ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 85, 2022-01-12 09:00

שרן השכל: בוקר טוב לכולם, אני שמחה לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, היום בבוקר, הנושא הוא מניעת סגירת הישיבה התיכונית "קול המבשר" במבשרת ציון.

שרן השכל: תראו, יש בפנינו כאן בעצם, ישיבה שלמעשה, כבר מס' שנים יש איתה סוג של אתגרים ובעיות מול משרד החינוך, יש מס' ניסיונות שנעשו לאורך השנים לפתור את העניין הזה, אני מבינה שיש גם מאבק מקומי שהם כן יהיו שמה, לא יהיו שמה.

שרן השכל: היה לי חשוב לזמן את הדיון היום, משום שכמובן, חבר הכנסת ניר אורבך שפועל יחד עם אותה ישיבה, הביא לתשומת ליבי את הנושא ובעצם, את האפשרות שבה אותה ישיבה תיסגר ולא יהיה מקום לאותם ילדים, או לא מקום, שלפחות איתו ההורים יהיו מרוצים ואני מבינה שהישיבה מתנהלת כבר מס' שנים.

שרן השכל: כמה דברים לפתיחה לפני שאני אתן את זכות הדיבור לחבר הכנסת ניר אורבך.

שרן השכל: חשוב לי, קודם כל הנציגים של משרד החינוך שכאן, האם המינהל לחינוך התיישבותי גם נמצא איתנו כאן, או בזום?

שרן השכל: אמור להיות בזום, בסדר גמור, מצוין.

שרן השכל: אז ככה, מה שנעשה, אני קודם כל ייתן לחבר הכנסת ניר אורבך, שעוסק כבר מס' חודשים בעניין הזה, מתוך חשש לסגירת אותה ישיבה, לנמק ולהסביר לנו גם את המצב היום, חבר הכנסת ניר אורבך, בבקשה, זכות הדיבור שלך.

מאיר פרוש: ניר אפשר את הרקע.

ניר אורבך: אני אתן קצת רקע ואחרי זה יש פה גם את אנשי הישיבה.

ניר אורבך: קודם כל תודה רבה, חברת הכנסת, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת שרן השכל.

ניר אורבך: לא מובן מאליו, ברגע שפניתי אלייך, מייד נרתמת והנושא הזה בהחלט קרוב לליבך.

ניר אורבך: ישיבת "קול המבשר", ישיבה תיכונית, ישיבה שקיימת מעל ל-50 שנה, בתוך קריית חינוך, במבשרת ציון.

ניר אורבך: מבחינתנו זה אחד ממוסדות הדגל של הציונות הדתית, של החינוך הממלכתי-דתי.

ניר אורבך: זו ישיבה שבין השאר גם לומדים בה נוער מורכב, נוער בסיכון, נוער שנושר ממוסדות אחרים ומגיע לשם ובתקופה האחרונה באמת יש איזושהי סוגייה שחייבת להיפתר, יש מה שנקרא חוק המוגנות, שזה גם כן דבר שהוא די מעורפל ולא ברור ואנחנו היינו שמחים גם לשמוע מאנשי משרד החינוך, איך הם רואים את זה, אבל זה חוק שמחייב הפרדה מבנית על ידי גדר, בין קטינים לבגירים.

ניר אורבך: עכשיו, בקריית החינוך הזו יש בין היתר גם כולל שלומדים בו אנשים בגירים, אנשים מבוגרים, אני מקווה שאחרי זה מי שהקים ומשמש כעת כנשיא המוסדות, הרב יוסי שריד יהיה פה, אז יש כולל ויש גם ישיבה תיכונית שכמובן יש בה קטינים.

ניר אורבך: יש איזשהו סכסוך בתוך הקריה, למעשה בין הגופים החינוכיים לבין כאלה ואחרים שהם בעלי עמותה לשעבר, או כרגע.

ניר אורבך: יש כבר מזה תקופה לא קצרה, משרד החינוך בקשר עם בית הספר והפנימייה באמת, בשביל לוודא שקמה גדר הפרדה, שמפרידה בין שני המוסדות, תקופה מסוימת לא הייתה גדר, ניסו להקים גדר, המוסד הקים ובערב פירקו, לפחות פעמיים זה היה ככה.

ניר אורבך: אני יודע ואני הייתי שמה גם, שאנשי המוסד מנסים להגיע לפתרונות מול המשרד, אבל הם נתקלים בקשיים.

ניר אורבך: אני כן חייב לציין את הגברת אילנה נולמן, ממינהל החינוך ההתיישבותי, שכן מנסה להתמסר לעניין הזה וכן מנסה להגיע לפתרון, לצערי יש גורמים אחרים במשרד, שלפחות במבט כמו שאנחנו רואים את זה, לא נרתמים להגיע לפתרון.

ניר אורבך: לאחר תקופה ארוכה משרד החינוך הפסיק את הסבסוד לפנימייה, זאת אומרת בית הספר ממשיך לקבל סבסוד, אבל הפנימייה לא ואני חושב שגם עושים שמה מאין המושגים שמה בין בית ספר לפנימייה, לעיתים מתערבבים לא תמיד ברורה ההפרדה הזו, לפי מה שאני מבין, גם בית הספר וגם הפנימייה כרגע עומדים בתקן ובקריטריונים של משרד החינוך, שני המוסדות מגודרים ולכן על פניו הם גם עומדים בדרישות של מה שנקרא, חוק המוגנות ולכן אנחנו מבקשים שהסבסוד של הפנימייה יוחזר, אני חייב לציין שוב שיש פה יצרנות לא ברורה.

מאיר פרוש: מישהו סגר?

מאיר פרוש: מישהו הוציא צו סגירה למוסד?

מאיר פרוש: מה עשו?

ניר אורבך: לא, לא צו סגירה, אבל יש הפסקת תקצוב לפנימייה.

מאיר פרוש: הפסיקו לתת חמצן כמו שאומרים.

שרן השכל: ביחוד אם זה נוער בסיכון, יש פה משמעויות.

ניר אורבך: עכשיו, אני שוב מדגיש, יש גורמים במשרד החינוך שההתנהלות שלהם לא ברורה, המוסד גם לקח מומחה לבטיחות שגם הוציא חוות דעת, אגב, המומחה הזה הוא מפקד מחוז ירושלים לשעבר, ניצב בדימוס, יורם הלוי.

ניר אורבך: אז למעשה, אני ביקשתי ממך חברת הכנסת שרן השכל את הדיון הזה, כי למעשה אנחנו רוצים להבין פה שני דברים, אחד, מה באמת המשמעות של חוק המוגנות, כי שוב להבנתי בפועל אין משהו מוגדר ומסודר ושתים, למה השיח, או שלא קיים, או שקיים בצורה לא טובה מול המוסד ולכן גם הסבסוד לא חוזר, אנחנו המטרה שלנו בסופו של דבר זה שהמוסד יחייה, שימשיך לעשות את עבודת הקודש החינוכית שלו וכמובן, בשביל זה הוא צריך את התקצוב ואת הסבסוד.

מאיר פרוש: ניר, אתה יכול לציין באיזה אגף במשרד החינוך לא מתקשר?

מאיר פרוש: עושה קשיים?

