ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 55, 2021-12-29 10:00

אפרת רייטן: דיון נוסף של ועדת העבודה והרווחה.

אפרת רייטן: היום ה-29 בדצמבר 2021, כ"ה בטבת תשפ"ב, שעה 10:15.

אפרת רייטן: אנחנו דנים ב הצעת צו התכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש), מזמן לא דנו כאן בענייני הקורונה, (הוראת שעה)(מס' 2), התשפ"ב-2021.

אפרת רייטן: אנחנו דנים בהארכת הוראת השעה בחוק הבידוד.

אפרת רייטן: קודם כל אני אשמח נועה שכן קצת תספרי או שקצת תזכירי לנו מה אנחנו עכשיו מתבקשים להאריך ולאחר מכן אנחנו נשמע את העמדות של משרדי הממשלה.

נועה בן שבת: אוקיי.

נועה בן שבת: אז החוק שאנחנו עוסקים בו.

משה אבוטבול: ושל חברי הכנסת.

אפרת רייטן: ושל חברי הכנסת בוודאי.

אפרת רייטן: אתם הראשונים בתור.

אפרת רייטן: נועה רק תיקחי אלייך את המיקרופון כי אני לא שומעת אותך.

נועה בן שבת: אז אנחנו עוסקים בנושא של פרק ו'/1 לחוק התוכנית לסיוע כלכלי, נגיף הקורונה החדש, שהוא עוסק בנושא תשלום דמי בידוד.

נועה בן שבת: אנחנו מדברים על תשלום דמי בידוד לעובדים.

אפרת רייטן: עובדים שנמצאים בבידוד.

אפרת רייטן: יש הבחנה פה בין עובד שנמצא בבידוד עקב בידוד של ילדו, שאז הוא זכאי לתשלום ויש עובד שחייב בבידוד בשביל עצמו ושם יש הבחנה בשיעורים בין מי שאינו מחוסן, שלא בגלל מניעה רפואית ובין מי שחוסן או שיש לו מניעה רפואית להתחסן או נסיבות אחרות שגרמו לו להיות בבידוד ושהוא לא יכול היה להימנע מהבידוד וכל המנגנון, נקבע פה בחוק המנגנון של פנייה.

אפרת רייטן: העובד מממן שלושה ימי בידוד על חשבונו, על חשבון ימי המחלה שלו.

אפרת רייטן: על היום הראשון הוא לא מקבל תשלום בגינו.

אפרת רייטן: המעסיק משלם לו את ימי הבידוד והוא מקבל החזר מהמדינה – תלוי בגודל העסק שלו.

אפרת רייטן: עסק שהוא גדול הוא מקבל מימון של 30%.

אפרת רייטן: רגע, שלושה ימים.

אפרת רייטן: אומנם כבר דנו בזה ובכל זאת אני רוצה לשאול דווקא בגלל שהתקופה של ימי הבידוד נמשכת כבר כל כך הרבה זמן, אז כשאנחנו מדברים על חשבונו של העובד, שלושת ימי הבידוד הראשונים אנחנו אומרים שהם על חשבונו, כלומר?

נועה בן שבת: זה לא על חשבונו, אני לא אמרתי על חשבונו זה לא מדויק.

נועה בן שבת: היום הראשון הוא על חשבונו.

נועה בן שבת: היום הראשון בו הוא נמצא בבידוד.

נועה בן שבת: אני אומרת יום ראשון, יום אחד שבו הוא נמצא בבידוד הוא יום שהוא לא זכאי לקבל תשלום עבורו.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: על היום הראשון הוא לא מקבל החזר, על היום השני?

נועה בן שבת: עכשיו, על שאר הימים שבהם הוא נמצא בבידוד הוא יכול לקבל תשלום ממעסיקו, כל עוד זה בתקופה המקוצרת ביותר שהוא חייב לשהות בבידוד.

נועה בן שבת: זאת אומרת, אם הוא היה יכול לעשות שתי בדיקות.

אפרת רייטן: כן, כלומר יש עליו חובה לקצר או לעשות כמיטב יכולתו לקצר את תקופת הבידוד.

נועה בן שבת: נכון, נכון.

אפרת רייטן: האם נלקחים בחשבון ימי המחלה שלו?

נועה בן שבת: עד שלושה ימי מחלה נלקחים בחשבון על חשבון - - -

אפרת רייטן: זאת אומרת הוא צריך לתרום מימי המחלה שלו ואם, לכן אני שואלת, היות ומדובר כבר על תקופה מאוד ארוכה של קורונה והוא כבר סיים את ימי המחלה שלו בגלל שהוא באמת היה חולה או בגלל שבאמת הוא היה בימי בידוד.

נועה בן שבת: ימי המחלה, עקרונית יש הסדר שאומר שהוא יכול לחייב ימי מחלה עתידיים וגם שם יש איזה שהוא הסדר של התחשבנות.

אפרת רייטן: אוי ואבוי.

נועה בן שבת: כרגע אנחנו בשיחה שאולי.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אז תיכף אולי משרד האוצר יענה על השאלה הזו וליאורה את צריכה לענות על זה באמת.

נועה בן שבת: שנת עבודה חדשה מחדשת לו גם את ימי המחלה שלו.

אפרת רייטן: כן, ברור.

אפרת רייטן: אוקיי, מה עוד אנחנו צריכים לדעת?

אפרת רייטן: יש עוד משהו נוסף לגבי זה?

אפרת רייטן: אוקיי.

נועה בן שבת: זה ההסדר.

נועה בן שבת: יש הסדר לגבי הורים שהורה מלווה, זאת אומרת אותו הורה שבעצמו לא חייב בבידוד אבל הוא נשאר בבידוד בגלל ילדו ושם יש אפשרות להורים להיעדר לסירוגין, כך ששלושת הימים, מכיוון שאנחנו באמת סופרים את תקופת ההיעדרות לכל הורה, או אם היינו סופרים את תקופת ההיעדרות לכל הורה, ההורה היה מחויב בשלושה ימי מחלה וכן הלאה וכאן מאפשרים להורים להיעדר לסירוגין.

נועה בן שבת: עדיין לא קיבלנו, בדיון הקודם שנערך.

אפרת רייטן: נכון.

נועה בן שבת: בתחילת חודש נובמבר 2021 היה דיון שהאריך את ההסדר הזה בצו לחודשיים וכרגע החודשיים עומדים להסתיים.

