ועדת המשנה לעניין שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 1, 2021-12-28 11:20

יוראי להב-הרצנו: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הדיון הראשון של ועדת המשנה לשיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

יוראי להב-הרצנו: והנושא הראשון יהיה תעסוקה, ויותר נכון ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלויות במקומות העבודה.

יוראי להב-הרצנו: אני אמנם על מעט מאוד שעות שינה, מאחר והיה לנו לילה ארוך מאוד בכנסת, אבל התעקשתי לא לדחות את הדיון היום, ואני רוצה להודות ליו"ר הכנסת שאישר לנו באופן מיוחד לקיים את הדיון הזה בשעה הזו, ואני שמח לפתוח את הדיון הראשון הזה בוועדת המשנה.

יוראי להב-הרצנו: הוועדה הזאת הולכת לעסוק בשורה ארוכה מאוד של נושאים שמרכיבים את החיים שלנו כאן במדינת ישראל, כבני אדם, כאזרחי המדינה.

יוראי להב-הרצנו: ואנחנו התכנסנו פה, בשביל לעבור נושא נושא, ולוודא שהצרכים המיוחדים של אנשים עם מוגבלויות מקבלים מענה, ומאפשרים להם ליטול חלק מלא ובלתי נפרד מהחברה.

יוראי להב-הרצנו: זה נכון עבור החברה הישראלית, וזה בעיקר נכון עבורם כבני אדם, כאנשים שזכאים להתפתח ולצמוח, ולממש את שאיפותיהם וחלומותיהם.

יוראי להב-הרצנו: הוועדה הזו, וחשוב לי להדגיש את זה, כי אני ער לעניין הרב שהיא מייצרת, היא האכסניה בכנסת לארגוני החברה האזרחית, להורים לאנשים עם צרכים מיוחדים.

יוראי להב-הרצנו: שמנו לעצמנו מטרה, וזה חד-חד ערכי לתת לכם ולכן קול, לעשות שימוש בכוח הפרלמנטרי שיש לוועדת המשנה, לטובת קידום המטרות המשותפות שלנו.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להגיד שההחלטה לעסוק כבר בדיון הראשון בנושא של תעסוקה לאנשים עם צרכים מיוחדים היא לא שרירותית.

יוראי להב-הרצנו: התעסוקה מבחינתי היא מרכז החיים.

יוראי להב-הרצנו: היא המקום שבו אדם מתפתח, לומד, מבטא את היכולות שלו.

יוראי להב-הרצנו: המקום שמקנה לאדם תחושת כבוד, סיפוק, ערך ועצמאות.

יוראי להב-הרצנו: שילוב של אנשים עם צרכים מיוחדים בתעסוקה מבטיח בדיוק את זה.

יוראי להב-הרצנו: מאפשר להם לחיות חיים עשירים ומלאי משמעות, חיים שהם לא במתקנים סגורים, הרחק מהעין הציבורית.

יוראי להב-הרצנו: הרחק מאנשים אחרים.

יוראי להב-הרצנו: אלא במקומות בהם מקיימים חיים מלאים כחלק בלתי נפרד מהקהילה ומהחברה הישראלית.

יוראי להב-הרצנו: בהקשר הזה, מכוח התיקון לחוק משנת 2016 מעסיקים ציבוריים מחוייבים לכך שבמקום העבודה יהיה ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות.

יוראי להב-הרצנו: בעוד מספר רגעים אנחנו נקבל מהגורמים השונים תמונת מצב על אחוז הייצוג של אנשים עם מוגבלויות במקומות העבודה, במגזר הממשלתי, הציבורי והפרטי.

יוראי להב-הרצנו: אך יותר מכל הנתונים, תכלית הדיון הזה היא להבין מהם החסמים המרכזיים העומדים בדרך ליישום מלא של חוק שיוויון הזדמנויות בעבודה, שמציב רף של חמישה אחוז של אנשים עם מוגבלויות.

יוראי להב-הרצנו: נכון, בהרבה מאוד מקרים שילוב של אנשים עם מוגבלויות בקהילה מצריך יותר.

יוראי להב-הרצנו: בתכנון, בתקנים, במשאבים היקפיים.

יוראי להב-הרצנו: אבל בעיניי זאת השקעה אפסית לעומת התמורה, שהיא לאפשר לאנשים לממש את החיים שלהם.

יוראי להב-הרצנו: לאפשר להם לחוש משמעותיים ובעלי ערך.

יוראי להב-הרצנו: לאפשר להם להיות חלק מהחברה שלנו.

יוראי להב-הרצנו: מהמרקם שהופך אותנו למי שאנחנו.

יוראי להב-הרצנו: כפרטים וכחברה.

יוראי להב-הרצנו: השילוב הזה לא רק יוצר סביבת עבודה מכילה ומקבלת, אלא גם חברה סובלנית הרבה יותר.

יוראי להב-הרצנו: חברה שאני רוצה לראות את עצמי כחלק בלתי נפרד ממנה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נתחיל בדיון הזה, וראשון הדוברים אולי גם יתקבל פה בברכה, על תחילת כהונתו כראש הנציבות לשיוויון לאנשים עם מוגבלויות.

יוראי להב-הרצנו: דן רשל, נמצא אתנו כרגע בזום.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לאפשר לך לפתוח את הדיון עם דברי פתיחה.

יוראי להב-הרצנו: ואני חושב שכולנו שמחים מאוד שאתה האיש שנבחר לעמוד בראש הנציבות.

יוראי להב-הרצנו: ואני באופן אישי מצפה לעבודה משותפת איתך.

יוראי להב-הרצנו: ואני מאחל לך הצלחה רבה.

דן רשל: תודה רבה יוראי.

דן רשל: כבוד גדול להופיע לפניכם כוועדה.

דן רשל: לפני כל האנשים המכובדים שנמצאים כאן.

דן רשל: וגם תודה רבה על ההקדמה המאוד מאוד תכליתית, מאוד מאוד נכונה, ומדוייקת בנושא החשוב הזה.

דן רשל: איתי כאן גם אורי מהנציבות, שהוא מייצג אותנו פיזית בוועדה.

דן רשל: למרבה הצער נפצר ממנו להיות, אבל לצורך העניין אני כאן אתכם.

יוראי להב-הרצנו: גם אורי בזום.

יוראי להב-הרצנו: אני מעודד את כולם להגיע לזום.

יוראי להב-הרצנו: ככל שיהיו פחות אנשים כך ייכנסו פחות לבידוד.

יוראי להב-הרצנו: הכנסת היא לא מקום בטוח בנושא הזה.

דן רשל: אני מניח את שתי ידיי על הדבר הזה.

דן רשל: אנחנו בנסיבות מאוד לא שגרתיות.

דן רשל: וכמה שאפשר לייצר את הקשרים האלה בדרכים שהן פחות מסוכנות, אז אני בהחלט בעד.

