.

עידית סילמן: אז אנחנו בעד פיזור שירותים ונתינת שירותים כמות שיש להם, גם ביישובים נוספים.

עידית סילמן: אז שוויון בבריאות זה דבר שהוא חשוב.

עידית סילמן: אנחנו עוברים לדיון הבא שלנו עכשיו, שמדבר על נוהל משרד הבריאות לטיפול באובדן היריון.

עידית סילמן: מי איתנו ממשרד הבריאות?

עידית סילמן: אני רק אומר שבאמת, הנושא הזה של אובדן היריון שהיום משרד הבריאות גם בחוזר האחרון שלו, הגדיר אותו בכל שלב שהוא בתוך מהלך ההיריון.

עידית סילמן: דובר באמת על מענים רגשיים ולוגיסטיים לנשים סביב אובדן היריון.

עידית סילמן: גם תקנים של מתאמות אובדן בבתי החולים ובקהילה לפני הנוהל, גם מסגרות של ליווי רגשי בבתי החולים ובקהילה, מענים לוגיסטיים שאנחנו רוצים לדבר עליהם לקיצור הזמן של ההמתנה – גם לגרידה, הכנסה של מלווים לחדרי ניתוח, חדר התאוששות או הכנה לפרוצדורה כזאת או אחרת.

עידית סילמן: כן חשוב לדעת שכבר בשנת 2014 יצא לראשונה נוהל שמגדיר את דרכי הטיפול במקרה של לידה שקטה ולפי שנתיים יצא נוהל של לאובדת היריון שמתייחס להפלות בכל שלבי ההיריון ואובדן היריון וקובע שיש למנות מתאמות אובדן בבתי החולים ובקהילה שירכזו את הטיפול הבירוקרטי והליווי הרגשי של מטופלות.

עידית סילמן: בפועל אנחנו יודעים שלא מונו מתאמות ברוב בתי החולים מהיעדר תקציב ותקנים, גם לגבי מסגרות של ליווי ותמיכה – זה קיים רק בחלק מבתי החולים או באמת יותר אחרי לידה שקטה.

עידית סילמן: אבל באמת מדובר במשהו נקודתי וביוזמות אישיות של בתי החולים ולא באיזה שהוא מענה מקיף בכל הארץ.

עידית סילמן: אנחנו יודעים שחלק מהאתגר הוא קשור לתקצוב ולתקנים וחלק מהדרישות שלנו קשורות גם למודעות ולא קשורות גם בתקציב – כמו האפשרות להכניס גם מלווה לחדרי הניתוח והנחיות של הדברים האלה ולכן אנחנו נמצאים כאן בדיון היום.

עידית סילמן: אנחנו נשמח לשמוע קודם כל את משרד הבריאות, שיתן לנו איזו שהיא סקירה מקיפה על הנוהל, על חוזר המנכ"ל וכמובן על היישום שלו או אי היישום שלו הלכה למעשה.

עידית סילמן: אז בבקשה בזום, מי נמצא איתנו?

טל ניקחו: כן, טל ניקחו, חטיבת הרפואה.

עידית סילמן: בבקשה.

טל ניקחו: טוב, אז שוב אני טל ניקחו אני אחראי על נוהלי מנהל ומשק בחטיבת הרפואה.

טל ניקחו: באמת הייתי מהאנשים שבישלו את הנוהל של ינואר 2019, בנושא של ההפלות ובימים אלה אנחנו מסיימים את הטיוטה של נוהל 24/14 של הטיפול במה שנקרא עוברים - - - בחלקי גוף אדם, שהנוהל הזה באמת הולך לעבור רביזיה מאוד רצינית, כי כדי להוציא את העדכון של הנוהל הזה באמת כינסנו שלוש מועצות לאומיות ובמשך שנתיים דנו שם בכל הסוגיות הקשות על מנת באמת לתת את הפתרון האולטימטיבי וגם התייעצנו עם מה שנקרא, עם "החברים שלנו" מהמשרד לענייני דתות בכל הנושא של ההלכה שגם כן, צריך לתת לזה את תשומת הלב המרבית.

טל ניקחו: המועצות שעסקו בזה אלו המועצות.

עידית סילמן: רגע, שנייה.

עידית סילמן: בוא נעסוק לא במועצות, בוא נעסוק בנוהל, אוקיי?

עידית סילמן: נוהל משרד הבריאות לטיפול באובדן היריון.

עידית סילמן: אחר כך נדבר על שאר הדברים ושאר היוזמות והמועצות.

טל ניקחו: זה קשור אחד לשני, זה לא מנותק.

עידית סילמן: כן אבל זה מקדים, זה מבחינתנו ודם כל כי על זה הדיון, אז בבקשה.

טל ניקחו: אז כרגע מה שקורה, הנוהל הזה נמצא כרגע בשלבי טיוטה שעובר בין החברים השונים ויש לא מעט אנשים שאמורים לתת את דעתם בנושא.

טל ניקחו: אני מקווה שבחודש הקרוב נאסוף את כל ההתייחסויות ונוכל לצאת לדרך.

טל ניקחו: הדבר הנוסף לזה, כדי שנוכל לצאת לדרך.

עידית סילמן: עוד הפעם, לא הבנתי סליחה, אני מתנצלת אוקיי?

עידית סילמן: יכול להיות שאני לא מבינה.

עידית סילמן: יש נוהל של משרד הבריאות, חוזר, בסדר?

עידית סילמן: לגבי הטיפול במצבי אובדן היריון.

עידית סילמן: מסכים איתי?

טל ניקחו: יש נוהל ראשון, נוהל 19 נכון?

טל ניקחו: אובדן מצבי היריון ויש את הנוהל שדיברתם.

עידית סילמן: לא יודעת אם ראשון, אם הוא שני, אם הוא שלישי.

עידית סילמן: כתוב "..20 בינואר 2019, אובדן מצבי היריון".

עידית סילמן: נראה שזה כתוב כחוזר של חטיבת הרפואה.

טל ניקחו: נכון.

עידית סילמן: אוקיי, אז בוא נדבר עליו.

טל ניקחו: אוקיי, מה השאלה?

עידית סילמן: אז בבקשה, מה קורה?

עידית סילמן: מה קורה עם הנוהל הזה?

עידית סילמן: האם הוא מיושם, האם הוא לא מיושם?

עידית סילמן: אתה זה שעוקב אחריו?

עידית סילמן: מי?

טל ניקחו: לא, אני לא עוקב אחרי הנוהל הזה.

טל ניקחו: בעיקרון אנחנו רוצים להכניס אותו החל משנה הבאה בבקרות הרישוי של בתי החולים ומה שנקרא "לתת לזה ציונים", על מנת לוודא שכל בתי החולים וכל המסגרות הרפואיות באמת עובדים לפיו ולפי הנוהל.

עידית סילמן: אוקיי, עד עכשיו מה בדקתם?

עידית סילמן: עד עכשיו ממה שבדקתם, מי עובד על פי הנוהל הזה?

טל ניקחו: כל בתי החולים קיבלו את הנוהל הזה ועשינו סבב בבתי החולים ובאמת, בתי החולים התחילו לעבוד לפיו.

טל ניקחו: היו כבר מקרים של בתי חולים שאפילו אשפזו יולדת והם ראו שהם הולכים לחרוג מ-72 ומה שנקרא אשפזו את היולדת על מנת לבצע את ההליך כבר למחרת היום.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: אז בוא תיתן לנו בבקשה סקירה מתוך בתי החולים במדינת ישראל, האם בבתי החולים ובאיזה בתי חולים יש מתאמת, על פי ההגדרה של ה-L, איפה נעשים מפגשים ראשוניים של המטופלת עם מתאמת בית החולים, מה הנהלים ומהי הבדיקה שלכם על הנהלים ואיך אתם עושים את זה?

טל ניקחו: אמורה להיות איתנו עוד נציגה של משרד הבריאות שהיא מרכזת את הנתונים, זה לא אמור להיות אצלי.

עידית סילמן: אוקיי, מי זו?

טל ניקחו: רגע, בוא נראה אם היא עלתה שנייה, רק שלא נלך לאיבוד.

טל ניקחו: נטע הראל אמורה להיות כאן איתנו, אני לא רואה אותה .

טל ניקחו: היא עושה את הבקרות מהטעם הסוציאלי ואני לא רואה אותה על הזום כרגע.

טל ניקחו: אני לא רואה שהיא עלתה.

עידית סילמן: אוקיי, אז מה אתה רצית לומר לנו?

טל ניקחו: העדכון ומה שאני ביקשו ממני להעלות לכאן זה באמת להגיד ולהסביר על השלב השני של אותו נוהל מינואר 2019, זה באמת בדיקה של היישום בשטח, שבעצם אנחנו מה שאנחנו הולכים לעשות זה להכניס את זה לבקרות הרישוי.

טל ניקחו: חטיבת הרפואה כל שלוש שנים נותנת רישוי לבתי החולים במדינת ישראל, במסגרת הרישוי אנחנו מכניסים את אותו ההליך של הבקרה על כל הנוהל של ינואר 2019 והנוהל המחודש של הטיפול באיברים עובריים וחלקי גוף אדם, שבאמת אנחנו רואים שלא יהיו מצבים של מה שנקרא חלילה וחס, שבעבר דיברו על זה אצלכם גם כן בכנסת – של עוברים שלא נמצא מקום קבורתם.

טל ניקחו: אנחנו מנסים להביא את זה למצב - - - חד ערכי, כדי שבאמת יהיה מצב מה שנקרא לאתר את אותם העוברים.

עידית סילמן: אני כנראה לא מספיק הבהרתי את עצמי רגע.

עידית סילמן: אני מבינה על מה אתה מדבר, אתה מדבר כרגע על עוברים.

עידית סילמן: אני מדברת איתך רגע על הנוהל של מצבי אובדן היריון.

טל ניקחו: כן אבל לי אין את הנתונים ואני רק הייתי צריך לעלות מצידי.

עידית סילמן: אז אתה הוצאת חוזר מנכ"ל שאין לך מושג מה קורה איתו?

טל ניקחו: החוזר מנכ"ל אנחנו שיפצנו אותו והוצאנו אותו בקטע של בקשה של הוצאה.

טל ניקחו: בעיקרון הקטע של יישום ומי אוסף את הנתונים – לא אני אוסף את הנתונים בתוך המשרד ואין לי את הנתונים האלה שאת רוצה כרגע.

עידית סילמן: מה התפקיד שלך הלכה למעשה?

עידית סילמן: רגע, אולי אני פספסתי.

טל ניקחו: נוהלי מנהל ומשק.

טל ניקחו: אז אני מתעסק עם גופות איברים וכיוצא בזאת.

עידית סילמן: אוקיי, אז אפשר להעלות את מי שרלוונטי ממשרד הבריאות בבקשה לחוזר מנכ"ל הרלוונטי הזה?

עידית סילמן: אני חושבת שאולי אם ורד עזרא, ראש חטיבת הרפואה שחתומה על המסמך הזה תעלה אז אולי זה יהיה טוב, או מישהו מטעמה בבקשה.

עידית סילמן: יש לנו מישהו?

עידית סילמן: את יכולה לפתוח את כל הזום של כולם?

עידית סילמן: על מנת שאולי מישהו יזעק מתוך הזום שהוא שייך למשרד הבריאות והוא נמצא פה.

עידית סילמן: אני מתנצלת אבל כרגע אנחנו לא מקבלים מענה על.

עידית סילמן: שרה טנקמן בבקשה, מנכ"לית "קרן בריאה".

עידית סילמן: משרד הבריאות יכול לעקוב ובינתיים להביא לנו את האנשים.

עידית סילמן: כן שרה בבקשה.

שרה טנקמן: אוקיי.

שרה טנקמן: טוב, אז אני באופן אישי לפני שבע שנים עברתי לידה שקטה והחוויות שעברתי שם במערכת הבריאות היו מספיק קשות כדי להוביל אותי לעזוב את המקצוע שלי הקודם ולהקדיש את כולי רק לקידום בריאות נשים והשירות שנשים מקבלות ממערכת הבריאות.

שרה טנקמן: מאז הספקתי לעבור עוד חמישה אובדנים בשלבים שונים.

שרה טנקמן: בנוסף, עשינו ב"קרן בריאה" סקר שהשתתפו בו 1,200 נשים ששיתפו אותנו בקשיים שהן חוו מול מערכת הבריאות.