נועה בן שבת: באותו הדיון שאלנו על "הסדר לסירוגין" והם אומרים שהוא עדיין לא התחיל להיות - - -

אפרת רייטן: אז היום אנחנו נשמע כי עבר מספיק זמן, כמה חודשים כבר, שלושה?

נועה בן שבת: חודשיים עברו מהדיון הקודם.

אפרת רייטן: חודשיים אוקיי, אז אולי זה לא מספיק.

טלי ארפי: סליחה, מה?

טלי ארפי: מה רציתן?

נועה בן שבת: ההסדר של סירוגין של הורים שנעדרים מהעבודה לסירוגין, האם ההסדר הזה עובד, האם נתקלו בבעיות?

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אנחנו ביקשנו את זה אז בישיבה הקודמת.

אפרת רייטן: זה היה חלק מהדברים שעלו במסגרת הסיכום ואמרנו שנשמע מכם לגבי זה בישיבה הבאה, טוב.

אפרת רייטן: חברי הכנסת, רציתם לומר משהו?

אפרת רייטן: חבר הכנסת אבוטבול?

אפרת רייטן: חבר הכנסת יוראי להב ארצנו.

משה אבוטבול: קודם כל מי שהיה לפניי, אנחנו מכבדים פה.

משה אבוטבול: יוראי?

אפרת רייטן: יוראי?

אפרת רייטן: יוראי כבר היה בדיונים הקודמים והוא בטח מעוניין לשמוע את עמדות המשרדים.

יוראי להב-הרצנו: אני אשמח.

משה אבוטבול: קודם כל אני באמת, אני ידוע כאחד שבאמת יש לו גישה מאוד חזקה כלפי הנושא הזה של הורים שמתמודדים עם הרבה קשיים.

משה אבוטבול: הייתה לי הצעת חוק שלצערי הרב, הקואליציה בהפרש של שתי קולות או שלושה קולות איבדה אותה.

משה אבוטבול: אז הנושא הזה של לתת להורים, אלו שיש להם ילדים קטנים כן?

אפרת רייטן: כן.

משה אבוטבול: יותר ימי חופשה לעשות.

משה אבוטבול: כי ילד קטן עד גיל שלוש יש לו יותר צרכים, אם זה חיסונים ואם זה נושא של כאבי שיניים אז הוא לא ישן כל הלילה והאמא צריכה לקחת אותו וכולי.

משה אבוטבול: זו הצעת יפה שלצערי נפלה, אבל אני מפה אדרבה, כי גם פה אני רואה שאתם מערבים את ההורים ורוצים לבוא יותר לקראתם, אני בעד הנשוא הזה של לבוא לקראת ההורים.

משה אבוטבול: אבל אני אשמח שאם יושבת הראש של הוועדה, שאם את נתקלת בהצעות חוק כמו שלי, שהרי היא ידוע גם כאחת שמעניין אותה ציבור העובדות וגם אחת שמעניין אותה ציבור הנשים וגם מעניין אותה שיהיה טוב לאנשים בעולם, אני אשמח שבמקרה הזה או שתארגני לי איזה שתיים או שלוש קולות מהקואליציה להעביר את החוק הזה או שתהיי בעד ואם.

אפרת רייטן: אז אני אשמח לדון על זה באופן ענייני.

משה אבוטבול: אני אגיד לך מה, כשאת אומרת לי לדון את מזכירה לי את יוראי ואת מלחיצה אותי, למה?

אפרת רייטן: א', זו המחמאה הכי גדולה שקיבלתי מאז שהגעתי לכנסת, אני מודה לך.

משה אבוטבול: אז זו ההזדמנות שלי אני לא רואה אותו כמעט הרבה זמן , אז ככה.

משה אבוטבול: היה גם חוק שעשית עם ילדים לא עלינו, שהם בפיגור כזה או אחר, שמשטרה לא תוכל לנגוע בהם בפיזור הפגנה מבלי שהם מקבלים הדרכה.

משה אבוטבול: יש מרכזי הדרכה, כשהייתי ראש עיריית בית שמש אני חנכתי שם את המכללה הלאומית של המשטרה ויש להם ים של הדרכות.

משה אבוטבול: ששוטר לא יגע במישהו.

אפרת רייטן: כן, כן מבלי שהוא יעבור את ההדרכה הזו.

משה אבוטבול: כל מי שנמצא אם הוא קיבל הדרכה.

אפרת רייטן: כן כמו בחוק הנוער וכאלה.

משה אבוטבול: כן וגם שם את יודעת חוק יפה לא עולה למדינה כלום, שום דבר.

משה אבוטבול: אבל, סליחה על הביטוי, באכזריות מאוד גדולה גם את זה 'הפילו ואני אומר לך את זה עם דמעות שהיו כמה מקרים שילדים שחטפו מכות ואחרי זה רק גילו שזה ילד עם צרכים ואז אמרו "..וואו.

משה אבוטבול: ."

אפרת רייטן: אז אני יכולה להגיד לך משהו בעניין הזה?

משה אבוטבול: דקה רגע ויש פתרון, נתנו להם גם את חופש המידע וזה כל הדברים האלה.

אפרת רייטן: אוקיי.

משה אבוטבול: שכביכול מדובר פה רק באוטיזם.

משה אבוטבול: מקרים שהם לא רלוונטיים לגבי הנושא הזה.

משה אבוטבול: הגעתי לזה, בכיתי בפני הקואליציה במליאה, מה לא עשיתי.

משה אבוטבול: להגיד לך שזה עזר לי? לא.

משה אבוטבול: זה נפל בגלל שתיים או שלוש קולות של אנשים ששומרים ואני אומר את הביטוי הזה אפילו שאני לא אוהב אותו, מכרו נשמתם לשטן – זה לא ביטוי יפה ואסור להגיד את זה, רק שמשפוט מאוד אין.

אפרת רייטן: אז אני רק אגיד איזו מילה שאני ממש רוצה להגיד.

נועה בן שבת: אני רק רוצה להגיד שהנושא, אנחנו אמנם יש פה התייחסות להורים, אבל - - -

אפרת רייטן: כן, כן ברור.

משה אבוטבול: סליחה אבל מה קשור יוראי, מה קשור יוראי, בא אליי יוראי.

אפרת רייטן: כן, מה הוא אמר לך?

משה אבוטבול: ומנחם אותי, הוא אומר לי "..

משה אבוטבול: תשמע, אני אסדר לך פגישה איתם וזה.