דן רשל: לעצם העניין, אני אתחיל אמירה, שמישהו שאני מאוד מכבד ומעריך אמר לי פעם.

דן רשל: הטענה שיש קושי להעסיק אנשים עם מוגבלות, כי המוגבלות יוצרת קושי בהעסקתם, היא טענה כל כך אבסורדית.

דן רשל: אבל מעבר לזה, האם אנשים ללא מוגבלות אותם קל להעסיק?

דן רשל: זה קל להעסיק אנשים?

דן רשל: זה לא קל להעסיק אנשים.

דן רשל: בכלל.

דן רשל: אז זה נכון שגם אנשים עם מוגבלות לא קל להעסיק, אבל באמת, במרבית המקרים, לא פחות ולא יותר מאשר העסקת אנשים בכלל.

דן רשל: אחרי שאמרנו את זה, המגזר הציבורי, שכולל מבחינתנו, בהגדרה מאוד פשוטה, אבל אפשר גם להסתבך איתה, זה כל גורם שמבוקר על ידי מבקר המדינה.

דן רשל: וזה אומר גם משרדי ממשלה, העסקה במשרדי ממשלה, גם העסקה ברשויות מקומיות, וגם חברות ממשלתיות.

דן רשל: שהחלק האחרון הוא כמובן עשרות אלפי עובדים.

דן רשל: ולגבי החברות הממשלתיות באמת, החלק האחרון הזה, יש ביניהן, אני אפילו שמח להגיד שרובן, שמקבלות על עצמן את ה"נטל" הזה, נטל במרכאות כפולות ומכופלות.

דן רשל: זה לא נטל, כמו שאמרנו זו זכות, וזו חובה, וזה משהו שהכי רחוק מנטל.

דן רשל: אבל יש כאלה שמקבלות את החובה הזאת עליהן, כמו למשל באמת חברת החשמל, וסתם בתור דוגמא חברת נצח, של הרכבת הקלה בתל אביב, שלי היה הכבוד להיות דירקטור בה, ויש עוד הרבה מאוד חברות ממשלתיות שעושות את זה, מקבלות את זה בחפץ לב ופועלות למען זה.

דן רשל: אבל גם יש חברות ממשלתיות שמשום מה רואות את עצמן משוחררות מהחובה הזאת.

דן רשל: ואני גם אגיד ספציפית, למשל נמלים.

דן רשל: נמלים למרות שהם חברות ממשלתיות, לכל דבר ועניין, לא רוצים לקבל על עצמם, ואומרים שהם פטורים מזה.

דן רשל: צריך לפעול בנושא הזה, כי זה עוד פוטנציאל להרבה הרבה מקומות עבודה, ואסור לשחרר את זה.

דן רשל: זה דבר אחד.

דן רשל: דבר שני, כולנו חיים באותו מקום, אנחנו יודעים שלפעמים בין הכוונה, גם אם היא כנה ואמיתית, לבין הביצוע בפועל יש פער, כי המציאות היא כזאת שלא כל דבר שרוצים ומתאמצים לעשות אותו באמת אפשר לעשות אותו.

דן רשל: כל עוד פועלים למען זה.

דן רשל: מה שנקרא בנפש חפצה.

דן רשל: אז הדברים קורים.

דן רשל: ואם צריך להגיע לחמישה אחוז, והדרך לשם לוקחת עוד זמן, זה לא נורא.

דן רשל: תמיד יש את היעד, בהקשר הזה מי שעובר את היעד בכלל זה מבורך, אבל כל המהלך של לשאוף לשם, זה מה שאנחנו רוצים לראות.

דן רשל: זה למעשה מה שאנחנו שואפים אליו.

דן רשל: דבר נוסף, חייבת להיות אכיפה.

דן רשל: די מזמן הגענו למסקנה ששיימינג כשלעצמו זה דבר שלא עובד.

דן רשל: ואני כבר לא חושב שיש מי שחולק על זה.

דן רשל: צריך אכיפה בנושא הזה, כולל אם צריך סוגים יצירתיים של סנקציות.

דן רשל: כמובן אין לנו שום כוונה לגרום נזק, לאף גוף, לאף חברה.

דן רשל: אני ככלכלן מאוד מאוד מאמין בחברות שיפעלו למקסם את הביצועים שלהם, את העסקים שלהם.

דן רשל: ואנחנו לא רוצים באמת לפגוע.

דן רשל: אבל כן צריכות להיות סנקציות, על כאלה שניכר שאין להם כוונה לעמוד בזה.

יוראי להב-הרצנו: דן, יכול להיות שאורי יתייחס לזה, אבל אתה לא מוצא שיש לך היום, כנציב, כלים רגולטוריים שמאפשרים לך להטיל סנקציות או עיצומים על גופים שלא עומדים ביעד?

דן רשל: אורי כן יתייחס לזה, אבל יש, אבל לא מספיק, וגם השימוש שמתאפשר לנו בנציבות לעשות בכלים האלה, לדעתי הוא טעון שיפור.

יוראי להב-הרצנו: הבנתי.

יוראי להב-הרצנו: נעבור לנתונים שעל בסיסם נוכל לקיים את הדיון, על איך אפשר לשפר את המצב היום.

דן רשל: רק עוד דבר אחד, יושב ראש הוועדה, שכרגע יש באמת דיונים לגבי הרחבת החוק והחובה, גם למגזר הפרטי.

דן רשל: עכשיו אנחנו בטח לא נרחיב על זה כאן, אבל החשיבות של ההקשר הזה כאן זה שככל שנפעיל את החוק, וניישם אותו במגזר הציבורי, בצורה יותר יעילה, ויותר מקסימלית, ויותר באמת שמתיישבת עם החובה, כך הלגיטימציה, גם ליישם את זה ולהעביר את זה למגזר הפרטי תהיה יותר גבוהה.

דן רשל: וזה כשלעצמו בעיניי מצדיק את כל המאמצים במגזר הציבורי, כדי באמת להיות הכי ישרים וטהורים ונקיים בהקשר הזה, במובן של נאה דורש – נאה מקיים.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה דן רשל, ובהצלחה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה בבקשה להעלות את אורי גז.

יוראי להב-הרצנו: הבמה היא שלך, ואנחנו נשמח לשמוע מה הסטטוס במגזר הציבורי בכל הנוגע לחמישה אחוז עובדים עם מוגבלויות.

אורי גז: בוקר אור, שלום לכולם.

אורי גז: אני אורי גז, אני מנהל תחום קידום תעסוקה בנציבות שיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

אורי גז: ובין היתר מפקח על התחום של ייצוג הולם בגופים ציבוריים, תחת פיקוחנו.

אורי גז: על הנציבות בשתי מלים, הנציבות הוקמה מתוקף חוק שיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ופועלת לקידום ויישום של החוק, קידום שיוויון ומניעת אפליה של אנשים עם מוגבלות, קידום נגישות ועידוד השתלבותם והשתתפותם הפעילה של אנשים עם מוגבלות בחברה.