ניר אורבך: הנושא של הבטיחות, זה הנושא.

מאיר פרוש: כאילו אגף האכיפה?

שרן השכל: מנהל הבטיחות.

משה טור פז: אגף הביטחון, במינהל החינוך התיישבותי.

ניר אורבך: אז זהו, אנחנו בשביל זה ביקשנו את הדיון הזה ותודה על זה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, חבר הכנסת ניר אורבך, יושב ראש וועדת הכנסת.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת משה טור פז, יושב ראש וועדת המשנה לחינוך הממלכתי-דתי, שגם רוצה להגיב לדברים, בבקשה.

משה טור פז: תודה גברתי, בוקר טוב, אני באמת מתנצל שאני צריך לצאת לישיבת חוץ וביטחון, אבל היה לי מאוד חשוב להתייחס.

משה טור פז: קודם כל מדובר במוסד חשוב, שנותן מענה לתלמידים, שנקרא להם, הם לא, חלקם לפחות, נמצאים לא במרכז החינוך לצערי, ולכן אנחנו צריכים לוודא שמוסדות מהסוג הזה לא נסגרים בלי שניתן מענה חינוכי מלא.

משה טור פז: שנית, הסיפור של קריית חינוך מבשרת והסכסוך הפנימי בתוכו, גם בין עמותות וגם בשאלה מי מנהל אותו קיים הרבה שנים, מתנהל בבית משפט ולטעמי הוא עומד כאן ברקע, אבל הוא לא צריך להשפיע כרגע על ההחלטה של סגירת המוסד.

משה טור פז: שלישית, העילה העיקרית לסגירה, כמו שקראתי ואני מבין אותה, זה בעצם ערבוב, כפי שאמר חבר הכנסת אורבך, בין תלמידי הכולל, כולל ידוע וחשוב מאוד בציונות הדתית, לבין הישיבה התיכונית, שבעצם, הוצגה הדרישה על ידי המינהל לחינוך התיישבותי, להפרדה קבועה בין המוסדות, עכשיו אני יודע שזה מתווה הבטיחות והוא מיושם ברוב מוסדות החינוך, אבל יש כמה עשרות מוסדות חינוך בישראל, לא פחות, עשרות וכאן אנשי קריית החינוך טוענים לאפליה כלפיהם בצדק, שבהם ההפרדה הזו לא מתקיימת ולמה היא לא מתקיימת?

משה טור פז: כי המוסדות יש ביניהם איזה חיבור הגיוני.

משה טור פז: מה זאת אומרת?

משה טור פז: - אני אתן דוגמה דווקא מחברי, חבר הכנסת פרוש, שיש לנו לא מעט מוסדות נגיד, בחברה החרדית והדתית, שבהם המוסד הגבוה העל תיכוני והמוסד התיכוני קשורים אחד לשני, זה אותה בעלות, זה אותה הנהלה, זה אותם מורים, זה נמצא במערכת החינוך הרגילה, מתוקצב כתיכון וזה מתוקצב בנגיד אגף ישיבות של משרד החינוך, עדיין המשרד דורש במצבים כאלה הפרדה הרמטית, קשוחה שאינה משתמעת לשתי פנים.

משה טור פז: ואני רוצה כאן לתהות, קודם כל כאמור זו אכיפה סלקטיבית, כי יש מקומות שזה לא נאכף בהם, אבל שנית, אני חושב שיש מקום לשקול, עם ועדה מיוחדת, גם אם מטעם המינהל לחינוך התיישבותי, שהפה שאסר הוא הפה שהתיר, שיבואו ויגיד בחנו את המקרה הזה לגופו ויש את המקום להחרגה בתנאים האלו והאלו.

משה טור פז: מה שקורה פה זה שמייצרים בתוך קריית חינוך הפרדה טוטלית, משל אנחנו עכשיו מחוץ לקריית חינוך, ועכשיו צריך לשמור עם גדר מסביב לבית הספר.

משה טור פז: אני חושב שיש פתרונות מהסוג שעכשיו הצעתי, כלומר, לבחון את המקרה הספציפי הזה, כמו עוד כמה עשרות כמוהו בארץ, הוא לא היחיד, ישנם כל מיני פתרונות יצירתיים, הדרך שננקטה פה של הפסקת תקצוב לפנימייה, נראית לי לא נכונה, זה גזרת מוות למוסד הזה, זה המשמעות היא שהמוסד הזה בעצם, צובר עכשיו גירעונות ולא יכול להתקיים.

משה טור פז: אני מבין את האחריות לבטיחות שנוקט פה המינהל, אבל אני חושב שהצעד ואני גם עברתי על המסמכים, נעשו פה מאמצים אדירים, לא אחרי, לפני פתיחת שנת הלימודים, להציע מתווים מדויקים, איך הישיבה תמשיך להתקיים במציאות הנוכחית, לצערי הרב, זה לא המשרד באיזושהי סיבה לא קיבל את זה ועכשיו המוסד עומד בסכנת סגירה, אני קורא כאן למינהל לחינוך התיישבותי, להיות יותר יצירתי באזורים האלה, כן, גם בבטיחות יש מקום ליצירתיות, יש מקום לקצת פתיחת הראש, לייצור של מתווים ספציפיים, לכל מוסד ומוסד, כך שהם יוכלו להמשיך להתקיים.

משה טור פז: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, חבר הכנסת משה טור פז, יושב ראש ועדת המשנה לחינוך הממלכתי-דתי ואני אתן לחבר הכנסת פרוש, שגם רצה להגיב לדברים.

שרן השכל: זכות הדיבור שלך.

מאיר פרוש: גם אני כמו חבר הכנסת טור פז, צריך לרוץ לוועדת חוץ וביטחון, אבל בכל אופן חשבתי שהנושא הזה חשוב.

מאיר פרוש: קודם כל זה לא ברור לי, מכיוון שאם הכול, זאת אומרת כאשר שאלתי, מי זה שבעצם דואג לסגירה, או לאי מתן תקצוב, נאמר לי שהכול נעשה במינהל ההתיישבותי, אז זה קצת נראה לי משונה, כי אני לא מכיר שלמינהל ההתיישבותי יש כלים משל עצמו, אגף משל עצמו, בקרה ואכיפה.

משה טור פז: יש לו כן.

מאיר פרוש: משל עצמו לגמרי, אבל אני שמח על כך שאתה פתחת את השאלה הזו, אני מכיר פרויקטים של משרד החינוך, שמלכתחילה זה הולך, שיש חונכים לנוער, מוסדות שיש להם, התלמידים הם חלשים ויש מלכתחילה מכניסים לשמה תלמידים יותר מבוגרים, שישמרו עליהם, תלמידים שהם על סף נשירה, עדיין לא נושרים, אבל מתחילים כבר לא להיות בתוך המסגרת של המוסד ולכן מצמידים אליהם מישהו מבוגר יותר, שהוא אתו ביחד, לומד אתו שעה בבוקר, שעה אחרי הצוהריים, אז אני לא מבין את הדרישה להפרדה של הגילאים האלו ואם זה קיים, אז אני חושב שצריכים משהו לשנות בעניין הזה, זה לא סביר.