משה אבוטבול: ." פעמיים קבעו לי פגישה עם המשטרה, כביכול, על מנת לבוא ולרצות את הפרק הזה.

משה אבוטבול: אבל איך אומרים באנגלית כלום ושם דבר (ערבית).

אפרת רייטן: אוקיי.

משה אבוטבול: אז רק אני אומר לך, אתם צריכים להיות אופרטיביים.

אפרת רייטן: אז אני רוצה התייחסות קצרה ממש ממש ונחזור לנושא.

משה אבוטבול: הרי את תחזרי לנושא הזה ממילא.

אפרת רייטן: אוקיי, אז אני רק רוצה לומר לך.

אפרת רייטן: אני לא מכירה את זה ולכן אני לא רוצה לתת.

משה אבוטבול: החוק יהיה דרכך, דקה.

משה אבוטבול: לא איכפת לי אני לא רוצה כבוד.

משה אבוטבול: אני לא מחפש כבוד.

אפרת רייטן: רגע, שנייה אני רק רוצה להתייחס אבל.

אפרת רייטן: אולי אם תשמע את דבריי, אתה יודע אולי משהו גם ישתנה.

משה אבוטבול: בסדר, לא אני פשוט נסער אני מצטער תביני אותי.

אפרת רייטן: אני גם נורא נסערת אבל זה בפנים.

משה אבוטבול: מה זה?

משה אבוטבול: זה כאב לך מה שסיפרתי?

משה אבוטבול: עכשיו אני כבר נרגש.

אפרת רייטן: תשמע, לא אני אומרת.

אפרת רייטן: תראה אני עד היום.

משה אבוטבול: הלאה נו.

אפרת רייטן: מה שאני מנסה לומר לך הוא כזה, שיש הצעות חוק של האופוזיציה הרי שעוברות גם בוועדת השרים וגם במליאה ולכן ואני יודעת שיש דיאלוג, רגע.

אפרת רייטן: אני רואה שאתה רוצה לענות אבל תתאפק.

אפרת רייטן: מה שאני רוצה לומר הוא כזה שעד היום גם אליי, כשבאו חברי כנסת מהאופוזיציה עם הצעות חוק שיש בהן טעם ושבאמת הם עבדו עליהן בשיתוף פעולה עם המשרדים, כי הרי צריכה להיעשות פה עבודה אני לא צריכה ללמד אותך.

משה אבוטבול: נו בטח מה.

אפרת רייטן: אני, כשאני רוצה להעביר הצעת חוק אני הולכת למשרד המשפטים ולמשרד הבריאות ולמשרד החינוך, כל המשרדים, עובדת מולם, מתקנת ככל שאפשר.

אפרת רייטן: גם לי לפעמים הם אומרים לא, מה לעשות?

אפרת רייטן: אפילו שאני בתוך הקואליציה.

משה אבוטבול: אני לא אומר שזה בגלל שאנחנו באופוזיציה.

אפרת רייטן: לא, אז לכן דווקא רציתי להתייחס ולומר לך שצריך לבדוק את הצעות החוק שלך, מדוע הן לא עברו באופן נקודתי ולא דווקא להסיק מהן איזו שהיא מסקנה גורפת שבאה ואומרת "הקואליציה מפילה לנו את החוקים"

משה אבוטבול: את יודעת מה?

משה אבוטבול: הרמת לי, אם הייתי יודע שאני אביא את אותם החוקים שקשורים לפה לנושא הזה, אני אקבע איתך פגישה מסודרת.

אפרת רייטן: צריך לבדוק אותם, בהחלט.

משה אבוטבול: וזהו ובינתיים יוראי ימשיך לסובב אותי עם המשטרה.

יוראי להב-הרצנו: חס וחלילה.

אפרת רייטן: כן יוראי אתה רוצה לומר מילה?

יוראי להב-הרצנו: לא, חס וחלילה.

אפרת רייטן: אני חייבת לחזור לנושא.

משה אבוטבול: השם שלו הוזכר הוא חייב עוד - -

יוראי להב-הרצנו: אני רק אגיד, לא.

יוראי להב-הרצנו: שלוש פעמים הייתה הפגישה אמורה להתקיים ושלוש פעמים היא נדחתה בגלל שאנחנו ב"פילי באסטרים" עד השעות הקטנות של הלילה.

אפרת רייטן: נכון, זה נכון.

אפרת רייטן: צריך לומר ביושר שהוא צודק יוראי להב.

משה אבוטבול: אתה לא יכול, אתה לא יכול וידעת שתגידי שהוא צודק.

אפרת רייטן: אבל זה נכון!

יוראי להב-הרצנו: אבוטבול, אבוטבול אתה.

אפרת רייטן: אתה יודע כמה פגישות וכמה דברים אנחנו רוצים לקדם ואנחנו לא מקדמים בגלל הפילי באסטרים האלה?

אפרת רייטן: אתה יודע את זה היטב.

אפרת רייטן: זה גם חלק מהעבודה שלכם.

יוראי להב-הרצנו: חבר הכנסת אבוטבול, מאחר ואנחנו לא באים אל ההר אנחנו עכשיו שינינו גישה ואנחנו נדאג שאם מוחמד לא יגיע אל ההר, ההר יגיע אל מוחמד ומה.

משה אבוטבול: סליחה, יוראי נשמה אם כבר דיברת על ההר, אתה יודע מה ההבדל בין שר להר?

משה אבוטבול: ככל שאתה מתקרב אליו יותר אתה רואה כמה שהוא גדול, לשר ככל שאתה מתקרב אליו יותר אתה רואה כמה שהוא קטן.

אפרת רייטן: טוב, אני חושבת שאנחנו נסיים בנקודה הזו.

משה אבוטבול: אז תמצא זמן לאותם ילדים קטנים, מחר תהיה הפגנה, יחטוף ילד מכות ואחרי זה מה נגיד?

יוראי להב-הרצנו: חבר הכנסת אבוטבול, רק משפט אחרון.

יוראי להב-הרצנו: מאחר וזה לא, הנושא שאתה מדבר עליו על פרוטוקול הזיהוי והטיפול של משטרת ישראל באנשים עם צרכים מיוחדים זאת לא האכסניה כי זה מדבר על.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: העבודה והרווחה, למה?

משה אבוטבול: ילדים.

יוראי להב-הרצנו: במשטרת ישראל הפיקוח נמצא בוועדה אחרת.