שרה טנקמן: אני רוצה דווקא להתחיל בפירגון, בשנים האחרונות יש עלייה במודעות לקושי סביב לידה שקטה ויש באמת את הנוהל שהתייחסו אליו פה, שיצא ובאפשרות להיפרד מהעובר טרם הקבורה.

שרה טנקמן: אבל יש עוד הרבה לתקן, יש עוד הרבה מאוד לתקן.

שרה טנקמן: מה שאנחנו שומעות מהשטח מנשים זה קודם כל פער בהנגשת המידע, אילו אפשרויות יש בפניי – גרדה, כדורים - מה המשמעות של כל דבר ודבר, פער בלוגיסטיקה – איך לתאם, הזמן שלוקח לתאם את התור ודבר שלישי הוא פער בתמיכה הרגשי תוך כדי ובמעבר לקהילה.

שרה טנקמן: בשנת 2019 משרד הבריאות הוציא נוהל שעליו הדיון, נוהל שאמור להתייחס ולענות על הפערים שדיברתי עליהם.

שרה טנקמן: לפי הנוהל כל בית חולים אמור למנות מתאמת אובדן, שתעקוב אחרי התיאומים הלוגיסטיים של כל מקרה ותוודא שכל מטופלת מקבלת ליווי רגשי.

שרה טנקמן: לצערי הנוהל הזה, שכבר יצא לפני שלוש שנים לא לווה בתקצוב או בתכנון, כך שבתי החולים שאנחנו נמצאות איתם בקשר מתקשים מאוד ליישם את הנוהל והוא למעשה חסר משמעות ללא התקציב הראוי.

שרה טנקמן: מה שכן, יש כמה יוזמות פרטניות, אני רוצה לציין לטובה לדוגמא את בית החולים סורוקה – שם הקימו באופן וביוזמה פרטית מרפאה בשם "מרפאת קמה", שאמורה לתת מענה רגשי וליווי רגשי לנשים.

שרה טנקמן: אני רוצה גם לציין את מרפאת "בדרכך" בבית החולים שיבא, שגם דליה אדמון מהמרפאה נמצאת פה בזום איתנו ויכולה לספר על מה שהם עושים שם גם ברמה הלוגיסטית וגם ברמה הרגשית.

שרה טנקמן: כל התוכניות האלה הן יוזמה אישית של צוותים מסורים.

שרה טנקמן: לפעמים יש איזה שהוא תקצוב כל שהוא מטעם בית החולים – לא תמיד.

שרה טנקמן: אני קוראת פה להרחיב את התוכניות האלה, לתת להן את התקציב והמקום הראוי על מנת שהם יוכלו ליישם את הנוהל שמשרד הבריאות עצמו קבע כבר לפני שלוש שנים ואני רוצה לסיים בכמה דברים שאפשר לשנות כבר מחר בבוקר בלי תקציב, לדוגמא:

שרה טנקמן: נשים מדווחות גם בסקר וגם פונות אלינו שהן עוברות בבית החולים הפלה - לדוגמא באמצעות כדורים, הן לא מאושפזות כך שאין להן זכאות למיטה, הן עוברות כאבים מאוד חזקים ונאלצות לעמוד במסדרון בזמן שהן מדממות ולפעמים אפילו ללא כל אפשרות לכיסא וזה משהו שאפשר לשנות מחר בבוקר.

שרה טנקמן: אני רוצה להודות לעידית שאת מעלה למודעות ולקרוא למשרד הבריאות להמשיך במגמה שבה המודעות לקושי עולה, אבל חייבים אם מוציאים נוהל כזה גם לוודא שבתי החולים יכולים ליישם אותו.

שרה טנקמן: תודה.

עידית סילמן: תודה רבה וכן נמצאת איתנו רגע נטע הראל ממשרד הבריאות, אז בואו נעלה אותה.

עידית סילמן: נטע, בבקשה.

נטע הראל: בוקר טוב.

עידית סילמן: בוקר טוב, נטע אני ברשותך אשאל שוב את השאלות.

עידית סילמן: נטע הראל רק את התפקיד שלך לפרוטוקול.

נטע הראל: אני מנהלת המחלקה לעבודה סוציאלית ברפואה כללית בשירות הארצי לעובדה סוציאלית במשרד הבריאות.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: אז נטע בואי אני אומר לך משהו.

עידית סילמן: חטיבת הרפואה, ב-20 לינואר 2019 הוציאה חוזר, שהנושא שלו הוא טיפול במצבי אובדן היריון.

עידית סילמן: דיברו על אובדן היריון בכל שלב שהוא, הגדירו את שבוע ההיריון כגיל ההיריון על פי היום הראשון של הווסת האחרונה.

עידית סילמן: בכלל אובדן היריון – כי היריון שלא הסתיים בלידת תינוק חי בלא קשר לשבוע, זאת אומרת גם גרידות שמבוצעות היום באופן פרטי בבתי החולים, נשים שבאמת בשבועות מוקדמים.

עידית סילמן: דיברו כאן על מתאמות בקהילה, דיברו כאן על מתאמות בבתי החולים.

עידית סילמן: יש כאן חוזר שעל פניו הוא חוזר מאוד טוב, אך נוהל שלא מלווה כנראה בתקצוב ובתכנון, כי זה מה שאנחנו שומעים מבתי החולים ומהקהילה ולכן הוא בסוף לא מיושם.

עידית סילמן: יש מקומות מסוימים.

נטע הראל: מיושם חלקית.

נטע הראל: מהמיפוי שאני עשיתי ועשינו את המיפוי הזה עוד בחודש יולי ועכשיו באמת עשיתי ריענון, יש כל מיני הערות על הנוהל והוא מיושם חלקית בחלק מהמקומות יותר ובחלק מהמקומות פחות.

נטע הראל: עלו הרבה שאלות.

נטע הראל: כל קופות החולים כן עשו מהלך והן עובדות באמצעות המחוזיות שלהן, - - -בתיעדוף ברצף הטיפול, גם יש עלונים, גם יש הפניה מבתי החולים באזור לקופות החולים.

נטע הראל: יש, זאת אומרת להגיד שזה לא בוצע ושזה הכל רק תלוי תקציב לא יהיה מדויק.

נטע הראל: זה מאוד משתנה ממקום למקום.

עידית סילמן: נטע אני רוצה להגיד לך שכתוב לך "..

עידית סילמן: אובדן היריון אחרי שבוע 14.." אני יכולה להגיד לך שאני מכירה הרבה נשים שלא קיבלו את הליווי הפסיכולוגי – סוציאלי, תיאום שיחה עם רופא, קיום תהליך השארת לידה, הפרדה ככל הניתן מיולדות אחרות.

עידית סילמן: יש כאן המון סעיפים שהנוהל הזה מתייחס אליהם והם לא מיושמים.

עידית סילמן: הנחיות בשחרור בכל שבועות ההיריון, תסתכלי מה יש פה מבחינת ההנחיות בשחרור בקהילה ובבתי החולים, אני ממש מתנצלת אבל הדברים האלה לא מיושמים.

עידית סילמן: אני חדשות לבקרים מקבלת ויש הרבה נשים שפונות אליי באופן אישי, כמו גם לעמותות וארגונים שונים שאפילו הזמן שהן מקבלות לגרדה הוא כמעט שבועיים מרגע שהן מקבלות בשורה שאין דופק או שהתינוק שלהן הוא אינו בחיים והן צריכות להישאר כמעט שבועיים עם תינוק שהוא אינו בין החיים בתוך הרחם.

עידית סילמן: הן מבקשות סיוע ועזרה בפניה למקום שהוא אולי מקום פרטי ובו יש השתתפות כזאת או אחרת.

עידית סילמן: אך אחד לא יודע כמעט עליהן, אף אחד לא מלווה את אותו הטיפול ואני מקבלת הרבה פניות מנשים.

עידית סילמן: אני אשמח שתגידי לי ותתני לי איזו שהיא טבלה שלכם שבדקתם ותגידי לי איפה הנוהל הזה מיושם, איפה הנוהל הזה לא מיושם, איך זה נראה.

עידית סילמן: בשמחה.

נטע הראל: אני לא הולכת להציג פה בפני כולנו - - - עוד הרבה דברים אחרים עם כל הכבוד לנושא וכולנו בעומס מטורף.

נטע הראל: אני יכולה בהחלט להכין לך את זה ולהעביר לך את זה בצורה מסודרת ובמקביל גם אני אשמח מאוד לראות פניות נקודתיות על מנת להבין איפה הכשלים.

עידית סילמן: אז אנחנו נשמח להעביר לכם פניות נקודתיות.

נטע הראל: בשמחה.

עידית סילמן: אבל נראה לי קצת לא הגיוני שמשרד הבריאות מגיע לוועדה לא מוכן.

עידית סילמן: זאת אומרת ללא נתונים על איפה זה מיושם ואיפה זה לא מיושם הנוהל ומה הבעיות בנוהל.

נטע הראל: אני חושבת שזה דווקא די הגיוני לאור התקופה המאוד מורכבת שבה אנחנו נמצאים כרגע והעומס המאוד מאוד גדול שיש כרגע גם על מטה משרד הבריאות וגם על בתי החולים עצמם, אז אני חושבת שהגיוני זה דווקא כן ולכן אני יכולה להכין לך את החומרים ולא בצורה כזאתי שהיא אל מול האנשים, אלא להכין את זה בצורה מסודרת.

עידית סילמן: אין שום בעיה, אנחנו נתנו למשרד זמן, זה לא בהפתעה.

נטע הראל: קצת היגיון.

נטע הראל: הדיון הזה הוא בהפתעה בשבילי, אז בבקשה כן?

נטע הראל: אני מצטערת, כרגע במשרד הבריאות אנחנו בעומס מאוד גדול, כל אחד חולש על הרבה מאוד נושאים, כנ"ל בבתי החולים ולכן על מנת לקבל תשובה סדורה של איפה הנוהל מבוצע יותר טוב ופחות ואיפה זה פוגש את התלונות אנחנו יכולים לעשות את זה בהמשך ובתקשורת ישירה, בשמחה רבה.

עידית סילמן: אין לי בעיה.

עידית סילמן: הנושא הזה נמצא תחתייך במשרד הבריאות?

עידית סילמן: מי אחראי עליו?

נטע הראל: הנושא הזה נמצא תחתיי והוא נמצא במשולב עם עוד גורמים בתוך המשרד ובתוך חטיבות הרפואה ובתוך המרכזים עצמם, בהחלט.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: לא בסדר אנחנו פשוט, אני רק אומר, אנחנו כשוועדה מזמנת דיון בנושא נוהל משרד הבריאות לטיפול באובדן היריון, אז אנחנו מצפים שיבואו אלינו לדיון על הנוהל ויגידו לנו מה קורה עם הנוהל, אם הוא מיושם או לא מיושם ומה קורה איתו.

עידית סילמן: אנחנו לא הזמנו אתכם כדי שתספרו לנו מה הוא הנוהל, הנוהל אנחנו יודעים כי אנחנו קראנו אותו ואנחנו מקיימים דיון.

נטע הראל: אז ייתכן שברמת תיאום הציפיות בתקופת כזו, אתם צריכים להיות קצת יותר.

עידית סילמן: אני אגיד לך משהו על התקופה הזו, דווקא בתקופה הזו – תקופת הקורונה, היא הביאה איתה אתגרים משמעותיים יותר בתחומים של אובדן היריון ובטח כשיש את יודעת חדשות לבקרים שאלות כאלה ואחרות – האם החיסונים פוגעים, מובילים ליותר לידות בשלבים יותר מוקדמים, יש הרבה שאלות כאלה בפורומים שונים וזה מציף את הנושא לדיון ודווקא בשלבים האלה.

נטע הראל: אלה נושאים שונים, הקשר בין הנושא הזה לבין חיסונים אלו שני נושאים שונים.

נטע הראל: אני כלל לא מתעסקת בחסונים.

עידית סילמן: אין לי ספק, שנייה.

עידית סילמן: אני אשמח שתתני לי לדבר רגע ואני אגיד את מה שיש לי להגיד ואז תוכלי לענות.