שרן השכל: כן, אוקי, תודה רבה על הדברים, אנחנו בהחלט נשמע עוד מעט את משרד החינוך מגיב לדברים.

שרן השכל: אני רק רוצה לתת לפני כן הרב יוסי שריד, נמצא איתנו?

קריאה: לא, הוא לא מרגיש טוב.

שרן השכל: לא, אז הרב צבי שפיגל, ראש הישיבה, שנמצא כאן איתנו, אני אשמח ככה שתספר לנו קצת יותר לעומק על המקרה, מה קורה כרגע בפנימייה וכלומר, מה הייתה השתלשלות הדברים?

צבי שפיגל: טוב, אז קודם כל, באמת תודה רבה, חברת הכנסת שרן השכל יושבת הראש הוועדה, ולחברי הכנסת שפועלים כדי לאפשר שהישיבה תמשיך להתקיים.

צבי שפיגל: אני ממש בקצרה, כיוון שחברי הכנסת פתחו וקצת תארו את המוסד שלנו, אני ממש בקצרה אספר.

צבי שפיגל: מדובר באמת במסגרת שקיימת כבר 52 שנה, אני נמצא במקום 25 שנים בתפקיד.

צבי שפיגל: מוסד שנותן מענה לחבר'ה שלא מסתדרים במקומות אחרים, רובם מאובחנים, קשב וריכוז, לקויות למידה, בעיות של רקע רגשי, רקע משפחתי מורכב, נושרים ממוסדות חרדים, יש לנו גם מה שבאפיון של מה שנקרא 'נוער גבעות', בתוך אוכלוסייה נורמטיבית, זאת אומרת, התלמידים שבאים לשם, נמצאים במוסד רגיל, זאת אומרת, זה מוסד שנותן מענה לכל הנערים המקסימים והמצוינים האלה, שלא מוצאים את מקומם במקום אחר.

צבי שפיגל: במשך השנים נתנו גם מענה לנושא של קליטת עלייה, עולים מצרפת, עולים מאתיופיה.

צבי שפיגל: אנחנו גם נרתמים ומשרד החינוך יודע את זה, למשימות של מעכשיו לעכשיו, לפני מס' שנים המינהל לחינוך התיישבותי פנה אלינו באמצע הקיץ, איזשהו מוסד נמנע מלקלוט קבוצה של עולים מאתיופיה, פנו אלינו באמצע הקיץ, כ-40 עולים חדשים, ממרכזי קליטה, מרועי צאן ועד חבר'ה מאוד מאוד עם יכולות גבוהות, קלטנו אותם תוך זמן קצר התארגנו, קלטנו, שנה שלמה עיצבנו את המערכת ואז הפננו כל אחד, לפני מס' שנים בקדנציה הקודמת, פנתה אלינו המנכ"לית שטראובר, בטלפון ישיר אליי: 'יש לנו מוסד לנוער חרדי נושר, שכרגע, באחת הרשויות לקחו את המבנה שלהם, בבקשה, תקלוט אותם', תוך כדי שנה, באמצע השנה קלטנו אותם, כ-40 בני נוער, רובם ככולם סיימו בגרות, הלכו לשירות משמעותי ובאמת, ברוך השם הצליחו, רק כדי לסבר את האוזן, המוסד שלנו עומד בקריטריונים, עם כל המורכבות של הנערים שלנו, שחלקם מגיעים בכיתה י' כיתה יא', הם מסיימים ב- 90 אחוזי הצלחה של בגרות.

צבי שפיגל: אנחנו כבר פעם חמישית, בין רשימת המוסדות של המצטיינים של משרד החינוך והשאלה באמת, הנקודה שעומדת כאן על הפרק היא מוגנות מפני פגיעות מיניות, זה הנושא, שאר הדברים מסודרים, מתוקנים, אנחנו מאוד מסודרים בכל הנושא של בטיחות, זאת הסוגייה, רק כדי לסבר את האוזן, המוסד קיים, המצב קיים לפחות 30 שנה, המינהל לחינוך התיישבותי, אנחנו במסגרת המינהל לחינוך התיישבותי למעלה מ-30 שנה, כלומר, המפקחים שלנו ידעו על המצב, המציאות הזאת לא השתנתה במשך 30 שנה.

צבי שפיגל: כלומר, יש כאן איזשהו מציאות שממש בשנים האחרונות, שלוש שנים האחרונות שהיא עלתה על הפרק, יש מורכבות בקריית חינוך, אבל המורכבות הזאת נמצאת בפתחו של בית המשפט והיא תסתיים, זה לא מפריע לתפקוד היומיומי של התלמידים שלנו, התלמידים שלנו לא פוגשים את העניין הזה.

צבי שפיגל: אני אומר, התלמידים שלנו כרגע, למעשה, מתחילת שנה, המוסד לא מתוקצב בנושא של הפנימייה, צריך להבין את המשמעות של העניין, כל הנושא של תמיכה סוציאלית, רגשית, פסיכולוגית, כל נושא של שמירה, כל נושא של הסעדה, אנחנו הרי ממשיכים להחזיק את התלמידים, זה תלמידים נוער בסיכון, נוער בסיכון אני חייב להחזיק אותו ברציפות, אני לא יכול להגיד לו, טוב תבוא כשיהיה לי כסף, אז אנחנו מחזיקים אותם מתרומות, אנחנו מחזיקים את השירות הסוציאלי, זאת אומרת, במקום שמשרד החינוך יעזור לנו, לתת מענה לנוער, הנוער הוא לא שלנו, זה לא ילד שלי, זה ילד שלי כמו של משרד החינוך וארבעה חודשים אנחנו לא מתוקצבים, אני מחזיק כמו שאומרים באדי הדלק האחרונים, כדי שהתלמידים יקבלו את מה שהם צריכים ואני לא מצליח לתת להם את הכול, לא יכולנו לקלוט אנשי צוות, כי אנחנו באי וודאות, התלמידים נמצאים באי וודאות, צריך להבין מה המשמעות של נוער בסיכון שנמצא באי וודאות, כי הוא לא יודע מה יקרה מחר וזה שמבטיחים לנו שיעבירו אותו למוסד אחר, צריך להבין, זה לא צאן, או שקי תפוחי אדמה שמעבירים אותם, נוער בסיכון מגיע אלינו, כשהוא בוחר להגיע אלינו, יעבירו אותו למוסד אחר, 30-40 אחוז נשירה בדרך, אני אומר את זה בוודאות, לא כמי שככה מנסה להעצים את הבעיה.

צבי שפיגל: נוער בסיכון מגיע אלינו, זה נוער שלא אצלנו, הוא ניסה בגבעות, בהרים, יש לנו נערים עם בעיות נפשיות, יש לנו נערים שנמצאים כרגע באיזשהו יציאה ממערכת של שימוש בסמים, נערים עם בעיות נפשיות, זה לא משהו שאתה יכול מחר להעביר אותו למקום אחר ואני אומר שוב, אני אתייחס ממש בקצרה לבעיה.