יוראי להב-הרצנו: אני סיכמתי כמו שאמרתי לך אתמול בערב, כשדיברנו על הנושא הזה, אנחנו סיכמנו עם מירב בן ארי, חברת הכנסת ויושבת ראש הוועדה לביטחון הפנים שהיא תקיים דיון בנושא הזה ואליו אתה תוזמן.

יוראי להב-הרצנו: על הנושא הזה שאתה ביקשת, אליו יוזמן סגן המפכ"ל.

משה אבוטבול: ואתה תבוא?

יוראי להב-הרצנו: אתה ואני מובילים את הדיון.

משה אבוטבול: טוב מאוד.

יוראי להב-הרצנו: וחברת הכנסת וולדיגר.

משה אבוטבול: הנה, אין לי בעיה ואני מוכן לתת לך גם את הקרדיט אני אכתוב שאתה רק.

אפרת רייטן: תראה איזו תשובה מנומקת, באמת.

אפרת רייטן: תראה איזו התייחסות משני חברי קואליציה משני הצדדים שלך שנתנו לך באמת אני חושבת.

משה אבוטבול: אין מה להגיד בדברים האלה, מה שיכול לעזור לציבור ולמדינה יש סיכוי.

אפרת רייטן: בבקשה.

אפרת רייטן: טוב חברים, בואו נחזור פה לעניינים.

אפרת רייטן: אני מבקשת עכשיו לשמוע את המוסד לביטוח לאומי שנמצא איתנו בזום.

אפרת רייטן: נמצאים איתנו שניים, מי מדבר?

אפרת רייטן: אורי או רועי?

אפרת רייטן: מי הממונה שיכול להסביר לנו על הנתונים של הביטוח הלאומי?

אוריאל כזום: היי, אני אוריאל כזום, מנהל הפרויקט שלנו חולה עם קורונה, אז אני- - -

אפרת רייטן: אוי ואבוי, אני מקווה שמשלמים לו את הדמי בידוד.

אוריאל כזום: אנחנו נשלם לו את הבידוד בזמן.

אוריאל כזום: קצת נתונים של מה אנחנו עשינו עד היום.

אוריאל כזום: סך הכל כ-12,000 מעסיקים הגישו תביעה בגין 102,000 עובדים.

אוריאל כזום: סך הכל ימי בידוד הם 500.

אפרת רייטן: רגע, לאיזו תקופה?

אוריאל כזום: לכל התקופה עד היום, מתחילת החוק ועד היום הגישו 12,000 מעסיקים וזה בעבוד 102,000 עובדים, סך הכל שילמנו כ-550,000 ימי בידוד.

אוריאל כזום: וזה בסכום של 159 מיליון ₪, הממוצע זה חמישה ימים.

אפרת רייטן: חמישה ימי בידוד 159 מיליון ₪

אוריאל כזום: כן.

אוריאל כזום: אני אגיד שאנחנו גם נערכים עכשיו לגידול בכמות התביעות בגלל המצב שבו אנחנו נמצאים וגם אנחנו מתכוננים להאריך, זאת רק בהנחה שאתם תאשרו את ההארכה אנחנו נהיה מוכנים לזה באופן מיידי.

אפרת רייטן: האם אתם מצליחים באמת כמו שהזכרת בהתחלה לשלם את התשלומים האלה בזמן?

אפרת רייטן: או שאתם נתקלים בבעיות מערכתיות?

אוריאל כזום: סך הכל הרוב המוחלט עד שבועיים מיום הגשת הבקשה אנחנו משלמים להם את הכסף.

אפרת רייטן: עד שבועיים ועלתה פה מקודם סוגייה לגבי ההורים לסירוגין, איך אתם מתמודדים עם העניין הזה?

אוריאל כזום: תיכף רינת תחליף אותי ותסביר.

אוריאל כזום: יש לכם עוד שאלות לגבי נתונים?

אפרת רייטן: הנתונים עצמם, היה לנו משהו לשאול.

נועה בן שבת: בסך הכל אני מזכירה שלפני חודשיים הנתונים דיברו על 99,000 עובדים, באמצעות 11,000 מעסיקים וסך הכל זאת אומרת שהיה פה גידול של 3,000.

אפרת רייטן: 3,000 איש מהחודשיים האחרונים.

נועה בן שבת: כנראה כן.

אפרת רייטן: אלה התביעות שהוגשו.

אוריאל כזום: אנחנו מאמינו שרוב הגידול יהיה בתקופה הקרובה.

אפרת רייטן: בגלל האומיקרון, כן.

אפרת רייטן: אם כי עכשיו באמת משתנות ההנחיות של הבידוד גם היום.

אפרת רייטן: מי שחלה, מי שחוסן, מי שנמצא כמאומת, יש.

אפרת רייטן: אני כבר בעצמי לא בטוחה שאני עוקבת.

אפרת רייטן: אוקיי.

אוריאל כזום: לגבי הורים לסירוגין, אני מבקש פה מרינת לדבר.

אפרת רייטן: רינת, בואי תסבירי.

אפרת רייטן: שלום רינת, תציגי רק את עצמך.

רינת זקן: רינת זקן רפרנטית בידוד.

אפרת רייטן: אוקיי, בואי תספרי קצת על הסוגייה.

אפרת רייטן: תסבירי בבקשה מה זה אומר ומה הנתונים שיש לך.

רינת זקן: אוקיי, אז הורים לסירוגין.

רינת זקן: הורים לסירוגין זה הורים ששניהם מחוסנים ולא מחוייבים בבידוד ויכולים לחלוק את ימי הבידוד עבור הילד מתחת לגיל 16.

רינת זקן: זה אומר ויש לנו, המערכת אומר שזה עובד ככה: הם צריכים, ההורים מוסרים הצהרה למעסיק.

אפרת רייטן: כן?

רינת זקן: אחרי שהם מוסרים את ההצרה למעסיק, המעסיק הוא זה שבעצם ממלא את טופס התביעה.

רינת זקן: יש לו בטופס התביעה הצהרה ממוקמת והוא מסמן האם מדובר בהורים לסירוגין.

רינת זקן: אם המערכת, אנחנו מקבלים אישור ממשרד הבריאות שבאמת הורה מסוים הוא מחוסן וממשיכים הלאה.