עידית סילמן: אני רק אומרת שהקורונה הציפה את הסוגייה וכשיש מצב של באמת בסוף אובדן היריון והאובדן היריון שמדברים עליו בנוהל הזה הוא משלב 0 של ההיריון, כי מדובר כאן על כל היריון שהסתיים ללא תינוק חי – ללא קשר לשבוע שבו התרחש האובדן.

עידית סילמן: זה אומר שכמעט, כמה אחוזים של אובדני היריון יש מתוך כלל הנשים שמתחילות תהליך של היריון במערכת הבריאות?

עידית סילמן: אני מאמינה שהרבה ושאתם יודעים את הנתונים יותר טוב ממני ולכן, זה מדבר כמעט על אחוז גבוה מאוד מהנשים שנמצאות ומתחילות תהליך במרכזי שריאות האישה או אל מול הרופא המטפל בצורה כזאת או אחרת ולכן אם יש נוהל כזה שיצא, שמתייחס לאחוז כל כך ניכר של נשים, אז אנחנו רוצים לדעת איפה הנוהל הזה עומד, האם זה מתוכנן על ידי משרד הבריאות, האם זה מתוקצב.

עידית סילמן: כי בסוף אתם אמרתם "..

עידית סילמן: מינוי מתאמת בבית החולים.

עידית סילמן: ." על פי ההגדרה.

נטע הראל: נכון.

נטע הראל: בחלק מבתי החולים מונו מתאמות.

עידית סילמן: נכון, זה תוקצב על ידי משרד הבריאות או שזה לא מתוקצב?

עידית סילמן: זה משהו שאתם דרשתם אותו מבתי החולים?

נטע הראל: לא ידוע לי, לי לא ידוע על תקצוב וזו גם שאלה שאני צריכה לבדוק אותה.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: בסדר גמור.

עידית סילמן: טוב, אז מה כן את יכולה להגיד לנו נטע לגבי הנוהל הזה?

עידית סילמן: או בכלל לגבי מה שתרצי?

עידית סילמן: בבקשה.

נטע הראל: יש מגוון, זאת אומרת אנחנו בדקנו את זה עוד בקיץ.

נטע הראל: היישום של הנוהל הוא מעורב, בחלק מבתי החולים נאמר לנו שלא מונתה עדיין מתאמת ושיש - - - מהיבטים שלא ברורים ושיש חסמים מכל מיני סוגים.

נטע הראל: אני לא הולכת להעלות אותם פה, כי זה באמת משהו שצריך גם, אני רוצה לעשות עבודה יותר עמוקה על הנושא הזה.

נטע הראל: יש התייחסות של העבודה הסוציאלית ושל הצוות הסיעודי, לעיתים המתאמת היא עובדת סוציאלית, לפעמים היא מהצוות הסיעודי.

נטע הראל: יש פעילות שנעשתה בנהלים פנימיים, על ידי כל קופות החולים ולקבל את הפניה האלה אל מול בתי החולים האזורים שרלוונטיים לאותם המחוזות.

נטע הראל: זה מתנהל בקופות החולים ברמת המחוזות, לכל קופות החולים יש נהלים פנימיים וחומרים שהופקו ורפרנטיות מחוזיות להמשך הטיפול בקהילה.

נטע הראל: המידע מועבר לקהילה על פי רצונה של האישה ולא בהכרח אם אינה מעוניינת בזה המידע לא יועבר ואם היא מעוניינת אז עושים את העברת השרביט מבית החולים לקהילה וחומרים ודברים נוספים אני יכולה להעביר לך נגיד בתוך כמה ימים מהישיבה הזו.

עידית סילמן: אוקיי, אז אנחנו נקיים ישיבה לכשתעבירו גם את החומרים.

עידית סילמן: בינתיים אולי תישארי איתנו כדי לשמוע כי זו הזדמנות טובה אם את רוצה לשמוע את הנציגים באמת של קופות החולים.

נטע הראל: בהחלט, אני גם מעודדת את הנציגים גם של מי שרוצה וגם לגבי בעיות ותלונות – בוודאי תגישו, דברו איתנו כי אנחנו כאן.

נטע הראל: אולי לא בדיונים אלא בתקשורת מולנו.

עידית סילמן: נטע, תשמעי אני יודעת את זה.

עידית סילמן: אז בשמחה, קודם כל אנחנו נשמח.

עידית סילמן: אני רק אומר ואפתח את זה להזדמנות, יש כמה מכתבים ששלחנו משרד הבריאות, אז זו הזדמנות טובה להגיד למשרד הבריאות שהם מוזמנים לתת לנו תשובה ולענות ובאמת, אני מודעת לעומסים הגדולים של הקורונה ודווקא הנושא הזה – לאור הקורונה הוא מאוד מאוד חשוב ויש דברים שאנחנו לא יכולים לפספס בהם.

עידית סילמן: אז בואי, תישארי רגע איתנו ותשמעי דווקא אנשים ונקודות מבט.

נטע הראל: אני עד סוף הדיון איתך, אין בעיה.

עידית סילמן: יופי, תודה וסליחה אם יש משהו שאתם לא, שהותקלתם בו, או שהותקלת בו את אישית.

עידית סילמן: אנחנו כמובן מוציאים את דיוני הוועדה מספיק בזמן לכולם.

עידית סילמן: שירותי בריאות כללית – ד"ר רויטל דרעי, רכזת תחום רפואת נשים, נמצאת איתנו כאן בזום.

עידית סילמן: כן, הנה רויטל שומעים אותך.

רויטל דרעי: יופי, תודה רבה ובוקר – צוהריים טובים.

רויטל דרעי: אז אני אייצג את מה שקורה ומה שאנחנו יודעים בקהילה של קופת חולים כללית.

רויטל דרעי: הנוהל, בסך הכל אנחנו מכירים את הנוהל אנחנו מודעים לחשיבות שלו.

רויטל דרעי: הדברים שעשינו כדי לשפר בשנה – שנתיים האחרונות זה באמת הכנסנו את נושא הציטוטק לאובדני הריונות עד שבוע תשע גם לקופה שלנו ואנחנו רואים שביעות רצון מאוד גדולה של מטופלות.

רויטל דרעי: באמת הקורונה אי אפשר להתעלם ממנה, אבל אני חושבת שגם, היא שיפרה בעצם את ההיענות ואת הרצון של המטופלות לקבל את הטיפול בקהילה ולא להזדקק ללכת לבית החולים – שם אין מיטה נוחה, או שם הן יהיו יותר חשופות לווירוס.

רויטל דרעי: אז אנחנו רואים היענות יפה ולאט לאט אנחנו עולים במספרים של המטופלות שבוחרות לעשות פעולה יותר שמרנית של ציטוטק, שהן מקבלות את הכדורים, מקבלות את הטיפול ובעצם מסיימות את ההליך בקהילה.

רויטל דרעי: כאשר הן עושות את זה בקהילה מאוד פשוט לנו להציע להן תמיכה רגשית, אנחנו מדברים עם הרופאים על הנושאים האלה, עם האחיות והמודעות גבוהה אני חושבת בשטח.

רויטל דרעי: לגבי הנושא של מידע שאמור לעבור אלינו מבתי החולים יש לנו קודשי מסוים.

רויטל דרעי: אני מגיעה מירושלים, אז יצרנו קשר בכללית עם בית החולים שערי צדק והתהליך עובד מצוין ובעצם זה אפשר ללמוד ממנו הרבה.

רויטל דרעי: יש מקשרת שלנו, שהיא האחות הראשית שלנו במרכז בריאות האישה בבית החולים שערי צדק והיא נמצאת בקשר עם מתאמת מטעם בית החולים שערי צדק, מדי שבוע היא מעבירה לה במייל את כל הרשימות של המטופלות שהיו בבית החולים ועברו אובדן היריון והאחות הראשית שלנו מפזרת את המטופלות בין כמה אחיות שנבחרו כי יש להן גישה נכונה למטופלת ומתקשרים לאחת אחת ושואלים האם הן מעוניינות לקבוע פגישה עם עובדת סוציאלית, עם פסיכיאטרית או פסיכולוגית שיש לנו ונותנים להן את האופציה הזו לבוא ולקבל את המענה וכמובן, מיידעים אותן על החשיבות של קבוצות תמיכה שקיימות.

רויטל דרעי: אני חושבת שזה דווקא תהליך שהתבצע בבתי החולים בתקופה האחרונה מאז הנוהל, שיש יותר קבוצות תמיכה בתוך בתי החולים.

רויטל דרעי: בעצם אני חושבת שהקשר של בין הקהילה לבית החולים, אנחנו יודעים שאנחנו מתמודדים איתו כל הזמן.

רויטל דרעי: ככל ואנחנו נהיה בקשרים טובים ותהיה הזרמה של מידע שלא תלויה ברצון טוב של אדם אחד, אני חושבת שזה ילך וישתפר ואני חושבת שאנחנו בדרך הנכונה.

עידית סילמן: אוקיי, מה לדעתך לגבי אותו הנוהל של חטיבת הרפואה שנכנס?

עידית סילמן: יש לכם הרי גם בתי חולים בכללית, בסוף לא בית חולים אחד ולא שניים והשאלה שלי היא האם זה מיושם בכלל בכללית בתוך בתי החולים שלכם.

עידית סילמן: אני יודעת שאת יור נמצאת באיזו של ירושלים ובמפה הזו ואת באמת קודם כל זו הזדמנות לומר שאת עושה עבודה מדהימה, הן כרופאת נשים – ששמך את יודעת, אומרים ש"טוב שם משמן טוב", אבל באמת בסוף השם שלך עולה חדשות לבקרים בקרב פורומים נשיים, בקרב נשים שבאמת מרוצות הן מהשירות וכן, את גם לוקחת את זה צעד קדימה לעבר קידום הנושאים האלה והנגשתם בכל מערכת הבריאות ורפואת הנשים בכלל.

עידית סילמן: השאלה מה קורה באמת, ברמת בתי החולים האחרים של כללית והאם נוהל כזה מיושם רוחבי בכללית?

עידית סילמן: האם יצא באמת חוזר מנכ"ל של חטיבת הרפואה שירד גם אצלכם בצורה כזאתי של נהלים, מתאמת בבתי החולים, מתאמת בקהילה.

רויטל דרעי: אני אגיד מה שאני יודעת, כי בנושא.

רויטל דרעי: באמת, בגלל שבירושלים אין בתי חולים של כללית אז אני פחות בקיאה בבתי החולים של כללית ואני חשבתי שיהיו פה, יהיה מישהו שייצג את בתי החולים של כללית.

רויטל דרעי: אבל אני אתן את מה שאני יכולה ובאמת, אם צריך אני אשיג ואשלים את המידע.

רויטל דרעי: לגבי התהליכים שאנחנו עושים, אנחנו עושים תהליכים ממוחשבים במקביל לצורך כמובן ולמודעות.

רויטל דרעי: אנחנו עושים גם תהליכים ממוחשבים שנוכל לראות לפי הבחנות.

רויטל דרעי: כי באמת כאשר זה בבית חולים שלנו, אז אני יודעת שד"ר יעל ברקן, שהיא רכזת התחום הארצית עושה תהליך מאוד חשוב שלפי אבחנות יהיה אפשר להוציא את הנתונים ממש מידי שבוע, על מנת לדעת מי הנשים שבעצם עברו אובדני היריון.

רויטל דרעי: לעשות תהליך פשוט של לסגור את התיק הרפואי, כי בעצם כל הזמן שאנחנו לא סוגרים את התיק הרפואי ההיריון מתקדם וחס וחלילה מישהו עלול להגיד לה בשבוע 40 "בשעה טובה", או "האם עשית בדיקת העמסת סוכר?

רויטל דרעי: " כשבכלל היא איבדה את ההיריון כבר מזמן.

רויטל דרעי: אז גם כדי לסגור את התיק וגם כדי לאפשר לאחיות או עובדות סוציאליות, שייקחו את האחריות ליצור קשר אקטיבי עם המטופלת ולשאול אותה האם היא צריכה עזרה וסיוע.

רויטל דרעי: אז לגבי בתי החולים, אין לי הרבה תשובה.

רויטל דרעי: לגבי הקהילה אני יודעת, אנחנו מאוד רואים את נושא בריאות האישה וגם בצד הרגשי, אנחנו מכניסים עובדות סוציאליות לתוך מרכזי בריאות האישה שלנו, אנחנו מעלים מודעות רוחבית על המון נשואים לרופאים ולצוות האחיות כדי שיפנו את המטופלות הנכונות לקבל סיוע.