צבי שפיגל: הסוגייה הזאת של מוגנות מינית, לקחנו אדם מקצועי, בנינו מערכת שחשבנו שהיא מספיק בטוחה, יש לי פה את המתווה, אני משוכנע שברוב בתי הספר אין כזה מתווה מדויק ואחראי על נושא של מוגנות, מצלמות, שומרים, אנשי צוות שנמצאים 24 שעות ביממה סביב התלמידים, מי שרוצה יש לי כאן, נתתי גם לטוויל פארס את התוכנית וזה הכול עוד לפני שיורם הלוי שלקחנו אותו, אמרנו בוא ניקח גורם מקצועי שיבוא וייתן מתווה, אומר יורם הלוי שהיה במקום, עשה סיור במקום, 'להערכתי אין בעיה, אבל ככול שיש בעיה תגידו לי ואני בונה מתווה הכי מקצועי שיש', היום הפתרונות זה לא גדר, היום בכל הנושא בכלל, אבל בוודאי בנושא של מוגנות מינית, יש פתרונות טובים, יעילים, כדי להגיע למצב של מוגנות אופטימלית, בנושא של פגיעה מינית, זה הנושא ויורם הלוי אומר, 'רק תגידו לי מה אתם רוצים ואני מחר בונה לכם מתווה', אמר את זה כמה פעמים, ישב אצל פארס טוויל, ישבנו בשימוע אצל פארס טוויל, הוא אמר להם, 'תגידו לי מה אתם רוצים - -

מאיר פרוש: פארס לא באכיפה ופיקוח?

צבי שפיגל: הוא כן, כי הנושא עלינו לשימוע.

מאיר פרוש: זה אכיפה ופיקוח של כלל ה- - -

צבי שפיגל: נכון, נכון, נכון, אז מה שאני מסכם ואני אומר, אנחנו חשוב לנו שהתלמידים שלנו יקבלו את המענה, יש אנשי צוות מסורים, שהיו מוכנים להיכנס לאי הוודאות הזאתי, כי הם כל כך מאמינים בדרך הזאת ויש לנו תלמידים שהם באמת נוער בסיכון ואנחנו מחויבים אליהם ויש פתרונות ולצערי, ארבעה חודשים אף אחד לא מדבר איתנו, אנחנו אומרים תישבו איתנו סביב שולחן עגול, תגידו מה אתם רוצים, הבאנו את ניצב משנה בדימוס, יורם הלוי, שאומר שאין בעיה ואם יש בעיה אני אתן לכם מתווה שאין את זה בשום מקום, מתווה מקצועי, סופר מקצועי, אף אחד לא יושב איתנו, זה לצערי המצב.

צבי שפיגל: אנחנו לא יכולים להמשיך אפילו חודש נוסף, כדי להחזיק את המוסד מבחינה כלכלית, עם כל המשמעות של העניין, תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, הרב צבי שפיגל, אני רוצה להעלות את פארס טוויל מנהל אגף רישוי מוסדות חינוך מוכר, שאינו רשמי, הוא נמצא איתנו בזום?

שרן השכל: אין פארס, יש את בני אלחילו בבקשה.

מאיר פרוש: מה בני בעניין?

שרן השכל: מנהל אגף חירום וביטחון בחינוך ההתיישבותי.

מאיר פרוש: אני בקריאת ביניים אומר לך, כבר לפני כמה שבועות היה לנו דיון ואמרנו שאנחנו צריכים לזמן לפה את אגף אכיפה ובקרה ואני אומר לך, יש להביא אותם לפה, כי אני כל כך רציתי להיות במפגש הזה פה עכשיו, תאמיני לי, נסגרים מוסדות, מה זה נסגרים, צווי סגירה, כמו שבכלל, מצאו להם פתרונות, אני הייתי שואל, מה אתם נותנים צו סגירה למוסד של 300 ילדים, סידרתם להם מקום אחר?

מאיר פרוש: זה ממש הזוי מה שקורה, אז אני מציע שכדאי לזמן לפה לישיבה של שעתיים את האגף האכיפה ובקרה וביקשתי את זה במקרה של מזרח העיר כן אבל, צריך לזמן אותם לפה.

שרן השכל: כן, אוקי.

שרן השכל: תודה, בני אלחילו בבקשה.

בני אלחילו: בוקר טוב, אבל אני חושב שמי שצריכה להציג את הנושא ככה גם סיכמנו, זה היועצת המשפטית של המינהל וסגנית היועץ המשפטי של משרד החינוך, איריס שלו שהיא גם נמצאת בזום ואחרי שהיא תדבר, אם יהיה צורך שאני יעלה, אז אני יעלה גם.

שרן השכל: כן, אני רק רציתי לשאול, אני מבינה אבל שהגישו לך תוכנית מפורטת לעניין המוגנות, יש פה כמובן, הרב צבי שפיגל הביא את זה גם אלינו, כלומר, ככול שהם הגישו את אותה תוכנית, היא נמצאת אצלכם בבחינה?

שרן השכל: בבדיקה?

שרן השכל: משום שלפי מה שנטען, אין שום תקשורת מולם, הם לא יודעים מה לעשות, מה לא לעשות, אבל התוכנית הוגשה.

בני אלחילו: טוב, אני אבוא ואומר, יש פה התעלמות מוחלטת של, אנחנו כמעט ולא צד בתוך העסק הזה, מאחר ויש שמה סכסוך אלים בתוך קריית החינוך, בין שני גופים ומי שמשלם את המחיר זה התלמידים.

שרן השכל: רגע, אבל בגלל סכסוך פנימי, למיטב הבנתי לא מוציאים צו סגירה.

בני אלחילו: סליחה, כיוון שאין שום משמעות לתוכניות שאי אפשר ליישם אותם, בגלל שהצד השני פוגע בהם ומסית בזדון, אז יכולים להגיד הרבה דברים כל הזמן והרבה מאוד הצעות, אבל בסוף בסוף צריך לעשות הפרדה פיזית, או היעדר עבירות מין לבגירים במקום, או משמעת של הגופים האלה, שלא יתנכלו למוסד, אז זה לא עובד, אז הבעיה היא לא המתווים, הבעיה היא זה סכסוך אלים שקיים בתוך המקום הזה, שלא מאפשר, המתווים יפים מאוד אך ורק בנייר, אין להם שום משמעות בשטח.

שרן השכל: בני, אני מבינה אבל שבסוף הוצאת להם צו סגירה, לעניין המוגנות, נכון?

בני אלחילו: אני לא מוציא צווי סגירה ואני לא, אני הבעתי את חוות דעתי, שאין מוגנות.

מאיר פרוש: מי חתם על צו הסגירה?

בני אלחילו: אין מוגנות לתלמידי הפנימייה - - -

שרן השכל: שנייה, אתה חתמת על דוח שאין מוגנות מבחינת הפנימייה?

בני אלחילו: אני לא חתמתי על דוח, אני במשא ומתן עם "קול המבשר" למעלה משלוש שנים, בודק מלא מלא תוכניות, בודק מלא הצעות, מציע הצעות, אבל הכול מתנפץ מול הסכסוך האלים שקיים במקום הזה, שמייתר את כל התוכניות האלה.

שרן השכל: מתי פעם אחרונה ישבת איתם על תוכנית?

בני אלחילו: לפני פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: בספטמבר ישבת יחד איתם על אותה התוכנית?