אפרת רייטן: כלומר בעצם אתם מקבלים למעשה שלוש הצהרות, הצהרה של המעסיק, הצהרה של ההורה שהוא מחוסן וזה שהוא גם הולך על המתווה של ההורה לסירוגין.

אפרת רייטן: << דובר >> רינת זקן: << דובר >> לא.

אפרת רייטן: ההצהרה שאנחנו מקבלים היא מהמעסיק.

אפרת רייטן: כן, כן אבל יש בזה את הנתונים הבאים.

רינת זקן: כן, כן בוודאי נכון.

רינת זקן: הוא מצהיר שהעובד מסר לו, מה הוא מצהיר שהעובד מסר לו?

אפרת רייטן: כן שהוא מחוסן.

רינת זקן: את זה שהוא מחוסן אנחנו מקבלים כבר ממשרד הבריאות.

אפרת רייטן: אה אוקיי כן.

רינת זקן: אם הוא לא מחוסן האופציות האלה לא מתאפשרות בכלל למעסיק.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: אז החיסון זה קודם כל והוא צריך את הסיבה למה הוא צריך להיות בבית, כלומר אישור על בידוד של הילד שלו?

רינת זקן: בוודאי, האישור הוא ההגנה עצמה קודם כל על ההורה דרך תעודת הזהות שלו.

אפרת רייטן: כן.

רינת זקן: לאחר מכן הוא אומר שהוא הורה מלווה, צריך את תעודת הזהות של הילד שלו, תעודת הבידוד.

אפרת רייטן: ולהראות שהילד מאומת או שהילד נמצא בבידוד?

רינת זקן: לא.

רינת זקן: רק שהילד נמצא בבידוד.

אפרת רייטן: לא מאומת, מאומת זה חולה וזה כבר הולך לדמי המחלה וכמובן שיש יוצאים מן הכלל.

אפרת רייטן: עכשיו, מתוך מה שאנחנו מקבלים ממשרד הבריאות שההורה מחוסן ישנן שלוש אופציות, אופציה אחת – האם זה הורה יחיד, אופציה שנייה – האם הוא ההורה הראשון והאופציה האחרונה היא האם הוא ההורה השני ששמר על הילד.

אפרת רייטן: כן.

רינת זקן: זה בכל העניין של לסירוגין כן?

רינת זקן: אנחנו מדברים על לסירוגין, אוקיי?

אפרת רייטן: כן, כן.

אפרת רייטן: האפשרות שניתנת לשני הורים עובדים לא להפסיד הרבה ימי מחלה, או הרבה סליחה, הרבה ימי עבודה ובעצם לחלוק ביניהם את תקופת הבידוד.

רינת זקן: בדיוק.

רינת זקן: אנחנו רואים את זה כתקופה אחת בדיוק כמו בדמי מחלה, אם אתם יודעים.

אפרת רייטן: כן, כן.

רינת זקן: אז אם הוא הורה ראשון, כמובן ואני שמעתי שדיברתם על זה, היום הראשון לא משולם למעסיק.

רינת זקן: עכשיו אנחנו, עכשיו זה בין המוסד לביטוח לאומי לבין המעסיק, כן?

אפרת רייטן: כן.

רינת זקן: העובד רגע נשאר בצד, אוקיי?

רינת זקן: היום הראשון לא משולם, היום השני משולם 100%, היום השלישי ואילך משולם 50% או 75%, לפי העניין, כלומר זה תלוי.

אפרת רייטן: כן, תלוי בגודל העסק.

רינת זקן: נכון, נכון.

רינת זקן: זה משולם ככה.

רינת זקן: עכשיו, ככה זה מתחלק – אם לדוגמא ההורה השני.

רינת זקן: ההורה הראשון, רק להורה הראשון אנחנו מורידים את היום הראשון, להורה השני אנחנו כבר לא מורידים את היום הראשון כי זו תקופה רציפה אחת.

רינת זקן: זה אומר שלדוגמא אם יש חמישה ימי בידוד וההורה הראשון השתמש לא משנה בכמה, ההורה השני מוגבל לעד תשעה ימים.

אפרת רייטן: תגיד, שאלה, כן זה קצת מורכב.

אפרת רייטן: אבל אני מנסה רגע להתחבר לדברייך.

אפרת רייטן: כן, אני לא רוצה לדמיין מה עובר עליכם שם במערכת כדי רק לנסות ולהבין את הפאזל הזה.

רינת זקן: זה עובד טוב, אני חייבת לציין.

אפרת רייטן: אני רציתי לשאול אותך אבל, היום הרי התקופה של הבידוד מאוד התקצרה, את למשל ציינת חמישה ימים.

אפרת רייטן: אבל עכשיו היא, רוב הילדים נדמה לי מצויים בשלושה ימים, לא? זה לא פחות?

נועה בן שבת: אני חושבת שהילדים, מי שלא מחוסן אין לו את ההקלה של השלושה ימים.

נועה בן שבת: שלושה ימים אני חושבת שזה רק לחוזרים מחו"ל.

אפרת רייטן: אה, זה לחוזרים מחו"ל בכלל.

רינת זקן: נכון שלושה ימים זה לחזרה מחו"ל וזה גם תלוי איזה מדינות, אדומות או לא אדומות.

אפרת רייטן: נכון, נכון.

נועה בן שבת: וחוזרים מחו"ל לא זכאים, אלא אם כן הם חוזרים מנסיעה מטעם המעסיק.

רינת זקן: חזרה מחו"ל זה רק אם המעסיק שלח, בשליחות המעסיק.

אפרת רייטן: רק בשליחות המעסיק.

רינת זקן: אנחנו מדברים פה על ההורים, נכון?

רינת זקן: על ילדים שחזרו מחו"ל לא נראה לי שזה בשליחות המעסיק.

אפרת רייטן: לא.

אפרת רייטן: אוקיי ובאמת קיבלתם, זו ההוראה שהיא אני חושבת שהיא די חדשה.

אפרת רייטן: היא נכנסה בפעם האחרונה שהארכנו את זה אם אני לא טועה.

רינת זקן: היא נכנסה ב-5 לאוגוסט 2021.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: באוגוסט ומאז כמה תביעות כאלה קיבלתם?

רינת זקן: לא, האמת היא שאין לי נתונים.

רינת זקן: אנחנו נמציא את הנתונים ואנחנו נדאג להעביר אותם אליכם.

אפרת רייטן: אנחנו נשמח לקבל אותם, כי נדמה לי או שאני זוכרת שהיו הרבה מאוד שאלות.