אורי גז: בנציבות שלוש מחלקות עיקריות: מחלקת נגישות, שעוסקת בעולמות של נגישות, בפיקוח ואכיפה בעיקר.

אורי גז: מחלקת שילוב בקהילה שאני חלק ממנה, שבין היתר מפקחת על ייצוג הולם, והמחלקה המשפטית.

אורי גז: כאמור אנחנו חלק ממשרד המשפטים, יש הרבה פעילות משפטית.

אורי גז: מבחינת תיקון 15 לחוק, אז התיקון מדבר על כך שגופים ציבוריים שמעסיקים מאה עובדים ומעלה מחוייבים בעצם לעמוד ביעד העסקה של לפחות חמישה אחוזים עובדים עם מוגבלות משמעותית.

אורי גז: כשמוגבלות משמעותית, על פי רוב מתייחסת לאנשים עם ארבעים אחוז נכות ומעלה, או עשרים אחוז נכות, וזכאי שיקום תעסוקתי.

אורי גז: מבחינת התהליך, אז ההצלבה של הנתונים מתבצעת בביטוח לאומי.

אורי גז: אנחנו מקבלים את הנתונים מהם.

אורי גז: בעצם אליהם מועברים הנתונים מכל הגופים שמכירים באנשים עם מוגבלות, ואת רשימת הגופים הציבוריים שמעבירים משרד הכלכלה והתעשייה.

אורי גז: הם מצליבים את הנתונים מעבירים אלינו את רמות העמידה ביעד.

אורי גז: אלינו ואל נציבות שירות המדינה.

אורי גז: אנחנו מחוייבים לפרסם את הנתונים תוך ארבע עשר יום.

אורי גז: בדרך כלל הנתונים מתפרסמים בתחילת חודש אוגוסט.

אורי גז: מבחינת רמות העמידה ביעד, אנחנו מדברים על ארבע רמות עמידה.

אורי גז: כאשר עמידה מלאה נחשבת בקרב גופים שמעסיקים לפחות חמישה אחוזים.

אורי גז: רמה בינונית זה בין שלושה וחצי אחוזים לחמישה אחוזים.

אורי גז: רמה נמוכה זה בין שני אחוזים לשלושה וחצי אחוזים.

אורי גז: ורמת אי עמידה זה גופים שמעסיקים פחות משני אחוזים.

אורי גז: לשמחתנו כמעט ואין גופים כאלה, אבל עדיין יש.

אורי גז: בכל מקרה, מעסיק שלא עומד ביעד ברמת עמידה מלאה, למעשה שלושת הרמות התחתונות פה בטבלה, נדרשים להכין תכנית שנתית לקידום העסקת עובדים עם מוגבלות משמעותית, ובזה מתרכז הרבה מהפיקוח שלנו בעצם, על פרסום התכנית, על תיקון אם נדרשו לתיקון.

אורי גז: אנחנו נותנים פידבקים על התכניות, ויישום התכנית.

אורי גז: הכל בהתאם כמובן להוראות החוק.

אורי גז: מבחינת הנתונים, אחוז העמידה ביעד של גופים ציבוריים, כשאנחנו מדברים פה על גופים ציבוריים אנחנו מדברים על גופים שמעסיקים מאה עובדים ומעלה, וזה לא כולל את משרדי הממשלה ויחידות הסמך, שהן תחת פיקוח של נציבות שירות המדינה.

אורי גז: אז אפשר לראות שששים ואחד אחוזים עומדים ברמת עמידה מלאה, עשרים ושישה אחוזים ברמה בינונית, שנים עשר אחוזים ברמה נמוכה, ואחוז אחד, שזה למעשה שני גופים, נמצאים ברמת אי עמידה.

אורי גז: בהקשר של רשויות מקומיות, אני אגיד פה עכשיו כמה פילוחים.

אורי גז: רשויות מקומיות מהוות כשבעים ושניים אחוז מהגופים שאנחנו מפקחים עליהם.

אורי גז: ואם אנחנו רואים פה את הפילוח לפי סוג הרשויות אז אנחנו רואים שבעיריות המצב יותר טוב, לעומת במועצות מקומיות ומועצות אזוריות.

אורי גז: כשבעיריות שבעים ושישה אחוזים עומדים ברמת עמידה מלאה, ובמועצות מקומיות חמישים וחמישה, מועצות אזוריות רק ארבעים ושישה אחוזים.

אורי גז: מבחינת חלוקה למגזרים אפשר לראות שהמגזר הדרוזי והמגזר הכללי הם המגזרים שגבוהים יותר מבחינת אחוז הגופים שעומדים ביעד.

אורי גז: שוב, הנתונים פה מתייחסים לכמות רשויות שונות בכל מגזר, אז צריך לקחת את זה בערבון מוגבל ביחס לגופים שמיוצגים פה בבודדים או בעשרות מועטות.

אורי גז: לצערנו במגזר הבדואי ובמגזר החרדי המצב הרבה פחות טוב.

אורי גז: בחלוקה למחוזות אפשר לראות שבמחוז תל אביב ובמחוז צפון המצב יותר טוב.

אורי גז: במחוז ירושלים ובמחוז יהודה ושומרון לצערנו המצב פחות טוב.

אורי גז: קצת על בעצם סיכום של הפיקוח והאכיפה שלנו, שהתבצעה בין השנים 2020-2021.

אורי גז: שנת פיקוח מבחינתנו מתחילה בתחילת נובמבר.

אורי גז: גופים שלא עומדים ביעד נדרשים להכין תכנית שנתית עד לשלושים ואחד באוקטובר, ובנובמבר אנחנו מתחילים בעצם לאכוף את זה, אל מול גופים שלא פרסמו תכנית עד לתאריך הזה.

אורי גז: בשנה שעברה מאה עשרים ושישה גופים לא עמדו ביעד ונדרשו להכין תכנית שנתית.

אורי גז: אנחנו נדרשנו להוציא שבעים ושניים מכתבי התראה לפני צו לגופים שלא עמדו ביעד, לא הכינו תכנית או לא מינו ממונה בהתאם להוראות החוק.

אורי גז: ונדרשנו גם בהמשך לזה לשלושים ואחד צווים לגופים שלא נענו למכתב ההתראה.

אורי גז: בשנים עברו גם מספר גופים זומנו לחקירה, נשלח אליהם זימון לחקירה, שלא התקיימה בסוף, כי הם בסוף פרסמו תכנית בהתאם להוראות החוק.

אורי גז: השנה, בשנה החולפת, לא נדרשנו לזה.

אורי גז: בעקבות האכיפה מאה אחוז מהגופים מינו ממונה, ומאה אחוז מהגופים הכינו תכנית.