בני אלחילו: קודם כל, יש פה התעלמות, מהמוסד הגיש עתירה מנהלית לבית המשפט המחוזי, שטען שמה בבית המשפט שאנחנו לא רשאים לסגור או להפסיק את הפיקוח שלנו על הפנימייה, וטען לאפליה מול מוסדות אחרים, בית המשפט המחוזי קיבל חד משמעית את העמדה של משרד החינוך ופסק אפילו הוצאות משפט על הישיבה, והוא דחה את העתירה באופן חד משמעי לגבי האחריות שלנו והסמכות שלנו בנוגע לפנימייה במקום.

שרן השכל: אין ספק שברגע שאתם מתקצבים יש לכם סמכות לפיקוח בעצם גם על הפנימייה, אף אחד לא חולק על כך.

שרן השכל: השאלה שלי מתי אתה ישבת פיזית איתם לעניין התוכנית למוגנות, אתה אומר בספטמבר, או באוגוסט, לפני פתיחת שנת הלימודים, עם מי ישבת מהפנימייה על אותה תוכנית?

בני אלחילו: היו במהלך החודשים בין החודשים מאי לאוגוסט, ישבנו לא מעט פעמים, גם עם הרב שפיגל, הוא גם היה אצלנו במינהל, התנהלה תכתובת - - -

שרן השכל: הרב שפיגל האם אתה הגעת אליהם לשבת איתם על אותה תוכנית?

צבי שפיגל: לצערי, לא הייתה אף פעם ישיבה סביב שולחן עגול למצוא פתרונות, היו תכתובות, שלחנו כל מיני מתווים שהם כולם נדחו על הסף, לא היה מישהו שישב איתנו לפתור בעיות, לא היה איתנו אף לא אחד שישב איתנו לפתור בעיות.

ניר אורבך: אני רוצה להעיר פה הערה אחת, ברשותך, מר בני, במעט שאני מתעסק בזה, א' אני אשמח לדעת מתי הייתם פיזית בישיבה, בשביל לראות איך זה מתנהל, ב' הישיבה הזאתי נקבעה עכשיו, זה לא התאריך המקורי שלה, חברת הכנסת שרן השכל, כבר קבעה פה ישיבה והתבקשנו על ידי משרד החינוך לדחות אותה, כי נאמר לנו שב-21 לחודש שעבר, אם אני לא טועה, אמורה להתקיים פגישת גישור, בין המשרד לבין נציגי הישיבה, זה לא קרה ולכן הישיבה היא עכשיו, התחושה שאני מקבל פה עכשיו, זה איזשהם ניסיונות התחמקות, זה להתלות באיזה משהו להעצים אותו, אני לא יודע עד כמה הוא באמת כמו שאתה מתאר את זה, כי אני הייתי שמה וראיתי איך אפשר לעשות את זה, להיתפס באיזה משהו ולהתעלם מדברים אחרים ועכשיו אני רוצה גם לדעת, אני בנאדם פשוט, כשאומרים לי שיורם הלוי, שהיה מפקד מחוז ירושלים מגיש תוכנית בטיחות, אני חושב שלכל הפחות צריך להתייחס אליה, האם התייחסת אליה?

ניר אורבך: האם ראית אותה?

ניר אורבך: האם יש תשובות למוסד לגבי זה?

בני אלחילו: קודם כל, אני מציע שאתה לא אדם פשוט, אתה חבר כנסת ואתה כנראה מייצג מס' גופים שמה.

ניר אורבך: אני לא מייצג מס' גופים, לא, לא, לא, אני חבר כנסת סליחה - - -

בני אלחילו: תקשיב, אתה - -

ניר אורבך: לא, לא, רגע אחד, אני חייב לתקן אותך, אני לא מייצג - - -

בני אלחילו: אתה חבר כנסת - -

ניר אורבך: רגע אחד אמרת משהו ואני רוצה לתקן אותך, רגע אחד, אני חבר כנסת שפועל פה כרגע לטובת עניין מסוים, אני לא מייצג אף גוף, אני לא לוביסט אני חבר כנסת.

בני אלחילו: נכון, נכון.

שרן השכל: בני, בני, אני מבקשת חבר הכנסת ניר אורבך ידוע מאיזה מפלגה הוא מגיע וידוע שהוא כנציג ציבור, כנבחר ציבור מייצג את הקהל בציונות הדתית ועל כן, כל הנושאים שנוגעים, החל ממוסדות חינוך בציונות הדתית וכלה בהתיישבות וכלה בנושאים שקשורים לירושלים וכלה בנושאי דת ומדינה, חבר הכנסת ניר אורבך מעורב עד עמקי נשמתו בנושאים האלה, משום שהוא מייצג את הציבור הזה, זה מובן מאליו וזה לגיטימי ואני מבקשת ככה, אם יש איזשהן הערות לניסיון להטלת דופי, או נציגות של ארגון כזה, או אחר, אני מבקשת לשים אותם בצד, זה לא ראוי.

ניר אורבך: תודה.

ניר אורבך: תודה.

בני אלחילו: אוקי, לשאלתך, אני בקיץ שהייתי במקום הזה, לפחות פעם אחת, גם עם הסגן שלי במקום הזה, הסגן שלי - - -

שרן השכל: מתי היית במקום עם הסגן?

בני אלחילו: בחופש הגדול הייתי שמה והגדרנו את הדברים ופשוט אי אפשר להוציא שום דבר לפועל במקום, אז אפשר להגיד שאני מעצים את הדברים, או לא, אבל זאת עובדה שכל ניסיון הדברים האלה האלמנטריים האלה של הפרדה, או של לפחות של נושא של היעדר עבירות מין לבגירים מעל גיל 18, כמו שהחוק דורש, הדברים האלמנטריים האלה, הם לא ניתנים, בגלל שיש שמה חוסר שיתוף פעולה, של העמותה של "קול המבשר" לא של הישיבה, אלא של העמותה.

שרן השכל: בני, יש לי שאלה מאוד חשובה ויכול להיות שאולי - - -

בני אלחילו: לשאלתו לגבי התוכנית של ניצב בדימוס, אני לא קיבלתי את התוכנית הזאת ואם אני אקבל אותה אני אתייחס אליה, אבל אני כבר אומר שמהניסיון הרב שלי בעבודה עם כפר הנוער ועם פנימיות, הדבר המינימלי שבמקומות שלנים בהם גם ילדים, הדבר המינימלי זה לדרוש שיהיה היעדר עבירות מין לבגירים במקום, זה דבר בסיסי כל כך, שאי אפשר להתעלם ממנו.

בני אלחילו: עכשיו, אני כבר חייב לומר, שמשטרת ישראל הייתה במקום, בסוף שנת 2018 והוציאה דוח שהיא רוצה לקחת את המאבטח מהמקום, כי הוא לא יכול לקיים את העבודה שלו, צריכים להבין שהגדר שמקיפה את כל קריית החינוך, נפתחת באופן מתריס על ידי הגורמים האחרים במקום ומייתרת את עבודת המאבטח שנמצא במקום ובגלל זה גם משטרת ישראל כתבה את הדוח שלה - - -

שרן השכל: בני, אני רוצה לשאול, במהלך - - -

בני אלחילו: שנייה, שנייה, בסוף, בסוף, אני לא המילה האחרונה במשרד החינוך, אני נושא באחריות במינהל לחינוך התיישבותי בנושאים האלה, יש גם גורמים מעליי במשרד החינוך, שאם יש צורך שייגשו אליהם ושיבקשו מהם שהם, אם לא סומכים על שיקול דעתי, אז יכולים לבדוק את זה, גם על ידיי גורמים נוספים, שגם הם נושאים באחריות.