עידית סילמן: אוקיי, תודה רבה רויטל.

עידית סילמן: יש לנו עוד נציגות של מכבי שירותי בריאות – או יובל חמו, או יעקב סגל, או רחל פיש?

עידית סילמן: רחל פיש, בבקשה – מנהלת מחלקת בריאות הציבור במערך הסיעוד.

רחל פיש: בוקר טוב.

רחל פיש: אז באמת, אחד הדברים שאנחנו קיבלנו את הנוהל בשנת 2019, חשבנו איך אנחנו יכולים ליישם אותו בצורה המיטבית.

רחל פיש: אחת הבעיות הקשות זה באמת, רצף הטיפול.

רחל פיש: איך אנחנו נדע על נשים שילדו לידה שקטה ואנחנו כאילו חזרו אלינו לקהילה ונטפל בהן.

עידית סילמן: נכון.

רחל פיש: אז הדבר הראשון שבאמת עשינו זה באמת פנינו לכל בתי החולים ואכן, בכל בתי החולים לא קיים אולי מישהו שממונה אבל תמיד יש שם אחות אחראית או עובדת סוציאלית במחלקה שרואה את זה כחלק מתפקידה.

רחל פיש: לא בטוח שנתנו לה שעות או.

עידית סילמן: זאת אומרת לא הגדירו אותה כמתאמת, אבל אתם אלה שמחפשים "מי המתאמת שלי במכבי" בוא נגיד את האמת, מכבי אין להם בתי חולים, למעט בית החולים "אסותא", אז באמת היולדות בדרך כלל יולדות בבתי חולים אחרים ואת אומרת "אני קופת חולים מכבי, חשוב לי הרצף הטיפולי – לדעת מי הגיעה לבית החולים ואני צריכה להמשיך את הטיפול בקהילה" ולכן אתם פונים לבתי החולים ואומרים להם "בואו תגדירו לנו אתם איזה שהיא מישהי שהיא מתאמת".

רחל פיש: בדיוק ובאמת, קיבלנו רשימה מכמעט כל בתי החולים בארץ.

רחל פיש: יש להם מישהי שהם נתנו לנו רשימה של או אחות או עובדת סוציאלית ואנחנו יצרנו קשר בתוך בתי החולים שלנו – יש לנו בעצם אחות קשר, שהיא בדרך כלל לא נכנסת לטיפול קצר מועד כמו בנושא של לידה שקטה, אבל במקרה הזה הן מיידעות את האחות קשר וזה עובר אלינו לתוך רצף הטיפול, זה נקרא "מצפן" אצלינו בתוך המחוזות.

רחל פיש: עכשיו אני מציינת שאנחנו מתחילים את הקשר הזה, אנחנו החלטנו להתחיל באמת מלידה שקטה ואנחנו התחלנו את זה באמת משבוע 22 ומעלה.

רחל פיש: לא עשינו את זה גם בהפלות ובכל העניינים האלה, אלא רק משבוע 22 ששם הייתה כבר לידה שקטה, שבדרך כלל האישה הייתה מאושפזת לפחות יום או יומיים ועברה חוויה כבר של לידה ומשם אנחנו בעצם מפנים את זה למחוזות שלנו לרצף הטיפול ושם אנחנו מחברים את זה.

רחל פיש: אם הייתה לה אחות ליווי היריון – אותה אחות ליווי היריון מתקשרת אליה ומשוחחת איתה ואומרת לה "אני פה בשבילך", היא מספרת לה גם מה יש למכבי להציע לה, שיש לנו עובדות סוציאליות שיכולות לתת לה מענה, מספרת לה אם יש בקהילה – ויש בקהילה, אם בשיבא, איכילוב או אם בשערי צדק.

רחל פיש: יש הרבה מאוד מקומות שנותנים שירות ותמיכה בקבוצות ולא תמיד אישה אחרי לידה שקטה צריכה את התמיכה באופן מיידי, היא צריכה את התמיכה אחרי כמה חודשים.

רחל פיש: כאילו נופל לה האסימון, זה לא תמיד משהו מיידי אבל אנחנו אומרים לה "אנחנו פה בשבילך".

רחל פיש: אני רוצה לציין שכל הנושא הזה תפס מאוד תהודה בכל מכבי ויחד עם זה, אני רוצה להביא עוד דוגמא של רופא משפחה שחווה בעצמו אובדן היריון ולידה שקטה עם אשתו והוא גם העלה מאוד את המודעות ואמר "זה לא רק אשתי שעברה לידה שקטה, גם אני עברתי לידה שקטה.

רחל פיש: גם אני צריך עזרה וגם אני צריך טיפול" והוא באמת עשה עבודה מאוד רצינית מול הרופאים שלנו – רופאי הנשים ורופאי המשפחה על מנת להעלות את המודעות.

רחל פיש: כשאשה צריכה וכשאשה מספרת שהיא עברה לידה שקטה איזה משפטים צריך להגיד לה, איך תדבר איתה, מה תעשה, תקשיב גם לה וגם לבעלה.

עידית סילמן: יש לכם נוהל כזה כתוב, של מכבי?

עידית סילמן: סתם כאילו מעניין אותי.

רחל פיש: יש לנו, אני יכולה להעביר.

רחל פיש: יש לנו ממש הכנו איזה שהוא קיט לרופא המשפחה – "מה תעשה כאשר אישה מגיעה אליך.

רחל פיש: ." וכמובן גם אלינו לאחיות ולעובדות הסוציאליות, זה דבר אחד שעשינו.

רחל פיש: דבר נוסף שהוא מאוד קשה ואני מדברת באמת משבוע 22, כי את כל מה שלפני אנחנו צריכים עוד לעשות ואנחנו עדיין לא שם.

רחל פיש: הנושא של אישה שעברה לידה שקטה היא בדרך כלל סובלת מאוד מהנושא הזה שהיא בעצם מרגישה מלאות בשד והיא מרגישה שיש לה חלב בשד ואין לה תינוק.

רחל פיש: זה חלק מאוד קשה נפשית ופיזית עבור הנשים האלה.

רחל פיש: אז גם שם, יש לנו מוקד הנקה במכבי ואנחנו מחברים אותן למוקד, אנחנו נותנים להן הדרכה.

רחל פיש: כמובן, גם טיפול תרופתי אבל זה לא מספיק.

רחל פיש: הרבה מאוד נשים זה חלק גדול מאוד בשבירה שלהן, פתאום שהן מרגישות שיש להן חלב אבל אין להן תינוק להניק אותו, אז זה גם משהו שיצרנו חיבורים בנושא.

רחל פיש: אני חושבת שכאילו, זה נושא שצריך לעסוק בו הרבה מאוד.

רחל פיש: אנחנו מאוד בפנים אבל עדיין אני מרגישה שאין לנו את כל המידע.

רחל פיש: אם נגיד במכבי יש 40,000 לידות, אנחנו מקבלים מידע בערך על 200 לידות משבוע 22, שזה בערך חצי אחוז.

רחל פיש: אני מאמינה שיש יותר ואנחנו לא תמיד יודעים עליהן, כי אין לנו מספיק את הרצף טיפול כמו שאמרנו ולהגיע לאשה רק אחרי שהיא חזרה לרופא שלה זו לא תמיד הדרך הנכונה.

רחל פיש: אבל בהחלט, אנחנו צריכים להתעסק בה ולהמשיך להתעסק בזה באמת על מנת לתת את הטיפול המירבי לנשים וגם להתעסק בתחילת ההיריון – כמו שד"ר רויטל דרעי אמרה, גם לנו יש ציטוטק בתוך מרפאות בריאות האישה שלנו על מנת באמת כדי לעשות את זה אצלינו.

רחל פיש: הרבה מאוד נשים עוברות חוויה של הפלות שהן בכלל לא מגיעות לבתי החולים ובכלל לא מגיעות לשום מקום, אנחנו לא תמיד מתייחסות אליהן, אנחנו שומעות את זה רק בהיריון הבא, בפחד שיש להן.

רחל פיש: אבל אנחנו צריכים כל הזמן להתעסק בזה אין ספק.

עידית סילמן: תודה רבה, סקירה יפה.

עידית סילמן: אנחנו נשמח לקבל מכם, גם לטובת "קרן בריאה" שיושבת כאן, שמרכזת את כלל הרצף הטיפולי והפעילות של כלל קופות החולים.

עידית סילמן: מהאיגוד הישראלי למיילדות וגניקולוגיה יש לנו מישהו איתנו על הזום?

עידית סילמן: את יכולה לפתוח לכולם כדי שמישהו יגיד, כי יש כאן המון שמות.

עידית סילמן: לאומית שירותי בריאות, כן מי איתנו מלאומית?

עידית סילמן: אלון ספיר, בבקשה אלון, אותו האלון שהיה איתנו בדיון הראשון.

אלון ספיר: אוקיי אז תודה גם על ההזדמנות להשתתף בדיון הזה.

אלון ספיר: אני רק רוצה לדייק לגבי הדיון הקודם, אז לקופת החולים לאומית כן יש מרכז בריאות האישה באריאל, שהוא כבר עובד שנה וחצי, אז אם אפשר לתקן את זה ולעדכן בדיון הקודם.

עידית סילמן: אנחנו נעדכן.

אלון ספיר: כן כי חבל שזה קיים ואף אחד לא מתייחס.

אלון ספיר: אם אנחנו מדברים לגבי הנושא של הוועדה כרגע, אז באמת מדובר בבעיה נורא שכיחה.

אלון ספיר: אצל 20% מהנשים בתחילת היריון תהיה להן הפלה מוקדמת, לאחר מכן באמת אנחנו מדברים על אחוזים יותר קטנים, אבל עדיין אובדן היריון זה באמת בעיה נורא קשה.

אלון ספיר: צריך גם להכניס כאן את המרכיב של הצוות הרפואי וצריך לדעת שגם לצוות הרפואי, גם בקופות החולים לרפואי נשים, גם לרפואי הנשים בבתי החולים זו חוויה שהיא גם לא קלה ואם מסתכלים על הנוהל ויש את הסעיף החרון שנמצא לפי דעתי בדף האחרון – הכשרה של הצוותים עצמם, לפי דעתי זה לוקה בחסר.

אלון ספיר: בתור אחד שעובד גם בבית החולים וגם בקופה.

עידית סילמן: באיזה בית חולים את ה עובד?

אלון ספיר: אני עובד בבית החולים שערי צדק, אני רופא בכיר בחדר הלידה שם.

אלון ספיר: ההכשרה של הצוותים היא דווקא לוקה בחסר גם בקופות וגם בבתי החולים.

אלון ספיר: לגבי הנושא שלך של איגום משאבים, אולי זה באמת המקום הנכון לעשות את זה.

אלון ספיר: לפי דעתי אם היה איזה שהוא מרכז או כמה מרכזים ברחבי הארץ שמנהלים את הסיפור הזה של לידות שקטות, זה היה הרבה יותר טוב לכולם – גם לנשים וגם לצוותים הרפואיים עצמם.

עידית סילמן: אוקיי, אז בוא נשמע על מקום שעושה את זה בצורה טובה האמת וגם יודע לטפל באובדני היריון.

עידית סילמן: תיכף נעבור גם למאוחדת, דקה אנחנו נותנים כדוגמא את המרכז הרפואי שיבא – מרפאת "בדרכך", נמצאת איתנו ד"ר דליה אדמון שהיא מנהלת המרכז ובואו תשמעו כולכם, מי שלא היה ולא ביקר שם – אז קודם כל אני מאוד ממליצה.

עידית סילמן: יש באמת, כפי שציינה שרה, את "קמה" בבית החולים סורוקה ויש גם את הליווי של מקומות נוספים.

עידית סילמן: אבל בואו נשמע את ד"ר דליה אדמון שנמצאת שם ביחד עם הילה בנדט, שהיא אחות מרכז "בדרכך" וגם חברת וועד, נכון?

עידית סילמן: אצלכם ב"קרן בריאה", היא גם?

שרה טנקמן: היא רכזת תחום סיעוד.

עידית סילמן: רכזת תחום סיעוד, אז אתן עושות עבודה נהדרת.

עידית סילמן: דליה בבקשה.

דליה אדמון: תודה רבה.