אורי גז: מבחינת פעולות נוספות, שוב הייצוג הולם זו נישה מאוד ספציפית בפעילות של הנציבות בעולמות התעסוקה.

אורי גז: הנציבות גם פועלת לקידום מדיניות שנוגעת לזכויות אנשים עם מוגבלות בתעסוקה.

אורי גז: נותנת ייעוץ מקצועי ומענה משפטי לפניות ציבור.

אורי גז: פועלת למניעת אפליה והגשת כתבי אישום ותובענות אזרחיות בין היתר.

אורי גז: פועלת ליידוע זכויות ומתן כלים, מפגשים והרצאות עם אנשים עם מוגבלות ובני משפחותיהם, ארגונים ומעסיקים, אנשי מקצוע, הפקה של עלוני מידע וחומרים רלוונטיים.

אורי גז: פעילות לזיהוי והסרת חסמים וגיבוש מענים נדרשים, סביב משבר הקורונה גם היתה לא מעט פעילות בעולמות האלה.

אורי גז: ארגון כנסים וימי עיון, הפצה של מידע ושירותים, איסוף נתונים, מידע ועוד.

אורי גז: ושיתופי פעולה.

אורי גז: כל הדברים שמניתי זה באמת ביחד עם שיתופי פעולה עם גורמים רלוונטיים, זה אנשים עם מוגבלות, מעסיקים, בתוך הממשלה, רשויות מקומיות, מגזר פרטי, מגזר שלישי וכו'.

אורי גז: מבחינת הפעולות הנוספות שנדרשות, דן נגע בזה, ואני רוצה להניח פה כמה פעולות בהמשך למה שדן דיבר.

אורי גז: אנחנו חושבים שנכון להרחיב ולהכיל את תיקון 15 לחוק השיוויון גם על חברות ממשלתיות וגופים מבוקרים, שכיום לא נכללים, מה שאומר שאנחנו לא מקבלים את הנתונים, ומן הסתם הנתונים גם לא מתפרסמים לגביהם, לגבי רמת העמידה ביעד שלהם, וגם לא עומדת מולם חובה להכנת תכנית שנתית, זה גם לא תחת פיקוח שלנו.

אורי גז: ההרחבה באמת של ייצוג הולם למגזר הפרטי, ובתוך זה תיקון לחוק עסקאות גופים ציבוריים, בעיקר לסעיף 2.ב.1 שמדבר על ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות, תנאי לעסקה עם גוף ציבורי.

אורי גז: למעשה כשיש ספק או נותן שירות רוצה להתקשר עם גוף ציבורי הוא צריך להראות שהוא פועל לייצוג הולם, ואם יהיה אינדיקציות בנוגע לרמת העמידה ביעד, ניתן יהיה לעגן את זה.

אורי גז: אם הוא לא עומד ביעד או כן עומד ביעד, רק אז ניתן להתקשר מולו.

יוראי להב-הרצנו: אורי תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: כמה שאלות.

יוראי להב-הרצנו: מה החסמים המרכזיים שאתה מזהה בכל אחד מהסוגים של הגופים הציבוריים, שמונע ממנו מלהגיע ליעד של חמישה אחוז?

יוראי להב-הרצנו: כלומר למה בנק ישראל, מוזיאון תל אביב לאומנויות, מפעל הפיס, הרשות לניירות ערך, לא עומדים ביעד ונמצאים בקטגוריה הנמוכה.

יוראי להב-הרצנו: מה החסמים שמונעים מהם להגיע לחמישה אחוז.

אורי גז: אז מבחינת החסמים, ביחס לגופים, אפשר לחלק את זה גם לפי קבוצות שיש עוד גורם שיכול לסייע בפעולות מולם.

אורי גז: וגם פרטנית.

אורי גז: אז כל גוף מתמודד עם מצבים שונים.

אורי גז: זה יכול להיות כאמור חסמים שונים.

אורי גז: זה יכול להיות קשור למיקום הגיאוגרפי.

אורי גז: זה יכול להיות קשור לאופני העיסוק שנמצאים באותו גוף, והפוטנציאל של אנשים עם מוגבלות מתחומי העיסוק האלה להשתלב באותו מקום.

אורי גז: וזה יכול להיות בין היתר פשוט העוגן והמוקד שהנושא הזה תופס בקרב אותו גוף – עד כמה ממונה התעסוקה, לצורך העניין, שאמון על התחום הזה באותו גוף, הוא גורם דומיננטי.

יוראי להב-הרצנו: אורי, אתה מדבר איתי על הטכניקה.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל ברמה כללית, מה מונע מגופים, האם זה תשומת לב, זאת הבעיה, שגופים לא רואים חשיבות מספיק גדולה בלהקדיש משאבים לטובת העניין הזה?

יוראי להב-הרצנו: אין חסמים אחרים?

אורי גז: יש עוד הרבה חסמים.

יוראי להב-הרצנו: בוא ננסה לגעת בהם.

אורי גז: אז יש חסמים כמובן מהצד של המעסיק, שהרבה פעמים עולים, בהקשר שלא מצליחים להגיע למספיק אנשים עם מוגבלות.

אורי גז: אנחנו רואים את זה לפעמים במקרים כשמייעדים משרות מסויימות ולא מצליחים לאייש אותן.

אורי גז: הרבה פעמים זה כן נופל גם על הטכני.

אורי גז: חשוב להניח את זה.

אורי גז: כי עם כל הכבוד לזה שמייעדים משרה, הרבה פעמים לא מפרסמים את זה בפורטל ייעודי, או לא פונים לגופים שיכולים להיות פוטנציאל לגיוס דרכם.

אורי גז: ויש גם חסמים, כמובן בתהליכי הגיוס והקליטה, עד כמה התהליכים מותאמים לאנשים עם מוגבלות, עד כמה הם נגישים לאנשים עם מוגבלות, עד כמה המקום עצמו נגיש, סביבת העבודה נגישה.

אורי גז: וכן בכל הבסיס של הדברים האלה נמצאת הנכונות של הגופים, והרצון שלהם לפעול לטובת העניין.

אורי גז: ויש גם חסמים מצד העובדים עצמם.

אורי גז: אני יכול להגיד לדוגמא על משרדי ממשלה, אבל לא רק.

אורי גז: הרבה פעמים המחשבה שאני לא יכול לעבוד במקום כזה, כי אני לא אצליח להתקבל, כי יש מועמדים שיותר טובים ממני, כי ניסיתי בעבר, לפני הרבה שנים, ונתקלתי בחומות שלא אפשרו לי לעבור משוכות ראשוניות בתהליך, וכו'.

יוראי להב-הרצנו: אתה מזהה שמרבית הבעיות בהגעה לאיוש המשרות הללו מגיע מהמקום שבו יש משרות מיועדות לאנשים עם צרכים מיוחדים, או מהמקום הזה שהמעסיק לא יודע מי עומד מולו, ומה הלקות שיש לאותו בנאדם?