בני אלחילו: יש אנשים שלא נושאים באחריות, מציעים כל מיני הצעות, זה הכול יפה מאוד, בסוף בסוף יש אנשים שבדין נושאים באחריות והאנשים האלה, הם אלה שצריכים לחוות את דעתם ולתת את הסכמתם ואת אישורם לעניין הזה.

שרן השכל: אוקי, בני אני רוצה לדעת, ב-50 שנה שהישיבה פתוחה, האם היו תלונות על תקיפות מיניות, או על הטרדות מיניות?

בני אלחילו: לי לא ידוע על תקיפות מיניות במקום הזה, אבל אני גם יכול לומר לך במאמר נוסף שגם לא רצחו תלמידה בבית ספר, מקום המדינה וזה גם קרה.

שרן השכל: אוקי, אני רוצה לתת את זכות הדיבור, למנהלת המינהל לחינוך התיישבותי, אילנה נולמן, שנמצאת איתנו גם כן בזום היום.

שרן השכל: שלום אילנה, אני רוצה לשאול אותך קודם כל, כמה מוסדות כאלו קיימים בכל הארץ?

אילנה נולמן: אני רוצה שתגדירי שוב את השאלה שלך, תחזרי עליה שוב, תדייקי אותה, מה זאת אומרת מוסדות כאלה?

שרן השכל: מוסדות שבהם יש ערבוב, בין אוכלוסייה בוגרת, לבין קטינים.

אילנה נולמן: שרן, אין, אין, במקום שיש - - -

שרן השכל: אפילו לא אחת?

אילנה נולמן: אפילו לא אחת, כי טיפלנו בכולן.

אילנה נולמן: תיראי, אני עוד מעט ארבע שנים בתפקיד שלי.

אילנה נולמן: בפגישה הראשונה ביני לבין בני, בני שם לפני שורה של מוסדות, שצריך היה לטפל במוגנות שלהם, בין היתר הוא שם לפניי גם את "קול המבשר" ויצאנו למסע טיפול.

אילנה נולמן: אני אתן לך דוגמה למשל, בקיבוץ אילות, מוסד בתוך הקיבוץ, לא רצו לעשות גדר, אמרו שזה מנוגד לתפיסה הקיבוצית, אני הודעתי להם גם בעל פה וגם בכתב, שאם הם לא יגדרו את המקום, הפנימייה שם מפסיקה לקבל את הפיקוח והתקצוב שלנו וכך קרה, הפסקנו את הפיקוח והתקצוב בקיבוץ אילות.

אילנה נולמן: אנחנו טיפלנו בכל המקומות שהיו בעיות, למשל, אני אתן לך דוגמה נוספת, יש לנו כפרי נוער שיש בהם מכללות של יג'-יד', דאגנו שהמכללות מגודרות, יש גדר, יש שומר, יש עבודה מסודרת, דאגתי שכל הבגירים שלומדים במכללה, כל המורים שנכנסים למכללה, שנמצאת בשטח כפר נוער, כולם יקבלו היעדר עבירות מין, הגעתי להסכמות עם כולם, אז פתרנו את כל הבעיות ונשארה בעיה אחת בלבד "קול המבשר".

שרן השכל: אילנה, אתם בחנתם את המתווה האחרון שאותו הגישו, שהכין אותו יורם הלוי ומה עמדתכם לגבי המתווה הזה?

אילנה נולמן: בני יענה על השאלה שלך, כי - - -

שרן השכל: הוא אמר שהוא לא בחן את המתווה.

אילנה נולמן: אז אני לא יודעת, אני יודעת שהיה מתווה שלכאורה, הוגש על ידי קב"ט מחוז ירושלים, אם זה לא זה, אז אינני יודעת.

ניר אורבך: כן, זה זה ובני אבל אמר שזה לא הגיע אליו.

שרן השכל: בני אמר שהוא לא בחן, משום שאין התכנות לשום פתרון באזור.

מאיר פרוש: לא, הוא אמר שזה לא הגיע אליו.

שרן השכל: שזה לא הגיע אליו.

אילנה נולמן: לא, לא, להיפך בני הביא למקום את קב"ט מחוז ירושלים, עד כמה שאני יודעת, בני תתקן אותי, הם סיירו יחד במקום.

שרן השכל: לא, זה משהו אחר, לא מדובר על מפקד מחוז ירושלים לשעבר, יורם הלוי.

אילנה נולמן: לא מוכר לי.

שרן השכל: אוקי, מתי שלחתם את המתווה הזה למשרד החינוך?

צבי שפיגל: אני רוצה לדייק, ניצב משנה בדימוס יורם הלוי אמר: 'תגידו לי מה אתם רוצים ואני אבנה מתווה, הייתי במקום, ראיתי את המקום, כיוון שאני מכיר את ההתנהלות, עד שלא יגידו לו בדיוק בצורה מדויקת מה הם רוצים, אני לא יכול לבנות מתווה, כי כל מה שאני יעשה יגידו שזה חסר וזה חסר, תגידו מה אתם רוצים והוא יבנה מתווה' הוא מוכן לעשות את זה מהיום למחר, תוך ימים ספורים, הוא היה במקום, הוא אומר, להערכתו אין בעיה, להערכתו המוסד עומד בקריטריונים, ככול שיש בעיה, הוא יכול לבנות את המתווה הזה.

שרן השכל: אז רגע, אילנה, הקב"ט שהגיע בעצם, למוסד, הוא הגיש דוח עם מס' נקודות על מה נדרש לעשות בתוך בית הספר, על מנת לשמור על מוגנות?

אילנה נולמן: אז זה בני יגיד, בני מומחה לביטחון, בני בבקשה.

בני אלחילו: אנחנו הגדרנו, קודם כל, בית הספר, בתוך מבנה בית הספר מתקיים בתוכו כולל, בתוך המבנה עצמו והיכולת להפריד בין הבגירים לבין הקטינים, הוא לא ניתן, לא ניתן להפרדה, החצרות משותפות למקום הזה, יש כניסה נפרדת, אבל חצר משותפת.

שרן השכל: רגע, המסקנה אז שלכם היא שלא ניתן בשום פנים ואופן בעצם, להפריד את המוסד?

שרן השכל: להפריד את החצר?

בני אלחילו: כול עוד אין שיתוף פעולה מלא מהגוף השני שנמצא במקום, שלא מספק לפחות את הנושא של היעדר עבירות מין ולפחות את המשמעת הנדרשת, כדי שלא יפתחו את השערים כרצונם, יעצרו את האבטחה במקום, ינועו בכל מקום כרצונם, לא ניתן לבנות מתווה.

בני אלחילו: אנחנו לא קיבלנו שום מתווה מניצב יורם הלוי, לא קיבלנו, אני אומר את זה שוב בצורה חד משמעית, לא קיבלנו שום מתווה, אם נקבל מתווה נבחן אותו, אני כבר אומר שוב, אין שום משמעות לשום מתווה, כל עוד אין שיתוף פעולה בשטח ואין שיתוף פעולה בשטח של הגורמים הנוספים.