אפרת רייטן: הנה גם אנחנו עדיין, למרות שאנחנו העברנו את זה באוגוסט, בגלל המורכבות אז יש.

אפרת רייטן: << דובר >> רינת זקן: << דובר >> אני חייבת לציין שיש גם חוזר מאוד מאוד ברור באתר של המוסד לביטוח לאומי.

אפרת רייטן: אז לכן חשוב לי שתאמרי את זה עכשיו שוב, על מנת שבאמת, שהציבור יידע את זכותו באמת להשתמש באפשרות להיות הורה לסירוגין.

אפרת רייטן: זאת אפשרות שהיא חשובה, הורים באמת, ההיעדרות מהעבודה זה דבר שהוא מאוד מאוד מטריד גם את העובדים וכמובן גם את המעסיקים והאפשרות הזאת לקצר את השהות בבית יחד עם הילד, במיוחד שהוא לא חולה וזה עוד יותר מעצבן, אז כמובן שהאפשרות הזאת חשובה שכולם ידעו אותה.

אפרת רייטן: התמונה נקטעה לנו, אני כבר לא, אנחנו לא רואים אותך יותר ואני מקווה שאת שומעת אותנו עדיין.

אפרת רייטן: רינת?

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: לא חשוב, בסדר.

אפרת רייטן: אני חושבת שאנחנו קיבלנו את הנתונים מהמוסד לביטוח לאומי.

נועה בן שבת: כמובן שהדברים משתנים עם שינוי ההגדרה "מחוסן", עם שינוי חובת הבידוד, כמובן שהימים משתנים אבל הזכאויות נשארות מוכרות, הזכאויות של העובד.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אוקיי, יש לנו גם בזום את התאחדות התעשיינים, עורכת הדין מוריה ברבי מאגף העבודה, שלום ובוקר טוב.

אפרת רייטן: מוריה?

אפרת רייטן: כן.

מוריה ברבי: היי שלום, תודה על ההזדמנות לדבר.

מוריה ברבי: אני, כידוע יש בימים הקרובים, בתקופה הקרובה צפי להתפשטות המגיפה ולבידודים רבים ולהיעדרויות עובדים.

מוריה ברבי: אנחנו סבורים שאין מקום להאריך את הוראת השעה כלשונה ודווקא בנסיבות הללו זה.

מוריה ברבי: אגב, אני אזכיר לגברת יושבת הראש וזה גם משהו שאני ציינתי בדיון הקודם בהארכה הקודמת.

מוריה ברבי: דווקא בנסיבות הללו צריך להבחין בין תשלום לאנשים שהם מחוסנים, לבין תשלום לעובדים שבחרו – מסיבות ששמורות איתם שלא להתחסן.

מוריה ברבי: למעשה המשך התשלום לאנשים שבחרו לא להתחסן בעצם פוגע בתמריץ שלהם להתחסן.

מוריה ברבי: אני אזכיר לגברתי יושבת הראש שבנוסחים הקודמים מי שבחר לא להתחסן היה לפחות בטיוטה, היה אמור לקבל 50% מהתשלום והיום זה עומד על 75%.

מוריה ברבי: אנחנו סבורים שאדם שבוחר לא להתחסן הוא למעשה משית עלויות גם על המדינה, גם על ציבור המעסיקים ואין סיבה שציבור המעסיקים יישא בזה, לכן אנחנו סבורים שצריך להפחית את השיעור של התשלום לאנשים האלה ובכך כמובן לתמרץ אותם להתחסן וגם על מנת לסייע למגזר הפרטי, שעכשיו יידרש לשלם גם דמי בידוד גבוהים, גם דמי מחלה גבוהים ואנחנו עוד לא מדברים כמובן על הוצאות נוספות שכרוכות בקורונה ובהתמודדות עם המשבר הזה.

אפרת רייטן: מוריה את זוכרת שאנחנו, אני זוכרת שאנחנו דיברנו על זה ואת זוכרת גם על מה הייתה עמדתינו ולגבי האפשרות של עובד או בכלל אזרח במדינת ישראל להיבדק ולא להתחסן, האפשרות הזאת היא כמובן ניתנן לו ואזרחי ישראל לא מחוייבים על פי חוק להתחסן.

אפרת רייטן: לכן הבקשה שלכם להפחית את דמי הבידוד עבור מישהו שהוא לא מתחסן או בוחר לא להתחסן זה פשוט נשמע בלתי סביר לחלוטין.

מוריה ברבי: אני אדייק, מי שבוחר או שלא מחזיק בעצם בתו ירוק.

אפרת רייטן: לא, אבל יש להם את האפשרות בעצם להיבדק הרי, ככה קובע החוק היום במדינת ישראל ואם הוא מגיע אליכם עם אישור של בדיקה, אתם מחוייבים עקרונית להכניס אותו.

מוריה ברבי: אז אנחנו מדברות על תשלום דמי בידוד כאשר אדם נחשף לחולה מאומת והוא נדרש בבידוד.

מוריה ברבי: אנחנו יודעות שהבידוד למי שהוא מחוסן הוא בידוד קצר ולמי שבוחר לא להתחסן, שזו זכותו אגב, הבידוד הוא שבוע ימים לפחות.

מוריה ברבי: אז לצורך העניין, גם בשים לב למטרה של המדינה לעודד ולתמרץ את ההתחסנות אנחנו סבורים שצריך להפחית את התשלום לאנשים הללו או לכל הפחות שזה לא יהיה על ציבור המעסיקים, כל המשך המימון של העלויות הללו.

נועה בן שבת: אבל הזכרת שזה כבר היום, יש הפחתה קטנה של 25%?

אפרת רייטן: נכון.

נועה בן שבת: ויש פער של 25% בתשלום שמשולם ואנחנו, אם רוצים לעשות כזה דבר אז זה כמובן צריך להיות בתזכיר חוק, צריך להעביר חקיקה וחקיקה ראשית.

נועה בן שבת: אנחנו כרגע דנים רק בצו ועל הארכת תוקפו.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: תודה רבה מוריה, משרד האוצר אתם רוצים להוסיף משהו מצדכם?

אפרת רייטן: אנחנו בזום?

אפרת רייטן: אה לא אתם ממש פה.

אפרת רייטן: אוקיי בואי תציגי את עצמך.

טובה ווסר: היי, שמי טובה ווסר, רפרנטית תעסוקה במחלקת תקציבים במשרד האוצר.