דליה אדמון: אז שלום לכולם, קודם כל תודה ששמתם את הזרקור הלאה על הנושא וכינסתם את הוועדה, כי הנושא הוא רחוק מלהיות מספיק בזרקורים, כשאנחנו מדברים על נושא שקורה בכ-20% מההריונות, אנחנו מדברים על תופעה שעד 40% מהנשים והמשפחות, אני רוצה להדגיש שאנחנו לא יכולים לדבר יותר רק על הנשים, אלא על הנשים המשפחות שחוות אותה באיזה שהוא שלב בחייהן.

דליה אדמון: לידה שקטה נכנסה לזרקורים, לידה שקטה זה דבר נורא – אבל לא רק לידה שקטה ואיך שהוא תמיד, גם כשאני מתחילה לדבר אומרים לי "אה, את עוסקת בלידה שקטה.

דליה אדמון: " אז דווקא לידה שקטה, לפחות בבית החולים שיבא מקבלת את כל מה שצריך ברגע שהיא הגיעה בכלל למיון וגילו שהיא לידה שקטה, כשהיא בשלב החיות – היא מקבלת את כל המעטפת באמת של סוציאליות, של צוות האחיות, של כולם, של תיאום בין המחלקות וכל מה שאפשר.

דליה אדמון: אבל הרוב הגדול זה הפלות יותר מוקדמות בהפלות היותר מוקדמות היינו מדברים פעם ב"לא נורא, שנה הבאה תבואי ללדת וזה קורה.

דליה אדמון: ." וכולי.

דליה אדמון: אני רוצה להגיד לכם שכמות הצלקות שגיליתי אצל הקולגות הגברים ואני לא מדברת על הקולגות הנשים, אני – אישה מעל גיל 60 והקולגות הגברים שעבדו איתי לאורך השנים הם בהתאם.

דליה אדמון: כמות הצלקות שהשארתי בהם כשסיפרתי להם איזה חלום יש לי ומה אני הולכת לעשות, כמה זה ליווה אותם לאורך עשרות שנים – פשוט לא יאומן.

דליה אדמון: אני הייתי מתמחה צעירה ומישהו ביקש ממני שאני אחליף אותו שבוע אחרי שאשתו עברה הפלה ואני זוכרת שהתלבטתי אם אני צריכה להחליף אותו, הלא היום זה לא נתפס אצלי בכלל.

דליה אדמון: אז הדבר הכי גדול שקרה מאז יציאת החוזר ולמרות שהוא לא מיושם כראוי ואין בו תקנון ואין בו תקצוב זה מודעות, זה פתאום נתתם לנו גב וכוח לקול שלנו והיה הרבה יותר קל בזכות החוזר להתקדם.

דליה אדמון: שיבא התגייסה – ההנהלה שלי של המחלה ושל שיבא בצורה בלתי רגילה.

דליה אדמון: אנחנו פתחנו מרכז שיושב בנפרד ממיון נשים, זאת אומרת בנפרד מהבלונים, בנפרד מהזוגות המאושרים שנמצאים אחרי לידה, בנפרד ממחלקת האולטרה - סאונד הגדולה שאליה נכנסים לסקירת מערכות.

דליה אדמון: אנחנו יושבים בביתן של שלוש דקות הליכה מביתן נשים ונשים נכנסות ומקבלות מעטפת, מעטפת בירוקרטית.

דליה אדמון: אני התחלתי עם זה כי זה הדבר שהכי מתסכל את הנשים.

עידית סילמן: נכון.

דליה אדמון: מעטפת רפואית של צוות רפואי שכולם בחרו לעבוד עם הנשים האלה, זה לא "או, עוד אחת הגיעה", צוות עובדות סוציאליות וצוות של פסיכולוגיות וכולם עוטפים את הנשים האלה ומחפשים איך לקצר להקל עליהן, לקצר להן, לחבר להן בין התחנות, לחבר להן בין המקומות בין אם זה טיפול תרופתי, בין אם זה טיפול רפואי, בין אם זה בשלב וזה הנושא שהיה פה מאוד מודגש בוועדות הבריאות בעבר הלימינריות, ההכנה להפסקות היריון שלב שני, שמלווה בכאב.

עידית סילמן: נכון, נכון.

דליה אדמון: פתאום זה לא נעשה במקום רועש וגועש, אלא יש לנו חדר נפרד והאישה יכולה לשבת שם עם בן זוגה או בת זוגתה רבע שעה קודם, היא יכולה להתחבר למשקפיים של מציאות וירטואלית.

עידית סילמן: כן אני רק אסביר למי שלא מכיר פה, שלימינריות זה שלב או תהליך בדרך ללידה שהיא לידה שקטה, שבעצם זה מכין את הגוף ואת הרחם.

עידית סילמן: כן.

דליה אדמון: זה החדרת אצות בצורה של גפרור, אשר מרחיבות לאיטן את צוואר הרחם.

עידית סילמן: נכון.

דליה אדמון: חרף כל ניסיונותינו, זה לא pain less, אלא באותן נשים שהן מאוד מאוד נדירות והן בוחרות לעבור הרדמה כללית, למרות שלמחרת מחכה להן הרדמה כללית משום שאלו הנשים של הריקון הכירורגי.

עידית סילמן: כן.

דליה אדמון: אז קודם כל באמת, שזה דגש על הפלות מוקדמות, אני רוצה לציין שכ-25% מהמטופלות האלה יפתחו פוסט – טראומה, זה מוכח וחשוב לזכור את זה.

דליה אדמון: נושא אחד של הפניה הראשונית, של ה-72 שעות לריקון להתייחסות, זה מאוד מאוד אמורפי ההגדרה הזאת.

דליה אדמון: למשל, אומרים לי "..

דליה אדמון: כן 72 שעות, אבל שישי ושבת לא נחשב.

דליה אדמון: ." ואם מישהו זוכר איך יצאו החגים השנה, היו לפעמים רצפים של ארבע ימים.

דליה אדמון: אז אצלינו באמת התגייסנו והמודעות השתנתה, כי כשאתה כל הזמן עוסק בזה פתאום כולם מנסים אחרת.

דליה אדמון: אבל, זה מאוד מאוד קשה עם ההגדרה הלא ברורה הזו, עם זה שלא קיבלנו שום תקן נוסף – לא לחדרי ניתוח ולא לאחות חדר ניתוח ולא לשום דבר.

דליה אדמון: האחיות שלנו במרכז "בדרכך" מהוות אחיות מתאמות, אבל זה עובד רק כי הן נותנות הרבה שעות מעבר לשעות העבודה שלהן ומעבר להגדרת התפקיד שלהן ועונות לטלפונים בערבים ובלילות ולא ככה, אנחנו כבר למדנו שלא ככה בונים.

עידית סילמן: אגב, נשים שמגיעות אליכם מציינות שהן ניסו להגיע למקומות אחרים ושם אין מענה ייחודי כזה.

דליה אדמון: אוי, אינספור ככה.

דליה אדמון: אין יום שלא ניגשים אליי – כולל המלווים על מנת להגיד תודה שהקמנו את המקום הזה.

דליה אדמון: אחד מהמשפטים היפים שאמרו לי זה "..

דליה אדמון: פה יש מקום לבכות.

דליה אדמון: .".

דליה אדמון: בנוסף לזה, הרבה פעמים מגיעים אלינו אחרי שאפילו יש תור במקום אחר, שהוא רחוק או אחרי שעברו חוויה לא טובה במיון ובתור מי שניהלה הרבה שנים חדר מיון, אני לא באה אוטומטית בטענות, כי כשיש לי חולה אחת מדממת, אחת אחרת שמעלה חום ל-41 מעלות, אחת נכנסת לשוק וצריכה חדר ניתוח וקשה יותר לפנות זמן ואמפתיה לאשה שישבה עם כאבה בפינה ומבחינתה היא רק צריכה תור או כדור.

דליה אדמון: לגבי המתן של הציטוטק בקופות החולים, בעיקרון זה מבורך והעולם הולך לכיוון של מתן ציטוטק אפילו בבית.

דליה אדמון: אבל, המתן ציטוטק בקופות כפי שהוא משתקף אליי מאנשים וזה לא מחקר, זה לא סקר – אני מספרת לכם מה אני רואה.

דליה אדמון: מה שאני שומעת מאנשים זה "הרופא אמר קחי ציטוטק".

דליה אדמון: רבותיי, יש שלוש שיטות לריקון רחם בשליש ראשון ועד שבוע תשע – המתנה, כירורגיה וכדורים.

דליה אדמון: אנחנו בעידן שבו זכות הציבור לדעת.

דליה אדמון: לא ייתכן שאשה תבוא ותספר לי "..

דליה אדמון: הרופא אמר לי קחי כדורים.

דליה אדמון: .", פשוט לא הגיוני ולא סביר.

דליה אדמון: אז יש עוד הרבה מה לעשות ושנית, אין להן תמיד חזרה נכונה למי לחזור.

דליה אדמון: הם רואים צוותים שונים, צוותים שלאו דווקא עברו הכשרה של מה זה כן שארית ולא שארית ומצי צריך להתערב והן נשלחות למיון בבהלה.

דליה אדמון: אז הרעיון הוא נפלא אבל צריך להתקדם יותר.

עידית סילמן: אוקיי, כן ויש לנו באמת פה את קופות החולים, שאומרות "אנחנו מגדילות ומרחיבות את השימוש בקהילה" בעצם אובדני הריונות עד שבוע תשע ובכלל בשלבים המוקדמים, מכניסים ציטוטק והם מציינים שזה אולי משפר את הטיפול בקהילה, אבל באמת אני מסכימה עם מה שאת אומרת, שצריך לדעת שיש את האפשרויות וצריך לאפשר לבחור.

עידית סילמן: כאן גם, "קרן בריאה" ציינו בדברים שלהם את העניין של באמת הנגשת המידע ושיפור תנאי השירות, בעד ונגד טיפול תרופתי וכל מה שזה כולל וזה באמת, כשאנחנו מדברים על זכותה של האישה לדעת ולהיות אחראית על הדברים האלה.

עידית סילמן: אגב, זה גם נמצא בתוך הנוהל, שלא מיושם בסופו של דבר עד סופו ואנחנו נקבל כן נתונים על מה כן מיושם ועל מה לא מיושם – ככל הנראה בהמשך.

דליה אדמון: זה נמצא בנוהל של כל רפואה – בין אם זה גבר או אישה, בעיה גניקולוגית או אחרת.

דליה אדמון: זכות החולה לדעת בין אם אנחנו חיים איתו וטוב שכך, זה לא תמיד נוח.

דליה אדמון: אני אומרת למטופלות שזו גם חובת הציבור לדעת.

דליה אדמון: אבל כן, אנחנו מתחילים מזה שיש דפי הסבר בכניסה, שכל מטופלת רואה ואנחנו אחר כך גם מסתכלים על התיק הרפואי.

דליה אדמון: אנחנו לא רק עוסקים בהפלה, אלא אנחנו מוודאים שהיא קיבלה מענה לשאר הבעיות הרפואיות שלה.

דליה אדמון: זה לא חייב להיות בשיבא, שהקהילה לא תקפוץ שאנחנו לוקחים את המקרים מהקהילה.

דליה אדמון: אבל כשרואים אישה שערכי הסוכר שלה לא מאוזנים בתחילת היריון, רואים אישה עם הפלות חוזרות שלא הופנתה להפלות חוזרות וזה כל כך חשוב וראיתי שפרופסור בשירי יושב איתנו, כשרואים אישה שבהיריון קודם יולדה בשבוע 32 בשל יתר לחץ דם ורעלת והיא לא עברה שום בירור בינתיים אז מישהו צריך לקשר בין החוטים ולדאוג לה.

דליה אדמון: זו הגדולה של מרכז "בדרכך", אנחנו לא רק רואים נקודתית דרך הפריזמה, שזה מה שנאלצים לעשות בחדר המיון וברפואת החירום – אלא אנחנו רואים את הכל ונשים לטיפול נפשי לא תמיד בשלות בשלב הראשון, אבל אנחנו אומרות לפסיכולוגית "..

דליה אדמון: זאת שהיתה שלשום, בעוד שבוע תתקשרי לשאול מה שלומה.

דליה אדמון: ."

עידית סילמן: יש לכם עבודה שוטפת עם הקהילה?