ניר אורבך: רגע, בני סליחה רגע אחד, תקנו אותי אם אני טועה, כרגע, יש הפרדה?

שלמה קרעי: כרגע יש הפרדה לפי הדרישה של המינהל ההתיישבותי.

ניר אורבך: יפה אז - -

שלמה קרעי: הם לא באו לראות את המקום כבר מתחילת השנה הם לא באו לראות, אנחנו מנסים ליצור איתם קשר, לא ניתן, פגישות מתבטלות.

אילנה נולמן: לא, לא, אני חייבת להעיר הערה, אני מצטערת, ממש, לא מקובל עליי, ההתקפה חסרת שחר הזאת ממש לא מקובלת עליי, אני חייבת להעיר, אני מצטערת , אני ממש חייבת להעיר, אני בעצמי הגעתי לבקר במקום פעמיים, לא השנה, אבל הגעתי ואני מכירה את המקום הייטב, הצוות שלי מגיע ומבקר במקום וביקר בו פעמים רבות מאוד.

שלמה קרעי: מתי?

אילנה נולמן: אני רוצה להעיר הערה כללית.

שלמה קרעי: מתי הם ביקרו בפעם האחרונה?

שרן השכל: הם אמרו מאי לאוגוסט.

שרן השכל: מתי עשיתם את התיקונים ואת השינויים?

צבי שפיגל: התיקונים נעשו מתחילת שנה, על פי מה שנדרש, אני גם רוצה להזכיר, הדוח מ-2018 מאז תוקן כמה וכמה פעמים, כרגע יש בקרת כניסה, יש שערים, יש שומרים, יש מצלמות, אף אחד לא עושה מה שהוא רוצה, התמונה שמציירים כאילו המקום הוא אלים, היא תמונה שגויה.

אילנה נולמן: לא, לא מציירים שהמקום אלים.

צבי שפיגל: כך נאמר על ידי בני.

אילנה נולמן: אל תכניס לפינו מילים לא נכונות ולא מדויקות.

צבי שפיגל: לא, ככה בני אמר, שהמקום יש בו אלימות.

אילנה נולמן: לא, לא, לא, יש חשד שאם הקטינים לא מופרדים באופן מלא ומוחלט - לפי חוזר מנכ"ל - מבגירים, יש חשד לבעיות מהסוג הזה, זה מה שאנחנו אומרים.

אילנה נולמן: אני רוצה להעיר משהו, שרן, ברשותך, אני רוצה להעיר משהו.

אילנה נולמן: מדובר במוסד שהמעשה החינוך שלו משובח ואני אומרת את זה על כל במה ולכן אנחנו הצענו, אני עצמי הצעתי, אני כמה וכמה פעמים דיברתי עם הרב, כמה וכמה פעמים, במקום שהמקום ייסגר, בינתיים, אני הצעתי כמה פעמים לרב, שכל עוד הם נמצאים במריבה ובעימות משפטי על הבעלות על הקרקע, הרי זאת הבעיה, יש שם משילות, יש שם בעיית משילות על הקרקע, כל עוד זה מתדיין בבית המשפט, כל עוד שניים אוחזים בטלית, הצעתי וחיפשנו, אנחנו חיפשנו מקומות חלופיים ואמרתי, במקום שהמקום ייסגר שעושה מעשה חינוכי משובח ואנחנו יודעים את זה ואנחנו מברכים על זה, הצעתי שהם יעתיקו את המוסד למקום אחר והצענו שני מקומות חלופיים, כשהם נכנסים לתוך מוסדות מפוקחים באופן מלא על ידינו, שם אין בעיה של ביטחון, אין בעיה של בטיחות, הם שוכרים את הקרקע באופן זמני וממשיכים את המעשה החינוכי שלהם, הצענו גם את זה.

אילנה נולמן: עכשיו, שהם הקימו גדר ומאוד שמחנו על הגדר, זו הייתה באמת גדר משובחת, הגיעה עמותה שטוענת על בעלות על הקרקע וניסרה את הגדר ועשתה את זה פעמיים.

אילנה נולמן: הצענו עוד הצעה, אמרנו קחו את הבניין המרכזי, תוציאו משם את הבגירים, תחלקו אותו חציו יהיה מעונות, מה שנקרא פנימייה וחציו יהיה בית ספר, תגדרו רק את המבנה, אומנם זה נראה נורא, משום שבעצם זה לא מאפשר את המרחב מחייה של חצרות וכו' וכו', אבל ניחא גם את זה הצענו, אבל הם אמרו שהם לא יכולים לעשות את זה, משום שכדי להוציא את הבגירים מאותו בניין, הם צריכים את האישור של העמותה על הקרקע, זאת אומרת, אנחנו לא הפסקנו להציע הצעות ולא הפסקנו להיות פרואקטיביים, כדי שהמקום הזה ימשיך ויתקיים.

אילנה נולמן: אנחנו מבקשים רק דבר אחד והכתובת על הקיר, אנחנו מבקשים מוגנות מלאה לתלמידים, זה כל מה שאנחנו מבקשים, אין לנו שום גחמה ושום רצון לסגור מוסד שנמצא 50 שנה והרב בעצמו סיפר לי, כשהוא היה אצלי במשרד, הוא בעצמו סיפר לי, ששנים רבות גדולי הרבנים במדינת ישראל מנסים לגשר על הפערים ועל הבעיות שיש בינו, בין העמותה של "קול המבשר", לעמותה שטוענת על הבעלות על הקרקע, יתרה מזאת, הוא גם אמר לי דבר נוסף, ייתכן שעכשיו משום שאתם החלטתם, מה שנקרא לתת לנו קו אדום, ייתכן שעכשיו נצליח, כי נגרור אותם לבית המשפט, נכון שאמרת לי את זה כבוד הרב?

צבי שפיגל: נכון, נכון.

אילנה נולמן: ישבת במשרדי ואמרת את זה?

צבי שפיגל: נכון, מאשר.

ניר אורבך: אבל אילנה, שנייה, האם יש אפשרות למצוא פתרון יצירתי עד להכרעת בית הדין?

אילנה נולמן: תנו לי פתרון.

ניר אורבך: אילנה, סליחה, רגע, אבל זו הטענה פה, הטענה היא שדה פקטור, במקום גם אני הייתי שמה, אחרי שניסרו פעמיים ואתם הייתם ואילנה אני אומר, אמרתי את זה בתחילת דבריי, אנשי המוסד מלאים שבחים על ההירתמות שלך, באמת.

ניר אורבך: עכשיו מה שקורה, תתקנו אותי אם אני טועה, היה מצב בעייתי בצורה שניסרו שם את הגדר, מאז, נכון שמתנהל הסכסוך בבית המשפט ואנחנו מקווים שיגיע לפתרון, אבל במקביל בשטח, יש פתרונות מעשיים, עכשיו מה שקרה - -

אילנה נולמן: יש הפרדה בין בגירים וקטינים?