יוראי להב-הרצנו: אני באמת מנסה להבין איך אנחנו יכולים לסייע בהקשר הזה.

יוראי להב-הרצנו: כי הנתונים, אמנם במגזר הציבורי הם סבירים, אבל אני לא מוצא סיבה הגיונית למה אין עמידה מלאה.

יוראי להב-הרצנו: בחמישה אחוז.

אורי גז: אתה קצת מבקש ממני להיות פה סניגור של הגופים, זו עמדה מעניינת בהקשר הזה בתור הגוף שמפקח ואוכף.

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש בתוך הגוף שמפקח והרגולטור להצביע לי על החסמים,

אורי גז: אני אגיד מה אני מזהה מתוך התכניות השנתיות לדוגמא, וזה תהליך שאנחנו מתנהלים מולו בשוטף.

אורי גז: לצורך העניין בתכניות השנתיות אנחנו רואים הרבה פעמים שגופים מתחייבים לייעד משרות, אפילו כמה שנים ברצף.

אורי גז: ולמעשה לא מייעדים אותן בפועל.

אורי גז: או מייעדים את המשרות, ולא מצליחים לאייש, וכשאנחנו מבררים למה לא הצלחתם לאייש, אז אנחנו מבינים שפשוט פרסמו משרה ייעודית, ולא נעשו פעולות מעבר.

אורי גז: לא פנו לגופים מסייעים לאיתור וגיוס מועמדים פוטנציאליים, ולא נעשו הרבה פעולות מעבר לזה להכשרה של הקרקע לגיוס אנשים עם מוגבלות.

יוראי להב-הרצנו: ואיפה אתם נכנסים לתמונה, בהקשר הזה?

יוראי להב-הרצנו: האם אתם מחברים בין אותם ארגונים?

אורי גז: אני יכול לתת פה משהו שהוא מאוד פרקטי, שאנחנו עושים אותו כל הזמן.

אורי גז: בכל מייל פיקוח שאני מתנהל מול הגופים, אנחנו מפנים לגופים שמסייעים, גם מעסיק להיות מעסיק שיותר פתוח ונכון לשלב, גם ברמה של פעולות קונקרטיות.

אורי גז: בהקשר הזה תעסוקה שווה, שזו זרוע ביצועית של המטה לשילוב, שמסייעים למעסיקים, מדריכים ממוני תעסוקה וכו'.

אורי גז: וגם לגופים שיכולים להוות פוטנציאל לאיתור וגיוס מועמדים דרכם.

אורי גז: בהקשר הזה לצורך העניין אגפי שיקום של ביטוח לאומי, ומשרד הבטחון.

יוראי להב-הרצנו: אני כן רוצה לשאול אותך, אורי, איזה כלים יש לך על מנת להעניש גופים שלא עומדים ביעדים?

אורי גז: אז אני יכול לציין, התהליך היום הוא מאוד מסורבל, מבחינת תהליך האכיפה.

אורי גז: הוא מתחיל בצורה של מכתב יידוע, שאנחנו שולחים לכל הגופים שלא עומדים ביעד.

אורי גז: לאחר מכן, אם הם לא פרסמו תכנית אנחנו שולחים מכתב התראה.

אורי גז: אם זמן מסויים זה צו, שיגיע לזימון לחקירה.

אורי גז: ורק אם וכאשר הם לא נעתרו להכנת תכנית שנתית, שלמעשה לא דורשת מהם יותר מידיי תשומות, אז זה יגיע לחקירה.

אורי גז: אף פעם לא הגענו לחקירה.

אורי גז: מהבנה פה שהתהליך מסורבל אנחנו יכולים להבין שהרבה פעמים הוא לוקח זמן, ופחות אפקטיבי.

אורי גז: ולכן מדובר, יש עכשיו ממש תהליך חקיקה, של מעבר לעיצומים כספיים.

אורי גז: ברגע שהסנקציות בהקשר זה יהיו יותר נוכחות, אז גם בעצם האכיפה תהיה משמעותית, והפרסום של התכניות יהיה בשלב הרבה יותר רלוונטי לפעילות.

אורי גז: ואנחנו מאוד מקווים גם שנתכנס לשלבים של תכניות העבודה.

אורי גז: למעשה היום יכול להיות מצב שגופים מפתחים תכנית שנתית רק בחודש מרץ או אפריל, אחרי שהם קיבלו מאתנו מכתב התראה וצו, והתכנית אמורה להתייחס למה הם הולכים לעשות בשנה הנוכחית.

יוראי להב-הרצנו: כלומר המצב הנוכחי הוא שהסנקציה הכי כבדה שאתה יכול להשית על גופים שלא עומדים בהוראות החוק זה מכתב שהנפקות שלו היא "נו-נו-נו".

אורי גז: לא בדיוק.

אורי גז: יש סמכויות שהן מעבר.

אורי גז: פשוט ההגעה לשם היא מאוד מסורבלת.

אורי גז: לצורך העניין אנחנו יכולים לזמן אותם לחקירה, וגם לחקור אותם.

יוראי להב-הרצנו: אבל אתה כרגע אמרת שלא נפתחה חקירה אחת.

אורי גז: נכון, כי בסוף מה שהם נדרשים לעשות זה לפרסם תכנית שנתית, זה מבחינתם להתכנס, לכנס את הגורמים הרלוונטיים לכמה שעות, לשבת ולבנות תכנית שנתית.

אורי גז: וכשזה מגיע לשלבי האכיפה המתקדמים אז הם פשוט עושים את זה.

אורי גז: העניין הוא שהדרך עד לשם היא דרך מסורבלת.

יוראי להב-הרצנו: הדברים ברורים.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה לך אורי.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה בבקשה לתת עכשיו לנציבות שירות המדינה, לאיאת רחאל, מנהלת האגף לגיוון תעסוקתי, להציג את הנתונים במגזר הממשלתי.

יוראי להב-הרצנו: אני אשמח לשמוע מה הסטטוס במגזר הממשלתי בבקשה.

גיא שמחי: רק שאלה קטנה, חשוב מאוד להבין את הפער שהיה בין חקיקה להיום.

גיא שמחי: מה ההבדל, רק אם אפשר שתהיה התייחסות פה, מה היה ההבדל בין 2015 להיום, אם יש נתון כזה, להבין מה היה בשנים האחרונות, ואז אפשר יהיה לקבל פרספקטיבה.

יוראי להב-הרצנו: בסדר גמור.

יוראי להב-הרצנו: נחזור לשאלה שלך מאוחר יותר.

יוראי להב-הרצנו: אני מאוד רוצה להתקדם ולשמוע מה קורה במגזר הממשלתי.

יוראי להב-הרצנו: בבקשה איאת.

איאת רחאל: שלום לכולם, אני מאוד שמחה על הדיון החשוב הזה כאן, לכבודו התכנסנו.