דליה אדמון: אנחנו, יש לא מעט רופאים מהקהילה שמכירים אותנו כבר.

עידית סילמן: אתם מעבירים את הדיווח לקהילה על מטופלות שהיו אצלכם, או שאתם משאירים את זה בידי המטופלת להעביר את זה לקופת החולים שלה?

דליה אדמון: אין מערך מסודר שמעביר לקופות בצורה מסודרת, אנחנו מאוד משתדלים.

דליה אדמון: אם זה רופא ששלח אלינו ושהוא מודע, אז לספר לו בדיוק מה היה ולעתים לייעץ למטפלת "..

דליה אדמון: עכשיו שמעת מאיתנו את הכל, אבל את מוזמנת לשבת, לחכות, להתייעץ גם עם הרופא שלך.

דליה אדמון: ." אם יש משהו מיוחד שהוא שונה מהנורמה, אנחנו נתקשר ונעדכן ואנחנו עובדים ביחד כשהחולה היא במרכז עם משפחתה, אנחנו מציעים את הטיפול הסיעודי הנפשי גם למשפחה המלווה, כי אם הם לא יבריאו המטופלת לא תבריא.

דליה אדמון: האחיות שלנו עושות הרבה יותר מבחינת רמת ההסבר והליווי והן תמיד זמינות וזה אחרת כשמגיעה אחות שעוד לא עבדה במרכז "בדרכך", אז לוקח לה זמן להיכנס לרמת הפירוט שאנחנו נותנים בתמיכה.

עידית סילמן: אוקיי, דליה תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש לי שאלה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נותנים איזה שהוא אישור או מכתב סיכום, מכתב שחרור – האם זה נכנס למערכת של קופת חולים שהם יכולים לראות, כמו שחרור ממיון?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם יש כזה סיכום שמוטמע ונמצא במערכת של קופת החולים?

עידית סילמן: אין העברת מידע באופן שגור ומיטבי.

עידית סילמן: זאת אומרת, מי שהלכה לשיבא, אז שיבא – ממה שאנחנו יודעים לא שייך לאף קופת חולים ולכן זה מחובתה של האישה להעביר או אם יש להם קשר עם אותו הרופא של המטופלת והם מעבירים לו את המידע.

עידית סילמן: אבל אין מערך מסודר כרגע של העברת המידע בין התי החולים לקהילה, שבשלו לדעתי נולד כל הרעיון של אחות שהיא מתאמת – כדי שיהיה מעבר בסופו של דבר וגם אני באופן אישי חוויתי את זה לא פעם, שבפעם הבאה שהרופא שלי ראה שהגעתי אליו זה רק כשנכנסתי להיריון שוב ולא בכלל על אובדן של היריון אחר.

עידית סילמן: אז לא תמיד, אם אין מי שיעביר את המידע אז המידע לא עובר באופן שגרתי.

עידית סילמן: אני חושבת שזה בוודאי נדרש, בוודאי נצרך וגם בשביל לתאם בדיקות בקהילה אחרי, לוודא שהסיום של ההיריון התנהל כמו שצריך, שעשו בדיקות לאחר מכן, שבדקו שהכל תקין ושזה בסדר, בטח לפני כניסה להיריון מחודש ונוסף.

עידית סילמן: תודה רבה דליה ותודה רבה על העבודה הנפלאה שאתן עושות – גם את, גם הילה וגם כל הצוות הרפואי והרופאים המקסימים אצלכם.

עידית סילמן: זה באמת, מקום נהדר.

עידית סילמן: אנחנו עוברים לקופת החולים מאוחדת שרצו לדבר.

עידית סילמן: עידית ורד ממרכז תחום בריאות האישה באגף הסיעוד, בבקשה.

עידית ורד: שלום לכולם.

עידית סילמן: שלום.

עידית ורד: אז אני אצרף ואספר אצלינו במאוחדת איך זה קורה.

עידית ורד: בעצם אנחנו הקמנו וועדה שכללה מספר גורמים על מנת לבנות את התהליך הפנימי שלנו בתוך הקופה, ממש מהרגע שאותה האישה נמצאת אצל טכנאית אולטרה – סאונד או אצל איזה רופא או רופאת נשים שבודקים ואכן רואים שההיריון לא צלח.

עידית ורד: כבר באותו הרגע אנחנו משלבים אחות ליווי היריון מתוך המרפאה, על מנת שתיצור קשר עם אותה אישה ובהחלט תלווה אותה בכל התהליך עד להגעה לבית החולים.

עידית ורד: את החלקים של ההפניות ואת החלקים של הפן הבירוקרטי באמת השארנו לרופא ולטכנאית, אבל את כל החלקים הרגשיים והעוטפים שהאישה נזקקה, האחות לצדה.

עידית ורד: במקביל, יצרנו מערכת מסודרת של העברת מידע מיחידת הבקרה.

עידית ורד: זאת אומרת, אחיות של בקרה בבתי החולים מקבלות את המידע מהמחלקות, מעבירות את זה לתוך המחלקות, אלינו לתוך המרפאות על ידי מידע מסודר לגבי נשים מסוימות שעוברות לידה שקטה או אובדן היריון מתקדם.

עידית ורד: כל התהליך הפנימי הזה מעוגן בנוהל, סידרנו את זה בצורה מסודרת עם כל חומרי המידע באופן ממוחשב.

עידית ורד: זאת אומרת שזה נגיש לכלל האחיות ולכלל המטפלים.

עידית ורד: האחות היא זו המתאמת את הטיפול של אותה האישה שנזקקת לעזרה אחר כך, בקהילה והיא משלבת כמובן את הגורמים שצריך, אם זה רופא נשים או רופא משפחה, עבודה סוציאלית, מערך בריאות הנפש ולמעשה כל אחד שיכול לתרום בחלקו בתוך המערך הזה אחרי האומדנים שהיא עושה.

עידית ורד: האחות מקבלת בטלפון וגם פיזית במרפאה אם צריך לפחות פעמיים – שלוש בתקופה הראשונית של אחרי האירוע הזה וזה למעשה לימד אותנו שכמו שכבר שמענו, שלא תמיד בשיחה הראשונה האישה בכלל יודעת מה היא עברה ואיך היא מעקלת את התהליך הזה ולפעמים אחרי חודש אותה האחות שוב יוצרת קשר עם אותה אישה ובשיחה הזאת עולים דברים שלא עלו בשיחות הקודמות.

עידית ורד: אין ספק שהתהליך כולו הוא אורך זמן, לאישה לוקח זמן ולמשפחה כולה לוקח זמן.

עידית ורד: זה גם בן הזוג שלה, זה גם הילדים בתוך המשפחה.

עידית ורד: אנחנו שמענו מנשים סיפורים של איך היא מתארת את האירוע שהיא חוותה לילדים שחיכו שהיא תחזור עם תינוק הביתה.

עידית ורד: זה לא רק מה היא עוברת, היא אפילו צריכה בעצמה כוחות כדי לטפל בשאר בני הבית ובשאר המשפחה וזה באמת קשה ופה אנחנו משלבים גורמים מקצועיים לסייע גם בתחום הילדים, איך להסביר ואיך לדבר על הדבר הזה בתוך הבית.

עידית ורד: דבר נוסף חשוב שרציתי לומר, זה שיש לנו, אני כחלק מתפקידי גם מנהלת מוקד אחיות בתחום היריון ולידה ויש לנו לא מעט פניות של נשים שפונות אלינו בטלפון ובצ'אט.

עידית ורד: איך שהוא זה הרבה יותר נוח להן, הן לא צריכות יותר מידי – הן נשארות ככה באיזה שהוא תהליך שהוא לא פנים מול פנים, הן פונות טלפונית והן מבקשות עזרה.

עידית ורד: כל מקרה ומקרה מועבר לרפרנטיות מחוזיות שמיד מאתרות אחיות ליווי היריון מאותה המרפאה ואלו יוצרות קשר עם אנשים על מנת לסגור את המעגל ובכדי לתת טיפול המשך.

עידית ורד: אנחנו ממש משתדלות, כל אישה שאנחנו רק שומעות שמשהו קרה אנחנו נותנות את התשובה, כמה שאפשר, לפעמים צריך גם גורמים חיצוניים וגם מקומות פרטיים.

עידית ורד: אין ספק, לא תמיד יש את כל הטיפול במערך בקהילה.

עידית ורד: עובדות סוציאליות גם פונות באופן פרטני אחת – אחת, אם צריך ואם האישה מעוניינת וגם לקבוצות, אם זה קבוצות וירטואליות ואם זה קבוצות פיזיות שהן נפגשות איתן.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: שאלה רק, איך אתם מקבלים את המידע לגבי, זאת אומרת אם אין מתאמות בבתי החולים ולמאוחדת כרגע אין בתי חולים, מי עושה את.

עידית ורד: לא אין לנו בתי חולים, אבל יש לנו אחיות בקרה של הקופה שנמצאות בכלל בתי החולים.

עידית סילמן: נכון.

עידית סילמן: השאלה אם אחיות הבקרה שלכם אתם כאילו מעמיסים עליהן גם את המשימה הזאתי?

עידית ורד: כן.

עידית ורד: הן צריכות לעבור גם במחלקות של נשים ויולדות, לקבל את המידע – אם זה פעמיים או שלוש בשבוע, לפחות את הנשים שאנחנו יודעים שחוו לידה שקטה ושצריכות את העזרה בהמשך ולקראת שחרור, אז אותן מספר נשים כל שבוע מקבלות את.

עידית ורד: .

עידית סילמן: רגע שנייה, שאלו כאן.

עידית סילמן: אחות בקרה זה בעצם אחיות מתאמות שנמצאות בכלל במחלקות ובבתי החולים שמתאמות את הכל גם למאושפזים אחרים שעברו לדוגמא שבר באגן, בירך וצריך לתאם להם גם את המשך הטיפול בקהילה.

עידית סילמן: זה בעצם אחיות קשרי.

עידית סילמן: הן של הקופה, יש כמעט לכל קופת חולים אחיות שיושבות או עובדות סוציאליות כאלו ואחרות שיושבות בתוך בתי החולים, מתאמות את המשכי האשפוז – אם צריך לדוגמא להמשיך למרכז שיקומי ביציאה מבתי החולים וכדומה, אז כפי שאני מבינה מוסיפים להן גם את המשימה הזאת על מנת לוודא במחלקות של נשים, בחדרי מיון של נשים – אם אינני טועה, מי מתוך במוטחות מאוחדת עברה תהליך כזה או אחר עברה אובדן היריון וזה עובר אל הקופה.

עידית סילמן: אני צודקת?

עידית ורד: בדיוק, נכון.

עידית ורד: בעצם התלבשנו על אותה הפלטפורמה של אחיות בקרה שנמצאות בכל מקרה בתוך מערכי בית החולים והכנו מראש את הקריטריונים של איזה נשים אנחנו רוצות לדעת שהן מאושפזות או נמצאות בתוך מערך בתי החולים, על מנת לדעת לטפל בהן אחר כך בקהילה וזה נעשה הכל בצורה ממוחשבת, זאת אומרת בתוך אותה מערכת רפואית של אותה אישה, יש לנו תיעוד של הכל – כולל סיכום האשפוז בבתי החולים וכולל המשך הטיפול בקהילה שלה.

עידית ורד: דבר נוסף שרציתי להגיד זה לגבי הציטוטק.

עידית ורד: גם במאוחדת יש ציטוטק בקהילה.

עידית ורד: רופאי הנשים נותנים באמת את המרשמים, מדריכים את האחיות במקביל – באותו מרכז לבריאות האישה לקבל את אותה האישה לטיפול ציטוטק, המעקב של מספר שעות במרפאה, ההדרכה לקראת הטיפול בבית וגם פה, הן פונות אלינו גם במוקד הטלפוני על מנת לסייע להן במהלך הזמן שהן כבר נמצאות בבית, זה חשוב.

עידית ורד: יש לי בקשה.

עידית ורד: זאת אומרת, אם אני יכולה איזה שהוא משהו לשלב בתוך התהליך שאנחנו כבר עושים.

עידית סילמן: כן.

עידית ורד: זה לקבל את המידע בצורה ממוחשבת מכלל המוסדות של בתי החולים, העברת מידע מסודר לקופות.