טובה ווסר: אין לנו מה להוסיף, זה צו שאנחנו מגישים את הארכתו, אנחנו תומכים בהארכה של הצו הזה לאור העובדה שאנחנו לקראת גל חמישי בעקבות ווריאנט האומיקרון.

אפרת רייטן: יש לי רק שאלה קטנה באמת לגבי ההארכות המדודות האלה, של כמה חודשים כל פעם מחדש.

אפרת רייטן: למה בעצם אנחנו לא הופכים את זה למשהו הרבה יורת קבוע, את יודעת מה?

אפרת רייטן: לא קבוע בחוק, אבל למה לא חצי שנה, שמונה חדשים ואז אנחנו לא צריכים להגיע לכאן?

טובה ווסר: אני חושבת שלאור העובדה שאנחנו לא יודעים לצפות את העתיד ובמיוחד בתקופה הזו, אין לנו ברירה במיוחד כשמדובר בעלויות תקציביות גדולות במיוחד.

טובה ווסר: ככה שאין לנו ברירה לבוא ככה אחת לחודשיים.

טובה ווסר: אבל באופן כללי אנחנו, אני מטפלת בכל מיני תקנות בהקשר של הקורונה ואין לנו באמת ברירה אלא להיות באמת ככה עם אצבע על הדופק ובאמת, אחת לכמה זמן ככה להבין האם זה נדרש או האם זה לא נדרש, בתקווה שזה יהיה מאחורינו כבר בעוד חצי שנה.

אפרת רייטן: שלא יהיו יותר שום הנחיות בידוד.

אפרת רייטן: אוקיי, תודה רבה.

אפרת רייטן: יש למישהו עוד הערה לפני שאנחנו ניגשים להצבעה?

נועה בן שבת: אני אקריא את הצו?

אפרת רייטן: יופי, כן אז את יכולה.

אפרת רייטן: רציתי רק לדעת, בסדר גמור אז בואו נקרא את נוסח הצו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: יש לי שאלה עקרונית.

יוראי להב-הרצנו: השאלה מכוונת אני לא יודע למי האמת היא, אבל כשהקורונה תיגמר יגמרו איתה גם הנחיות בבידוד, אז למה במקום להאריך את זה כל פעם, פשוט להאריך את זה בחוק עצמו וכשיגמר החוק ייגמרו גם חובות הבידוד ואיתם גם הנהלים שקשורים לחובות הבידוד?

נועה בן שבת: זאת אומרת את אתה אומר שצריך לקבוע הוראה שכל עוד יש - - -

יוראי להב-הרצנו: מגיפה.

נועה בן שבת: מגיפה, השאלה מה - - -

יוראי להב-הרצנו: אני מתכוון שכל ההוראות שקשורות לחובת הבידוד.

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת, אנחנו מאריכים את זה כאילו משהו יכול להשתנות באופן שבו אנחנו מתמודדים עם האירוע הזה.

משה אבוטבול: אולי תגיד "כל זמן שיש כסף".

נועה בן שבת: השאלה היא, טוב אפשר לעשות את זה להוראה קבועה או כל עוד - - -

טובה ווסר: אנחנו לא תומכים בהצעה הזו ואני גם אסביר לך למה.

טובה ווסר: אנחנו לא יודעים לצפות, גם אני וגם אף אחד.

משה אבוטבול: זה קשה לתארך את זה, מה זה?

משה אבוטבול: היום, מחר.

טובה ווסר: אנחנו עם יד על הדופק לעניין גובה הבידוד, אנחנו עם יד על הדופק לעניין המגזר העסקי.

טובה ווסר: אנחנו היינו רוצים להשאיר את זה גמיש בדיוק בגלל הסיבה שיש פה עלות.

אפרת רייטן: לא, אז אני.

יוראי להב-הרצנו: לא אבל זאת לא השאלה.

אפרת רייטן: אוקיי, אז אולי תגיד מה השאלה.

טובה ווסר: אז אולי תסביר, כי אולי אני לא הבנתי נכון.

יוראי להב-הרצנו: לא, השאלה היא לא האם אנחנו מאריכים את הבידודים או לא מאריכים אותם, אלא האם אנחנו מאריכים את היכולת להעניק את התשלום בגין הבידודים.

יוראי להב-הרצנו: אז ככל שיש בידודים, צריך שיהיה תשלום בגינם.

יוראי להב-הרצנו: אלא אם כן אתם סבורים שאפשר לשלוח אנשים לבידוד וזאת מבלי לדאוג להם לזכויות הסוציאליות שלהם וכל פעם אתם ניגשים אלינו בבקשה להאריך את הזכויות הסוציאליות שנלוות לבידוד, אתם לא מבקשים מאיתנו להאריך את היכולת לשלוח את האנשים לבידוד.

יוראי להב-הרצנו: זה לא מה שמטופל בוועדה הזו.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין נכון?

יוראי להב-הרצנו: אתם מבקשים מאיתנו כל הזמן להאריך את ההוראות הסוציאליות שנלוות לבידודים, אני אומר הפוך – ככל שיש בידודים צריך שיהיו זכויות סוציאליות, אלא אם כן המדינה באה ואומרת לכנסת או שהממשלה באה ואומרת לכנסת.

אפרת רייטן: שיש סיכוי שיש בידוד והאזרחים לא יקבלו את הזכויות הסוציאליות.

טלי ארפי: כן, הנושא הזה נבחן כל הזמן.

טלי ארפי: זה מה שקורה.

אפרת רייטן: כן, כן.

אפרת רייטן: אבל אני חושבת שמה שמביע יוראי זה חשש אמיתי.

אפרת רייטן: כי אנחנו לא יודעים מה יהיו הגזירות או ההחלטות או הנימוקים הבאים ויש מקום שהוא בהחלט לא רק סוציאלי, אלא הוא פשוט מקום מאוד מוסרי וחברתי לבוא ולהגיד "אנחנו מבטיחים".

יוראי להב-הרצנו: והייתי אומר אחרת, אני חושב שברירת המחדל צריכה להיות נושאים פנים סוציאליים ולצורך העניין, אם עכשיו נראה כמו בארצות הברית, אז תגידו אנחנו מבקשים לשנות את ברירת המחדש הזו, שבידוד נלוות אליו זכויות סוציאליות.

טלי ארפי: אני פשוט אסביר לך.