ניר אורבך: אז הם טוענים שכן, אז רגע אחד, שנייה אחת אילנה, תנו לי לסיים, אילנה, מה שקורה פה כרגע, לפחות שווה להגיע לשמה עוד פעם ולראות את המצב.

אילנה נולמן: בשמחה רבה.

ניר אורבך: הרי מה שקורה, אני אומר את זה הכי קל, סליחה שאני אומר את זה ככה, הכי קל זה להפסיק תקצוב, עכשיו ברגע שהפסקנו תקצוב, העסק הזה הולך להסגר, אז אין צוו סגירה בפועל, אבל דה פקטור זה מה שיקרה.

ניר אורבך: עכשיו מה שאנחנו מנסים למנוע הרי, הרי מה יהיה, גם לפי מה שבני אומר.

אילנה נולמן: נבוא לבקר נראה –

ניר אורבך: אז אני מבקש, עכשיו, רגע אחד אילנה - - -

אילנה נולמן: אנחנו לא רוצים לסגור את המקום.

ניר אורבך: אילנה יש פה תחושה, אני אומר לך ממבט על - - -

אילנה נולמן: אני צר לי צר לי עם תחושות.

ניר אורבך: לא, אילנה בסדר צר עם תחושות, אבל מעשית המוסד הולך להיסגר - - -

שרן השכל: ניר.

ניר אורבך: רק רגע אחד אני רק רוצה להשלים את המשפט, אני מאוד מבקש כי יש פה, לא תחושה את יודעת מה, אני רואה פה מהשיחה הקצרה, שמשהו נופל פה בין הכיסאות, בסדר והדבר הזה חבל, כי בסוף המשמעות היא בפועל שהמוסד ייסגר, אני מאוד מבקש ו- - -

אילנה נולמן: אנחנו נבוא לבקר.

ניר אורבך: ואני כן מציע - -

אילנה נולמן: אנחנו עושים את זה בשנייה ורבע, אני רק רוצה לדעת, אני רוצה לשמוע את הרב שאומר לי שהוא הפריד בין הבגירים ובין הקטינים, זה הכול.

ניר אורבך: בסדר גמור, בבקשה.

אילנה נולמן: ואני אסע לבקר ונגמר הסיפור.

ניר אורבך: אני מבקש עוד דבר, הנושא הזה של הפסקת תקציב, אני גם יודע מה המשמעות של עד שמחזירים אותו, אני מבקש שעד סוף השנה לפחות, יוחזר התקציב ושיהיה מספיק זמן בשביל, נכון, פעלתם שלוש שנים, שוב בהנחה שאת מגיעה לשמה ויש הפרדה.

אילנה נולמן: ניר, ניר, ניר, תקשיב, אם הם עשו, הרי אנחנו נתנו להם זמן עד ה-31 באוגוסט בלילה, אמרנו להם כששלחתי להם את המכתב ב-2 במאי, אני אפילו זוכרת את התאריך, אנחנו אמרנו, כל עוד אתם משלימים את הפערים, אין שום בעיה, תיפתח שנת הלימודים תש"ב עם פיקוח מלא ותקצוב מלא גם על הפנימייה, אין בעיה, הם לא עמדו בזה, הם גררו לבית המשפט, עכשיו, אם אתם אומרים, אם המקום אומר שנעשתה, יש כרגע הפרדה פיזית, בין בגירים לבין קטינים ואין בעיה והקטינים מוגנים, ברור שאנחנו נגיע למקום ונבחן ואם זה המצב נאשר.

ניר אורבך: אוקי.

אילנה נולמן: אין לנו בעיה.

שרן השכל: אוקי, שנייה, אני רוצה לסכם את הדיון.

מאיר פרוש: היא רוצה לשמוע ממנו, הוא רוצה לומר שיש.

שרן השכל: הוא אמר שיש.

מאיר פרוש: היא לא שמעה.

שרן השכל: שנייה, פרוש, בבקשה.

שרן השכל: אני מסכמת את הדיון כך, קודם כל, אני מבקשת באמת, ממך אילנה, קודם כל תודה על כל מה שעשית במשך השלוש שנים האחרונות ובשיתוף פעולה יחד עם הישיבה, אנחנו יודעים שהעבודה הזו היא לא פשוטה והיא מאוד מאוד מורכבת.

שרן השכל: ככה, הוועדה מבקשת בעצם, מאילנה נולמן, להגיע פעם נוספת לישיבה, לבחון שוב את אותה הפרדה פיזית שיש בתוך הישיבה ובכך לתת לפחות את התקציב עד להכרעת אותו הדין על הבעלות על הקרקע, לכל הפחות, או ככול שניתן לקיים את אותה הפרדה במוסד.

שרן השכל: לאחר מכן, אני מבקשת לקיים דיון המשך, בוועדת המשנה לחינוך הממלכתי-דתי, אני מניחה בעוד כשישה שבועות, לאחר שתתקיים אותה פגישה ואותה הגעה ואנחנו מבקשים בבקשה שתגישו הערות בכתב, למה נדרש עוד בנוסף, או בתוספת, או לא יודעת מה, על מנת לשמור על אותה מוגנות, על מנת שאותה ישיבה תוכל לתפעל, להכשיר ולבנות את כל שאר הדברים שצריך.

יוסי דדוש: מחילה, אני רק רוצה, אני נציג המורים ויש פה את נציג ארגון המורים של כל מחוז הדרום בירושלים ואני הייתי שמח שגם הוא יחווה את דעתו, כי יש פה משהו נוסף, אנחנו בתור מורים שלוש שנים עובדים גם במהלך הקורונה ללא הפסקה.

שרן השכל: לא, אני יודעת, אני פשוט חייבת לסכם, אנחנו חורגים מהזמן שהוקצב גם לדיון ואנחנו מבינים את המורכבות.

משה ארבל: קצרה, קצרה, באמת, אם לא יתקצבו את המקום - - -

שרן השכל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

משה ארבל: משה אבן מארגון המורים, מזכיר הסניף בירושלים, קודם כל אני מברך ותודה.

משה ארבל: בקצרה ממש, זה לא מובן מאליו שהוועדה הקדישה זמן יקר לדבר הזה, אבל אני בא ואומר, אם לא יחזירו את התקציב למקום, כבר נאכלים משכורות של מורים, כבר על חשבון קרנות השתלמות, פנסיות ולכן הדבר הזה לא ישרוד גם את השישה שבועות שאת מבקשת, אני אומר זה המים, זה לא השמנת, זה המים והלחם של המוסד הזה, אחרי זה נמצא פתרונות.

שרן השכל: תודה רבה וכמובן, כמו שאמרתי, הוועדה מבקשת להחזיר את התקצוב, עד להכרעת אותו פסק דין, לכל הפחות ואנחנו נמשיך ונעקוב אחרי זה בוועדת המשנה לחינוך הממלכתי-דתי, במידת הצורך ובמידה ולא יתקיימו אותם הדברים, אנחנו גם נשקול הגעה לשטח, על מנת שהוועדה תוכל לבחון מקרוב את העניין בצורה פיזית וגם כן תיתן את שיקול דעתה לעניין הזה.

שרן השכל: תודה רבה לכולם, תודה רבה לכל מי שהגיע, תודה רבה לחבר הכנסת ניר אורבך.

שרן השכל: הישיבה נעולה.