עידית ורד: אני חושבת שזה משהו שייעל את העבודה של כולם בכל הקופות, בכלל המצבים וזה משהו שיכול לשפר מאוד את הנגישות ואת ההגעה לכלל הנשים שצריך להגיע אליהן ושצריכות אותנו.

עידית סילמן: מסכימה איתך, אני חושבת שזה אחד הדברים המשמעותיים שצריך לוודא שקיימים.

עידית סילמן: העלו את זה כאן כולם ואני חושבת שבהחלט בצדק.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: אני רוצה כן להכניס את פרופסור אשר בשירי, נציג האיגוד הישראלי למיילדות וגניקולוגיה, בבקשה.

בשירי: שלום לכולם ותודה רבה על הישיבה הזו.

בשירי: אני שמעתי את מה שנאמר פה וקודם כל, אני מאוד שמח שהשיח הזה הוא בפרונט.

בשירי: הוא מאוד מאוד חשוב.

בשירי: אני רק אקדים ואומר שארגון הבריאות האירופאי לנושאי פוריות הגדיר לפני כשנתיים ולא סתם הגדיר את זה כך – הפלה, אובדן היריון = significant life event, זה הדבר שכולנו חייבים להבין ולקלוט.

בשירי: זה לא מה שהיה פעם, כפי שנאמר גם על ידי ד"ר אגמון, אין אפשרות להתעלם מהאירוע הזה כאירוע שיחלוך ולהתקדם הלאה.

בשירי: אני רוצה להמשיך את זה ולחבר את זה לכל הנושא של ההתמודדות הרגשית של כל המשפחה, של הזוג ולומר שאם לא נשים את זה בפרונט כסדר עדיפות משמעותי, כולל תקציבים וכולל נייר עמדה מאוד מאוד חשוב, אבל באמת סליחה שאני חי בסרט, אני לא רואה אותו בכלל בשטח.

בשירי: אין מטופלת שכשאני פוגש אותה ואני שואל על ההיבט הרגשי, התמיכתי, שהיא בכלל לא יודעת על מה אני מדבר.

בשירי: כשהיא שואלת אותי "למי?" אז אני מסביר לה שקודם כל.

עידית סילמן: כן, אז אני רק אומר שלפי מה שאתה אומר, ב-21 בנובמבר 2019, זאת אומרת מאוחר יותר, יצא חוזר נוסף של חטיבת הרפואה.

עידית סילמן: שזה לא רק הנוהל טיפול באובדן היריון, אלא הפניית מטופלים למערך הפסיכו – סוציאלי ושמירת רצף הטיפול הפסיכו – סוציאלי בין בתי החולים והקהילה ושם מדברים על מטופלים גם בנושא של אובדן היריון ופה השאלה בכלל, תראה.

עידית סילמן: כאילו יש פה איזה שהוא חוזר מנכ"ל באמת גרנדיוזי.

עידית סילמן: כן, "אובדן חריג כגון לידה שקטה או קטיעה של איבר גוף", אבל אובדן היריון כזה שבאמת יותר מגדיר לידה שקטה, פחות את השלבים המוקדמים.

עידית סילמן: אבל השאלה שלנו היא האם זה קורה?

עידית סילמן: בסופו של דבר יש פה עומס מטורף בנוהל הזה, בחוזר הזה, על המערך הפסיכו – סוציאלי ותיכף נשמע את הפסיכולוגיה הציבורית פה שבטח היא כבר, הקרניים שלה בזום כבר.

עידית סילמן: אל תדאגי אנחנו תיכף עוברים אלייך, אל ד"ר ליאת הלפמן.

עידית סילמן: אבל זה באמת מטורף, כי זה צריך להיות מגובה בסוף בתקנים, בשעות, בתוכנית עבודה.

בשירי: אז אם יורשה לי חברת הכנסת סילמן, להמשיך ולסיים את מה שרציתי להדגיש ולהוסיף עוד פן אחד, שלא דנו בו בכלל.

בשירי: אז זה באמת קודם כל, זה יפה והנוהל בסדר אבל באמת איך מיישמים אותו?

בשירי: לי חשוב להגיד מהשטח – לא ממש.

בשירי: אני רוצה להתייחס לשתי אוכלוסיות ספציפיות, שעל אחת כמה וכמה צריך לתת להן את הדגש הזה ואלו נשים עם אובדני היריון מעבר לשבוע 12, מעבר לטרימסטר הראשון – שם ללא ספק הטראומה היא הרבה יותר עצומה וכשנעשה בירור יש סיכוי גבוה יותר שגם נמצא דברים מתחת לפני השטח, זו אוכלוסייה אחת.

בשירי: האוכלוסייה השנייה זו אוכלוסייה שבה יש לי סוג של עיסוק הרבה יותר משמעותי ועמוק ואלו נשים עם הפלות חוזרות.

עידית סילמן: נכון.

בשירי: אם אני מסתכל על סעיף 8 באותו נייר, באותו חוזר מנכ"ל, תראו מה כתוב בסעיף 2: "..

בשירי: אובדן היריון – מתאמת בית החולים תסביר את כל הנושא של שמירת חומר מהעובר לצורך בירור גנטי עתידי.

בשירי: .

בשירי: " הדבר הזה הוא קריטי, כדי לתת תשובות לזוגות שיש להם אובדני הריונות חוזרים.

עידית סילמן: זאת אומרת שיכולים להיגרם על ידי טרומבופיליות – ידועות או לא ידועות כאלה ואחרות ואולי נשים צריכות ללכת ולעשות בירור טרומבופילי ונשים בכלל אולי לא יודעות על מה אנחנו מדברים.

בשירי: כן.

עידית סילמן: ובסופו של דבר בהחלט, בטח הנקודה שאותה אתה מציין.

בשירי: אז אני רק רוצה להגיד שזה אפילו טרומבופילי הוא קצת יותר פשוט.

בשירי: אני מדבר על בדיקה של צ'יפ גנטי מהחומר ההריוני ונייר העמדה שהוצאנו עכשיו על הפלות חוזרות מאוד קורא לכך.

עידית סילמן: נו ומי יודע את זה?

בשירי: כשאשה שאני נפגש איתה ושהיא עדיין בהיריון עם הפלות חוזרות ואני אומר "..

בשירי: בואי נעשה הכל בשביל באמת קודם כל לשמור חומר ואחר כך נראה מי מממן ואיך עושים את הבדיקה הגנטית.

בשירי: ." וממש, אף אחד לא יכול לעזור לה.

בשירי: אני מדבר אפילו על המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, אין תקציב ואין מערך.

בשירי: היה לנו לא מזמן דיון עם הגנטיקאים בעניין.

בשירי: אני לא ארבה בדיבור, אני רק רוצה לומר שאנחנו כבר ממזמן לא במקום של בדיקה פתולוגית בלבד לחומר הריוני השיטות, הטכניקה – הכל התקדם מאוד, אנחנו כבר באיחור גדול ואני מאוד מאוד אשמח אם מפה נוכל להרים את הכפפה לשני ההיבטים – ההיבט הרגשי ואיך באמת נותנים אותו וגם החלק הברורי הזה של החומר ההריוני, לפחות לבדיקה הגנטית, לשמר את החומר בכל מרכז, להפוך את זה לנוהל ובמיוחד בהריונות הגדולים, שבוע 12-13 ואילך זה יותר מעשית טכני לעשות את הבדיקה הגנטית ולנשים עם הפלות חוזרות.

בשירי: אני אשמח לסייע בכל דבר, אבל אני אומר לכם שאני קצת לא מרגיש איך באמת בשטח הדברים האלה קורים.

בשירי: אני לא רואה אותם לצערי וכמו שאמרה חברת הכנסת סילמן – הנשים האלה הולכות לשירות פרטי והן שואלות אותי "..

בשירי: איך בכל זאת נוכל לעשות את זה?.." אז אני אומר להן "..

בשירי: יש מקומות שתמורת תשלום תוכלו לקבל תשובה והוא חשוב.

בשירי: ." זוגות רוצים לדעת מה קרה שם, חלק מהתמודדות שלהם זה לקבל תשובות וגם אם יש סיכוי של 50% לקבל תשובה זה יעשה שינוי מהותי בהתמודדות ובלהמשיך הלאה.

בשירי: אנחנו לא שם, אני לא יודע מה אתם חווים, אבל אנחנו לא שם.

עידית סילמן: טוב.

עידית סילמן: אני מאמינה שנציגת משרד הבריאות שנמצאת איתנו שומעת את הדברים.

עידית סילמן: "קרן בריאה", אנחנו נשמח שננסה לחבר את הדברים ולראות אין אנחנו מתקדמים מכאן ביחד עם האיגוד לגניקולוגיה ומיילדות באמת, קודם כל לגבי השבועות המתקדמים ובואו נציין את זה ענת בוועדה, לגבי החלק הבירורי ההריוני על מנת לבדוק מה עושים איתו.

עידית סילמן: יש הזדמנויות כמו שהוא אומר, שהן חד פעמיות ושהן נמצאות בבתי החולים ואנחנו צריכים לדעת ולראות איך אנחנו עושים אותם, בטח עם החיבור לקופות החולים ולפעמים כשזה בא רק אחרי או מגיע אחרי ולפני פרוצדורה כזאת או אחרת זה לא מספיק טוב וגם בטח את ההיבט הרגשי.

עידית סילמן: לגבי ההיבט הרגשי, אז ד"ר ליאת הלפמן מהסתדרות הפסיכולוגים, בבקשה.

ליאת הלפמן: תודה רבה חברת הכנסת סילמן ובאמת תודה ככה לכל מי שבאה ובאו פה על מנת להתייחס לנושא המאוד מאוד חשוב הזה.

ליאת הלפמן: אני חושבת שבאמת, מה שעולה פה שוב ושוב זה הפער בין הנוהל ואמות המידה שנקבעות על ידי משרד הבריאות עצמו אגב, ברוב המקרים לבין היכולת לבצע אותם בשטח.

ליאת הלפמן: באמת כמי שמייצגת פה את הסתדרות הפסיכולוגים, חלק מפורום הארגונים מהפסיכולוגיה הציבורית ובאמת את החלק הפסיכו במשולש הביו-פסיכו-סוציאלי, חשוב לומר שזה בהחלט לא פוסח על הנושא הפסיכולוגי וכפי שנשים בעצם לא יודעות שמגיע להן לקבל מענה פסיכולוגי כחלק ממענה בריאות ממלכתי בכל שלב בחיים ובטח סביב נושאים כאלה רגישים.

ליאת הלפמן: אז גם אין באמת מענים שיכולים לתת באמת התייחסות לנושאים האלה מאחר שיש תת איוש משמעותי בכל שורות הפסיכולוגים והפסיכולוגיות.

ליאת הלפמן: ספציפית בנושא הזה, אפשר לומר שעוד הרבה לפני שהנשים האלה היו יכולות וצריכות להגיע לקהילה לטיפול בנושא הנפשי הן אמורות ושוב, על פי אמות המידה של המשרד עצמו, של משרד הבריאות עצמו להגיע לפניה במקרה הצורך לפסיכולוגית רפואית במחלקות נשים שמחויבות בעצם להחזיק פסיכולוגיות רפואיות וזה לא קורה בפועל.

ליאת הלפמן: הנשים האלה היו יכולות לפגוש מחלקה שיש בה פסיכולוגית רפואית, שיכולה גם לתת להן מענה במקרה הצורך, אבל גם לתמוך בצוותים ששמענו פה על המצוקה שלהם ולעבוד עם הצוותים האלה על ההטמעה של הנהלים המתאימים ועל העבודה עם הנשים האלה ולאתר את הנשים האלה בשלבים הרבה יותר מוקדמים – הרבה לפני שהן מגיעות בכלל למצב שהן צריכות לפנות אל המענים של בריאות הנפש הקהילתית בגלל משהו שאפשר להגדיר אותו כתחלואה נפשית או מצוקה פסיכולוגית חריפה.

ליאת הלפמן: אז שוב, אנחנו באמת נתקלות פה במערכת שהיא מורעבת, שבה אין את המענים הפסיכולוגיים.

ליאת הלפמן: למרות ששוב, הם אמורים להיות מחוייבים על פי הנהלים והחוקים – לא במחלקות עצמן על ידי הפסיכולוגיות הרפואיות שעוסקות באמת הרבה מאוד במניעה וגם לא בתוך המרכזים של בריאות הנפש, בין אם אלו מתמחים בבריאות האישה ובין אם הכלליים.