איאת רחאל: אני אציג ביחס לנתונים של נציבות שירות המדינה, והאגף לגיוון תעסוקתי.

איאת רחאל: אני בעצם אגיד, האגף לגיוון תעסוקתי הוקם לפני יותר מארבע שנים, בשנה הבאה נציין חמש שנים להקמת האגף.

איאת רחאל: ובעצם האגף לגיוון תעסוקתי בתפקיד שלו אמון על כל הנושא של ייצוג האוכלוסיות הזכאיות לייצוג הולם, מכוח חוק שירות המדינה מינויים.

איאת רחאל: מדובר בחמש אוכלוסיות, יחד לרבות אנשים עם מוגבלות.

איאת רחאל: וביחס לתפקידים של האגף, זה קודם כל בנושא של גיבוש מדיניות, נהלים, ורגולציה ומעקב מול יחידות שירות המדינה, כחלק מהתפקידים המרכזיים של האגף לגיוון תעסוקתי.

איאת רחאל: התפקיד השני, ובעצם הציר השני של הפעולות של האגף מתמקד בהנחייה וליווי מול יחידות שירות המדינה, למעלה מתשעים יחידות בתוך שירות המדינה.

איאת רחאל: וזה בעצם מתבצע על ידי מינוי ממוני גיוון תעסוקתי, וגם על ידי הנחייה וליווי מול יחידות ההון האנושי בשירות המדינה.

איאת רחאל: ולספק ולתת את הידע והכלים ביחס לתעסוקת האוכלוסיות מרקע מגוון, בדגש על תעסוקת אנשים עם מוגבלות.

איאת רחאל: ביחס להנחייה וליווי, זה קורה גם בשיתוף פעולה עם ממשקים רבים.

איאת רחאל: אני אציג את הנתונים ביחס לשנים האחרונות.

איאת רחאל: וגם ביחס למיקוד, איפה לנתונים של שנת 2020, מתוך דו"ח הגיוון והייצוג שאנחנו מפרסמים בכל שנה.

איאת רחאל: היום שירות המדינה עומד בשלוש נקודה שבע אחוז, כאשר היעד הממשלתי הוא חמישה אחוז.

איאת רחאל: היתה ירידה בשנים האחרונות ביחס לייצוג אנשים עם מוגבלות.

איאת רחאל: ובשנתיים האחרונות, ובשנים האחרונות, גם עם ההקמה של האגף, המיקוד שלנו הוא לצמצם את הירידה הזאת.

איאת רחאל: אנחנו רואים שבשנת 2019, ושנת 2020 הירידה הזאת התמתנה.

יוראי להב-הרצנו: כמה מהיחידות במגזר הממשלתי עומדות ביעד באופן מלא?

איאת רחאל: יותר מחמש עשרה יחידות עומדות, מתוך משרדי הממשלה,

יוראי להב-הרצנו: מה זה אומר מבחינת אחוזים?

איאת רחאל: מבחינת אחוזים עומדות ביעד הזה של חמישה אחוז כעשרים אחוז מיחידות שירות המדינה.

איאת רחאל: יש יחידות, אני אגיד לך גם מבחינה מספרית, אני אשלח את זה גם מבחינה מספרית, ביחס ליחידות שנמצאות בעמידה בינונית, וכמו שאורי הציג קודם, ביחס לרמות עמידה, גם ביחס לעמידה נמוכה וביחס לאי עמידה.

איאת רחאל: אנחנו מסתכלים על הנתונים האלה מבחינת, הבחינה שלהם, גם מתוך צנעת הפרט, אותם נתונים ביחס לאנשים עם מוגבלות בתוך שירות המדינה, זה מתבצע על ידי הממשק מול הביטוח הלאומי.

איאת רחאל: אנחנו לא יכולים לפרסם על הנתון ביחס לכל משרד, אלא רק לפי אמות המידה.

איאת רחאל: ובעצם זה רק ביחידות שהן מעל מאה עובדים.

איאת רחאל: היחידות האלה אנחנו יודעים על רמות העמידה ביחס אליהן.

יוראי להב-הרצנו: היעד של חמישה אחוז הוא גם ליחידות של פחות ממאה עובדים, לא?

איאת רחאל: כן.

איאת רחאל: לכל יחידות שירות המדינה היעד הזה.

יוראי להב-הרצנו: אז אני רוצה שנתעכב על הנתון הזה.

יוראי להב-הרצנו: את אומרת שעשרים, פחות מעשרים אחוז מהיחידות עומדות באופן מלא.

יוראי להב-הרצנו: מהיחידות הממשלתיות, לא הציבוריות.

יוראי להב-הרצנו: כמה עומדות ברמה נמוכה, או אפסית?

יוראי להב-הרצנו: מבחינת אחוזים, מהיחידות?

יוראי להב-הרצנו: אני אגיד לך למה, כי כשאת מציגה שהנתון הוא שלוש נקודה שבע ברמה המערכתית זה קצת מבלבל.

יוראי להב-הרצנו: אם אנחנו עומדים על פחות מעשרים אחוז מהיחידות שעומדות באופן מלא, המצב הוא מעורר דאגה.

יוראי להב-הרצנו: ותיכף ניגע לסיבות שבעיניי זה המקום לדון בהן, למה את חושבת שהמצב הוא כזה.

יוראי להב-הרצנו: אבל קודם כל נדבר על הנתונים.

יוראי להב-הרצנו: תשע עשרה מהיחידות עומדות באופן מלא.

יוראי להב-הרצנו: כמה עומדות ברמה נמוכה או אפסית?

איאת רחאל: בחלוקה הזאת שאנחנו עושים ביחס למערכת הבריאות ומערכת משרדי הממשלה, כחמישים ושבעה אחוז מתוך הייצוג הזה, הנתון הזה נמצא במערכת הבריאות, וכארבעים ושלושה אחוז במשרדי הממשלה.

איאת רחאל: זאת אומרת שיש יותר עמידה במערכת הבריאות, וזה אומר בתי חולים ממשלתיים.

יוראי להב-הרצנו: יישר כוח.

יוראי להב-הרצנו: אבל אני שוב רוצה להתעכב דווקא על המקומות הפחות טובים.

איאת רחאל: אני אגיד, אני אחלק את זה למרכזים רפואיים לעומת משרדי ממשלה.

איאת רחאל: ביחס למרכזים רפואיים יש כעשרים ושמונה בסך הכל.

איאת רחאל: באי עמידה יש גוף אחד שנמצא באי עמידה, שזה שני אחוז ומטה.

איאת רחאל: זה ביחס לנתוני 2020.

איאת רחאל: כארבע עשרה יחידות הן ברמה נמוכה.

יוראי להב-הרצנו: מה זה אומר?

איאת רחאל: ברמה נמוכה זה אומר בין שניים לשלושה וחצי אחוזים.