טלי ארפי: בחלקה הראשית רשום שבהוראת, יש צו של שר האוצר שיכול להאריך בכל תקופה לעד חצי שנה, אז ככה שהתשתית החוקית היא כזאת.

אפרת רייטן: בסדר זה אבל, זה משהו שידי אדם כתבו, זה לא איזו גזירה משמיים.

יוראי להב-הרצנו: אני בואי, אני אפתיע אותך.

יוראי להב-הרצנו: אני מחוקק, אנחנו גם יכולים לשנות את המוסד הנורמטיבי הזה לפי העמדות שלנו הערכיות.

טלי ארפי: יכול להיות.

טלי ארפי: נכון, אבל שוב אנחנו אומרים, בסוף הממשלה בוחנת את עצמה ואת ההסברים שהיא מגבשת לבקש וזאת בהתייחס לתנאים שהיא, שאנחנו רואים הם כל פעם משתנים.

אפרת רייטן: כן, זה נכון.

אפרת רייטן: ה-up side, את צודקת וצריך לעשות התאמה וה-up side הוא באמת הסעיף שאנחנו דיברנו עליו עכשיו של הורים לסירוגין שנכנס, שהוא הטבה בעצם שלא הייתה שם קודם.

אפרת רייטן: ה-doun side הוא שבאמת יכול להיות שפתאום ייקחו חלק מן הזכויות הסוציאליות האלה וכל פעם מחדש אנחנו פה צריכים להתמודד עם זה.

טלי ארפי: יכול להיות.

טלי ארפי: יכול להיות גם שהממשלה בסוף תחליט על הסדר מסוג אחר, אני לא יודעת.

אפרת רייטן: נכון, נכון.

אפרת רייטן: טוב.

טלי ארפי: לכן חשוב להשאיר לנו את הגמישות.

יוראי להב-הרצנו: טוב, לא שכנעת אותי.

נועה בן שבת: אני רוצה להזכיר שהחוק מתייחס כרגע על עובדים בלבד.

נועה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו לא מדברים על כל הציבור שחייב בבידוד.

נועה בן שבת: זאת אומרת, יש לנו ציבור אנשים שחייבים בבידוד והם לא מקבלים את הזכאות הזאתי.

אפרת רייטן: זה נכון ואנחנו עוד לא דיברנו על העצמאיים, שבעזרת השם גם הם יקבלו.

טלי ארפי: יהיה גם חוק לעצמאיים.

טלי ארפי: אנחנו הפצנו תסקיר חוק ואנחנו נקווה.

אפרת רייטן: חשוב, חשוב להגיד על זה מילה שיש חוק שאמור להגיע אלינו.

אפרת רייטן: את רוצה להגיד על זה משהו טלי?

טלי ארפי: לא, אין לי הרבה מה להרחיב אני לא.

טלי ארפי: כאילו יש לכל אחד פה הזדמנות להסתכל על תסקיר החוק שפורסם, על הערות הציבור לפני שבוע.

טלי ארפי: אנחנו באמת מזמינים כל אחד ואחת להסתכל ולהעיר את הערותיו.

טלי ארפי: אנחנו לוקחים את ההערות האלה מאוד ברצינות ואנחנו נביא את זה לפה.

אפרת רייטן: נכון.

טלי ארפי: אנחנו נקבע בשבועות הקרובים.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אפילו אני תרמתי את חלקי והפצתי את תזכיר החוק אצלינו ברשת.

טובה ווסר: עוד יותר טוב, אני שמחה לשמוע.

טובה ווסר: אנחנו נהיה פה בעוד מספר שבועות ואנחנו נדון בדברים בדיוק כמו שצריך.

אפרת רייטן: תודה רבה לך טובה.

אפרת רייטן: אז אני רוצה להקריא בבקשה את נוסח הצו.

נועה בן שבת: אני רק רוצה להגיד שההארכה כרגע היא רק לחודשיים ואתם חושבים שזה פרק זמן מספיק, בהתחשב בגל הקיים והנוכחי.

אפרת רייטן: אופטימיים.

אפרת רייטן: האומיקרון – הוא יהיה קצר וילך.

משה אבוטבול: אל תדאגי, יבואו שמות חדשים.

משה אבוטבול: ראש הממשלה יכול להמציא לך כל יום שם חדש.

אפרת רייטן: אני חושבת שזה לא ראש הממשלה המציא.

טלי ארפי: בעודי יושבת פה אני מקבלת הודעה מהמורה בכיתה של הבן שלי, שאומרת לי בעצם שכל הכיתה של הבן שלי נכנסת לבידוד.

משה אבוטבול: נו את מבינה?

אפרת רייטן: זה אומר שאת הולכת לקבל כספים מהמדינה על ימי הבידוד, את רק צריכה להחליט אם את עושה את זה עם בן זוגך.

אפרת רייטן: טוב, בסדר גמור.

אפרת רייטן: אז עוד משהו נועה, או שאפשר להקריא?

אפרת רייטן: גל בבקשה.

גל כהן: צו התכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה)(מס' 2), התשפ"ב-2021.

גל כהן: בתוקף סמכותי, לפי סעיף 26/י"ז/ג' לחוק התכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) התש"פ-2020 (להלן החוק) ובאישור וועדת העבודה והרווחה של הכנסת, אני מצווה לאמור: הארכת תקופת הוראת השעה:

אפרת רייטן: תודה רבה גל, אנחנו ניגש להצבעה ומי שבעד נוסח הצו שירים את ידו.

אפרת רייטן: אושר

משה אבוטבול: זה הכל פה אחד, אנחנו אין לנו זכות להצביע.

אפרת רייטן: בוא, זה תלוי בך.

אפרת רייטן: אל תתחיל איתי.

משה אבוטבול: לא בי, יש לי מפלגה.

אפרת רייטן: אז זה תלוי במפלגה.

משה אבוטבול: יש שם משמעת קואליציונית.

אפרת רייטן: אז אתה עם המשמעת שלך ואנחנו עם המשמעת שלנו.

משה אבוטבול: אצלינו לא יגידו על מפלגה "זה מפלגה של מטומטמים" למשל, אצלינו יש כבוד.

אפרת רייטן: אבל גם אנחנו לא אומרים את זה.

אפרת רייטן: אין מתנגדים ונוסח הצו עבר.

משה אבוטבול: לא אתם, מפלגת השלטון.

אפרת רייטן: תודה רבה לכולכם, אני נועלת את הישיבה.