עידית סילמן: אוקיי, תודה.

עידית סילמן: בקיצור מענה רגשי, בסדר יש לכם נוהל ויש לכם חוזר מאוד גדול שמכתיב לכם איפה צריך לתת וכמה צריך לתת.

עידית סילמן: אני לא בטוחה, אני לא יודעת אם הוא מיושם.

עידית סילמן: אני חוזרת אלייך - נטע ממשרד הבריאות, שבסופו של דבר זה נוהל נוסף שהוצאתם פה של הפניית מטופלים למערך פסיכו סוציאלי ושמירת רצף טיפולי, על מנת לראות איך זה נעשה בעצם.

עידית סילמן: אם לא לכל בית חולים יש מתאמת שמעבירה את זה לקופות או הקופות שנמצאות בקשר.

עידית סילמן: זאת אומרת, זה משהו שאנחנו באמת נשמח ונרצה לדעת איך ואיפה החוזרים האלה מיושמים, או לא מיושמים ואיפה אתם צופים גם קושי.

עידית סילמן: זאת כדי שנוכל אולי באמת לעזור או בהתאמה לשנות את הנהלים.

עידית סילמן: כי בסוף, להוציא נוהל של אובדן היריון ולא ליישם אותו בזמן שאנחנו יודעים שבעצם כ-20% מההריונות מסתיימים באובדן היריון, 15%-20% יש כאן כאלה שדיווחו ויש כאן התמודדות רפואית, בירוקרטית ורגשית לא פשוטה גם לצוותים, גם למטופלת וגם באמת לבני המשפחה שלה.

עידית סילמן: יש קשיים ונשים משתפות בקשיים, "קרן בריאה" ציינו שהן יצאו באמת בשאלון ונשים שיתפו שם בקשיים.

עידית סילמן: אז בהחלט, גם המינוי של המתאמות באמצעות תקנון אולי או תקצוב ראוי, האם זה עובר איזו שהיא בקרה וכמה הבקרה היא באמת.

עידית סילמן: כי אנחנו, ממה שאנחנו ידועים ברוב בתי החולים בארץ לא מונו מתאמות, גם כשנתיים לאחר פרסום הנוהל הזה.

עידית סילמן: כל הנושא של קיצור זמני המתנה להתערבות רפואית, בסוף אנחנו יודעים שגם כשאשה עוברת התערבות רפואית הרבה פעמים זה לוקח זמן מהרגע שהיא מגלה את זה ומהרגע שמתאמים לה התערבות רפואית.

עידית סילמן: אנחנו יודעים שהרבה פונים להתערבות רפואית פרטית גם והשאלה היא איך אנחנו מבצעים את ההקשר משם.

עידית סילמן: בסוף צריך לאסוף נתונים, לפקח עליהם ולראות באמת, גם לטובת היריון מחודש, תקין ובריא.

עידית סילמן: אין ספק שבכלל – בקהילה, אנחנו שמענו את קופות החולים ואנחנו נבקש גם מענת לבחון את הטיפול בקהילה של כל קופת חולים ואיך היא מתמודדת איתו.

עידית סילמן: חלקן באמת אמרו, אבל אני לא בטוחה שיש מתאמות בקהילה כפי שמציין הנוהל.

עידית סילמן: אני חושבת שקופות החולים פועלות כל אחת בגזרתה ובצורה שלה, האמת היא שאני מאוד אוהבת את העבודה של קופות החולים, קופות החולים בסופו של דבר, הן חושבות בצורה ככה הרבה פעמים שהיא מחוץ לקופסא, כל אחת בצורה הבריאה של העבודה שלה, אבל עדיין – אתם תפקידכם לוודא שיש רצף טיפולי ומענה בקהילה.

עידית סילמן: דיברנו על הנושא של מלווים בתוך בית החולים, בתוך חדרי הניתוח והאם זה קורה או לא קורה, איפה זה נמצא וכמובן הנגשת אותו המידע, דיברו כאן על קופות חולים שמאפשרות באמת לעשות ציטוטק שמוכנס – לבטח בשלבים המוקדמים, דיברה כאן ד"ר דליה אדמון גם על האופציה של או המתנה, או כירורגיה, או כדורים.

עידית סילמן: יש כאן אופציות שצריכות להינתן לאישה וצריכות להיות מונגשות גם.

עידית סילמן: אנחנו נשמח לחשוב ביחד עם קואליציית הארגונים וביחד עם "קרן בריאה" לעשות איזה שהוא ערב של חשיפה של כל הדברים האלה שבאמת ננגיש את כל המידע בתחום הזה.

עידית סילמן: כולם מציינים שאין מערך של העברת מידה מבתי החולים לקהילה, כולם מבקשים שיהיה מערך יותר מסודר, על מנת שהם יוכלו לדעת מי מהמטופלות שלהן נמצאת באיזה שלב.

עידית סילמן: דובר כאן על ההיבט הרגשי, שיש לגביו נוהל שלום שאני לא יודעת אם הוא מיושם או לא, גם את זה נשמח לשמוע מכם ובהחלט, בנושא של החלק הבירורי לגבי מי שבאמת מאבדת היריון או בשלבים מוקדים או בשלבים מאוחרים יותר.

עידית סילמן: דובר כאן על שבועות טיפה יותר מתקדמים של 12 והלאה, צ'יפ גנטי, בירור טרומבופיליות כאלו ואחרים שיכולים לסייע גם לטובת המשך הריונות עתידיים וזהו, זה פחות או יותר הנקודות העיקריות שנשמח באמת לשמוע מכם.

עידית סילמן: אנחנו נרכז לכם את הדברים, נעביר אליכם.

עידית סילמן: אני בטוחה ויודעת שהעומסים הם עומסים מאוד גדולים, בטח בתקופה של הקורונה.

עידית סילמן: אבל אחד האתגרים שלנו ושל מערכת הבריאות בכלל היא לא לשכוח את השוטף ואת הרגיל ושהוא לא יהפוך לנו למובן מאליו, על מנת שלא נייצר שם פערים.

עידית סילמן: אז באמת, בואו נעבור על הנוהל הזה שוב על מנת להבין כמה הוא רלוונטי, כמה אנחנו צריכים ליישם אותו או לא, גם אם צריך תקצוב כזה או אחר כדי לאפשר מענה נכון לנשים, בסדר?

עידית סילמן: האם יש לנו מישהו נוסף בזום שרצה לומר משהו ולא אמר עדיין?

עידית סילמן: אנחנו נעשה גם follow up על כל הדיון הזה.

עידית סילמן: אנחנו ניתן בדיון אחר שנעשה ביחד עם כל קואליציית הארגונים כמה דקות של עדכונים של משרד הבריאות, שאנחנו נשמח ונוציא לכם את הבקשה שלנו.

עידית סילמן: אז תודה רבה לכולם.

עידית סילמן: רגע, אנחנו רק רוצים לתת ל"קרן בריאה" לסכם, שרה שנקמן ומיטל בנשק המנכ"לית.

מיטל בנשק: רציתי להודות לך על הדיון הסופר חשוב הזה.

מיטל בנשק: בסופו של יום אנחנו רוצות לעזור לנשים.

עידית סילמן: נכון.

מיטל בנשק: ומדובר באלפי נשים שעוברות טראומה שכזאת.

מיטל בנשק: אני מאוד מופתעת שמשרד הבריאות לא היו להם את הנתונים להגיד לנו אפילו באחוזים כמה מתאמות יש בשטח, אני מקווה שנוכל לעשות דיון המשך לדיון הזה ובו אנחנו נקבל רשימה של מתאמות מכל בתי החולים, על מנת שנוכל להפיץ.

עידית סילמן: יהיו בה שמות.

מיטל בנשק: בדיוק, שמות וטלפונים לאלפי הנשים שפונות.

עידית סילמן: למי פונים בזמן של משבר, בזמן של משבר בבית החולים.

עידית סילמן: האמת, תראי אני לא נוהגת אה, אני משתדלת לשמור על כבודם של כולם.

עידית סילמן: אבל בהחלט משרד הבריאות לדיונים כאלה צריך להגיע מוכן, בטח אם הוא הוציא נוהל וחוזר מנכ"ל.

עידית סילמן: הוא צריך לראות ולהראות גם לנו – חברי הכנסת, איפה זה עומד הנוהל הזה.

עידית סילמן: הרי להוציא נהלים זו לא חכמה ואנחנו גם מבקשים לא להוציא נהלים לשטח ולהפיל על קופות החולים או על בתי החולים הנחיות והוראות אם אנחנו אפילו לא יודעים לעמוד בבירור על איפה זה נמצא ואיפה זה מיושם, אנחנו לא אמרנו שהם לא יודעים אנחנו רק אמרנו שאלינו לא הגיעו הפרטים ושאלינו לא הגיעו מוכנים עם הדברים.

עידית סילמן: אז בהחלט, אנחנו נשמח לשמוע על אותן מתאמות והאם מתוקצב או לא מתוקצב, במידה ולא מתוקצב אז לברר מה צריך גם.

עידית סילמן: הוצאת נוהל – תבררו עם בתי החולים האם הם מיישמים אותו ואם לא למה?

עידית סילמן: אם הם יגידו שזה נופל על תקציב, אז בואו נטפל בנושא הזה ונדע איפה זה עומד.

עידית סילמן: כן פרופסור בשארי – מיילדות וגניקולוגיה.

בשירי: כן, בשירי.

בשירי: תראו, אני רוצה לבקש אם אפשר ממשרד הבריאות ומהנציגים שלו פה לעשות מעשה ואולי רק לחדד ולהדגיש לבתי החולים שזה חשוב מאוד שזוגות יוכלו לקבל את האפשרות לשמור את החומר, על מנת להחליט אחר כך על כן או לא בדיקה גנטית.

בשירי: לא צריך לזה מתאם, זה כביכול יותר פשוט ממתאמות וכל הטיפולים הרגשיים ועם העבודה בקהילה.

בשירי: מגיעים לבית החולים לאותו תהליך של סיום היריון – כמובן אלו שעוברות את הגרידה, לאפשר להן במסגרת התהליך הזה ודרך המכון הגנטי לשמור חומר.

בשירי: זה לא אמור להיות עניין של עלויות, אלא רק אחר כך כשעושים את הבדיקה.

בשירי: אם אנחנו בדיון הזה פה נוכל לצאת עם דגש של משרד הבריאות לבתי החולים השונים, אני אומר לכם שזה הישג גדול מאוד כבר היום.

עידית סילמן: אז גם זה בבקשה, ענת, למשרד הבריאות.

עידית סילמן: תודה רבה.

נטע הראל: אני פה ושומעת.

עידית סילמן: כן היא פה והיא שומעת אותך.

עידית סילמן: כן, בסדר אנחנו נכניס את זה כדי שתהיה רשימה מסודרת.

עידית סילמן: בסופו של דבר המטרה שלנו זה לתת מענה.

עידית סילמן: אני יכולה להגיד לכם שגם אני באופן אישי חוויתי על בשרי את הדברים האלה ובאמת, אתם יודעים יש אנשים שמתמודדים עם הדברים האלו בצורה קלה יותר, יש אנשים שלוקחים את זה הרבה יותר קשה וצריכים גם את התמיכה של כל הנוהל הזה ובסופו של דבר זה לא תמיד נמצא מול העיניים ולא יודעים למי לפנות.

עידית סילמן: האמת היא שאנחנו נשמח לייצר ביחד עם "קרן בריאה" דף מסודר של כל המתאמות, של כל הרצף הטיפולי הזה מרגע שאת יודעת שיש אובדן היריון כזה או אחר בשבועות השונים.

עידית סילמן: לאן פונים, מה יש באופציות, איזה גישות טיפוליות שונות, גם האחראיים בתוך קופות החולים, זה ממש יסייע.

עידית סילמן: הנגשת המידע הוא אחד הדברים המרכזיים בתחום הזה.

עידית סילמן: אז תודה רבה לכם, אתן רוצות להוסיף משהו?

עידית סילמן: אז בהזדמנות הזו אני נועלת את הישיבה, תודה רבה לענת כהן שמואל, מנהלת הוועדה, לצוות היקר שעל הזום שנמצא כאן ליידי, תודה רבה לחברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.