יוראי להב-הרצנו: ארבע עשרה יחידות מתוך כמה?

איאת רחאל: מתוך העשרים ושלוש, שזה בעצם אומר ששים ואחד אחוז.

יוראי להב-הרצנו: את מדברת כרגע רק על המרכזים הרפואיים?

איאת רחאל: כן.

יוראי להב-הרצנו: יש לך את הנתונים לגבי כל המגזר הממשלתי?

איאת רחאל: את זה אני אשלח עוד פעם בתום הוועדה.

יוראי להב-הרצנו: הנתונים שיש לי, ורציתי שתגידי אותם אולי לפני שאני אומר אותם, הם שתשעה עשר אחוז מהיחידות עומדות באופן מלא, ושלושים ושישה אחוז עומדות ביעד ברמה נמוכה או אפסית.

יוראי להב-הרצנו: ב-2018.

יוראי להב-הרצנו: ואני רוצה לשאול אותך, איאת, למה, למה רק תשע עשרה אחוז מהיחידות במגזר הממשלתי עומדות ביעד.

יוראי להב-הרצנו: אם זה חוק שהממשלה מבקשת עכשיו להרחיב, על המגזר הפרטי, מדוע היא עצמה לא עומדת ביעד.

יוראי להב-הרצנו: מה החסמים שקיימים, מה הסיבות.

איאת רחאל: אני אתייחס גם לחסמים, וגם לפעולות מול יחידות שירות המדינה.

איאת רחאל: בעצם העיסוק בנושא הזה של קידום הייצוג ההולם וקידום העסקת אנשים עם מוגבלות התחיל בהרבה שנים לפני, אבל מבחינת כלים זה התחיל מההקמה של האגף, ומינוי ממוני גיוון תעסוקתי, שבעצם זה התפקיד שלהם.

איאת רחאל: קידום התעסוקה, גם מבחינת גיוס, גם מבחינת הנכחת השיח והמודעות לנושא הזה בתוך יחידות שירות המדינה.

איאת רחאל: זה חלק מהתפקיד של ממונה גיוון תעסוקתי, וזה משהו שאנחנו עכשיו רואים את זה במגמה גם של עלייה, גם מבחינת הפעולות.

איאת רחאל: יש כמה חסמים מול יחידות שירות המדינה.

איאת רחאל: למשל בכל הנושא של איתור מועמדים חדשים, ביחס לאנשים עם מוגבלות, יש מספר נמוך של מועמדים שמגישים לשירות המדינה, ביחס לכל המשרות, וגם למשרות ייעודיות.

איאת רחאל: אנחנו מודעים לפער הזה, והנתונים האלה ביחס למספר היחידות שלא עומדות ביעד זה מטריד אותנו, וזה דגש שגם נציב שירות המדינה הציב כמיקוד אסטרטגי ביחס לפעולות שאנחנו מקדמים.

יוראי להב-הרצנו: מה זה אומר?

יוראי להב-הרצנו: שזה מטריד אתכם, מה זה אומר שזה יעד אסטרטגי, איך אתם מטפלים בבעיות האלה, מה אתם עושים.

איאת רחאל: אני אגיד איך המיקוד האסטרטגי בא לידי ביטוי.

איאת רחאל: אז קודם כל מינוי ממונה גיוון תעסוקתי.

איאת רחאל: היום הגענו ליותר משמונים ממוני גיוון תעסוקתי.

איאת רחאל: בהתחלה התחלנו עם עשרים ממוני גיוון תעסוקתי.

איאת רחאל: בהתחלה התחלנו עם עשרים ממוני גיוון תעסוקתי, חמישים, והיום בשנת 2021 אנחנו עם יותר משמונים ממוני גיוון תעסוקתי, שמונו בשנה האחרונה למעלה מעשרה חדשים.

יוראי להב-הרצנו: מה אותם ממונים עושים?

איאת רחאל: ממונה גיוון תעסוקתי זה בעצם הפונקציה שאחראית, שהיא בעצם מומחית לקידום נושא הגיוון התעסוקתי, כמו שהאגף לגיוון תעסוקתי מסתכל על זה באופן רוחבי, על כל יחידות שירות המדינה, בכל משרד ומשרד, מינינו ממונה גיוון תעסוקתי, ובשנה שעברה, בשנת 2020 גם הסדרנו את המעמד שלהם בתקנון שירות המדינה, במטרה שכל משרד ומשרד ימנה ממונה גיוון תעסוקתי, גם למשרדים שלא מינו והתעכבו במינוי ממונה גיוון תעסוקתי שלחנו אליהם מכתבים עם דרישה למנות ממונה גיוון תעסוקתי.

איאת רחאל: ובתפקיד שלהם הם אחראים על גם בחינת תמונת המצב, ביחס לאנשים עם מוגבלות וביחס לכלל האוכלוסיות, למפות את הנתונים האלה, להצביע על הפערים, להצביע על החסמים, ולפעול.

איאת רחאל: איך הם פועלים, הם נדרשים להגיש לנו תכנית עבודה, היום אנחנו בשבוע הבא, בשלושים לדצמבר, עד השלושים לדצמבר הם נדרשים להגיש לנו את התכנית הזו, שהיא בשונה לתכנית הכללית של המשרד ביחס להון אנושי.

איאת רחאל: יש תכנית ייחודית לנושא הזה של גיוון תעסוקתי, ואנחנו שלחנו גם מכתבים לאותן יחידות שלא עומדות ביעד לאנשים עם מוגבלות, שזה גם משהו שכתוב בחוזר של הגשת תכנית העבודה, שאותן יחידות שלא עומדות, הן נדרשות ומחוייבות להתמקד באנשים עם מוגבלות.

איאת רחאל: המיקוד צריך לבוא לידי ביטוי גם בייעוד משרות, זה משהו שגם שלחנו להם לגבי זה מכתבים, שהם צריכים להתמקד באנשים עם מוגבלות, שזה אומר גם לייעד משרות, גם לבצע איתור אקטיבי, יזום, ביחס לגיוס מועמדים חדשים, וגם לבחון את העסקתם בתוך אותן יחידות.

איאת רחאל: בנוסף לתכניות עבודה, וגם תוך תכנון מול ביצוע, הם נדרשים לדווח מתוך הפעולות שהם פירטו לנו בתכניות העבודה, מה מתוכן מבוצע.

יוראי להב-הרצנו: מה הכלים שלך, כרגולטור, כנציבות שירות המדינה, לעשות על גופים ממשלתיים שלא עומדים ביעד?

יוראי להב-הרצנו: יש לך יכולת להטיל סנקציות, עיצומים כספיים?

יוראי להב-הרצנו: מה את יכולה לעשות מול שמונים ואחד אחוז מהגופים שלא עומדים ביעד, שמפרים את החוק?

איאת רחאל: אז ביחס לסנקציות שגם מעוגנות בחוק שירות המדינה מנויים, מבחינת התפיסה ומבחינת הכלים שעומדים לרשותנו, עם ההקמה של האגף, אנחנו מודעים לזה שחלק מהכלים לא היו נמצאים בידי משרדי הממשלה וגם לא היו כלים אפקטיביים כדי לקדם את ההעסקה הזאת.

איאת רחאל: היום אנחנו בדגש על מתן כלים, על ידי גם מינוי ממוני גיוון תעסוקתי.

יוראי להב-הרצנו: זה לא מה ששאלתי גבירתי.

יוראי להב-הרצנו: אני שאלתי שאלה מאוד ברורה.

יוראי להב-הרצנו: תעני עליה בבקשה.

איאת רחאל: אני מבינה, ואני מגיעה לתשובה הזאת.

איאת רחאל: אז זה בדיוק לתת את הכלים על מנת לעמוד ביעד הזה.

איאת רחאל: אנחנו מבינים שחלק מהפער ואי העמידה זה גם בגלל כלים שלא היו מצויים במשרדים, וגם להדגיש את זה.

איאת רחאל: אז יש סנקציות שנמצאות מעוגנות בחוק, כמו הקפאת תקינה, כמו דרישה לייעד משרות כחלק מסנקציה.

איאת רחאל: אנחנו כן מבקשים לייעד משרות כחלק מסנקציה.

יוראי להב-הרצנו: לא הבנתי, אך זה סנקציה?

איאת רחאל: מבחינת תקינה, זה לא מה שקורה.

יוראי להב-הרצנו: למה זה לא קורה?

איאת רחאל: אנחנו היינו בשנתיים האחרונות, בשנתיים של גם קורונה וגם מספר מאוד מצומצם של משרות,

יוראי להב-הרצנו: מה הקשר לקורונה?

איאת רחאל: אנחנו בוחנים את הכלי הזה.

איאת רחאל: הוא עדיין לא מיושם.

יוראי להב-הרצנו: איאת, אני מוכרח לעצור אותך, כי אני פשוט לא מצליח להבין את הגישה.

יוראי להב-הרצנו: זרקת את המילה קורונה, כאילו זאת מילת קסם שאמורה לרפא את כל תחלואי העולם.

יוראי להב-הרצנו: אין קשר לקורונה.

יוראי להב-הרצנו: את ציינת סנקציה אחת שיש ברשותך, שזו הפקעת תקנים.

יוראי להב-הרצנו: כמה תקנים הופקעו עד עכשיו, למול שמונים ואחד אחוזים מן הגופים הממשלתיים שלא עומדים ביעד שלהם?

איאת רחאל: אז אנחנו בוחנים את השימוש בסנקציה הזאת,

יוראי להב-הרצנו: אבל לא שאלתי אם את בוחנת.

יוראי להב-הרצנו: שאלתי נתון עובדתי.

יוראי להב-הרצנו: כמה תקנים הופקעו?

איאת רחאל: הופקעו תקנים בעבר.

איאת רחאל: אני יודעת שבשנים האחרונות מההקמה של האגף לא הופקעו תקנים.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה לך.

איאת רחאל: אז אני אגיד שכן יש שימוש, נציב שירות המדינה משמש את יחידות שירות המדינה, גם בתכניות העבודה, לבקש מכל מנכ"ל ומכל משרד לדווח על תמונת המצב בדגש על אנשים עם מוגבלות, וגם לדווח מה הפעולות שמתכננים לעשות בשנה הבאה כדי לצמצם את הפער הזה.

איאת רחאל: זה משהו שנעשה, גם בנציבות המדינה וגם בהצגת תכניות העבודה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה לך.

יוראי להב-הרצנו: אני רק אגיד לך, הפעולות שאת מציינת של דיווח הן בעיניי נכונות למצב שבו אנחנו נמצאים בחמישים אחוז עמידה ביעד, שישים אחוז עמידה ביעד.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו עומדים כאן על פחות מעשרים אחוז עמידה ביעד, של גופים ממשלתיים.

יוראי להב-הרצנו: ציין פה נציג הנציבות לשיוויון אנשים עם מוגבלויות שכרגע מתחילים לעבוד על חקיקה של עיצומים כלכליים על גופים ציבוריים ופרטיים שלא עומדים ביעדים.

יוראי להב-הרצנו: ואני אומר, לפני שאנחנו הולכים לשוק הפרטי ולשוק הציבורי ראוי שגופי המדינה, הממשלה, יעמדו בהתחייבויות האלה.

יוראי להב-הרצנו: וכשאני שואל מה עושים על מנת לוודא שהגופים הממשלתיים עומדים, אז התשובה היא דיווח.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שאנחנו לא נמצאים במקום הזה.

יוראי להב-הרצנו: זו באמת תעודת עניות גדולה שאנחנו ב-2022 בעוד מספר ימים, ושמונים ואחד אחוז מגופי הממשלה לא עומדים ביעד.

יוראי להב-הרצנו: וזה כשאנחנו לא מחלים בכלל את החובה הזאת על החברות הממשלתיות ועל גופים נוספים.

יוראי להב-הרצנו: אז אני חושב שאנחנו לא נמצאים באותו מקום, מבחינה תפיסתית, ואני קורא, ואני אקרא לזה בסיכום, לאמץ גישה הרבה יותר פרואקטיבית, ואגרסיבית אולי, מילה קשה, אבל אגרסיבית, על מנת לוודא שהממשלה מיישמת את החוקים של הכנסת, בראש ובראשונה על ידי הממשלה עצמה.

יוראי להב-הרצנו: גיא שמחי, אני שמח מאוד שהגעת.

יוראי להב-הרצנו: פיזית, למרות שבפעם הבאה, אמנם אני שמח לראות את זיו פניך, וגם את הכלב שלך החמוד, אבל אני קורא לכם, נצלו את האפשרות לעלות בזום.

יוראי להב-הרצנו: זה הרבה יותר בטוח.

יוראי להב-הרצנו: גיא, הבמה שלך.

יוראי להב-הרצנו: אני כן אשמח לשמוע מה קורה במגזר הפרטי, והתייחסויות שלך למה ששמענו עכשיו גם על ידי נציגת שירות המדינה, וגם על ידי הנציבות לשיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

גיא שמחי: קודם כל אני חייב לציין שיש לנו מגמה שמסתמנת ולכן היה חשוב לי לשמוע את הנתון מהנציבות, לגבי תחילת החוק להיום.

גיא שמחי: זה חשוב לדעת איפה אנחנו עומדים, ולאן הגענו מאז ועד היום.

גיא שמחי: את זה לא שמעתי, אבל אשמח לקבל את הנתון הזה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נאפשר לדן רשל להתייחס לדברים שלך.

גיא שמחי: פשוט נתון מספרי, מה היה בתחילת החקיקה, ומה קורה היום.

גיא שמחי: שתי הערות לגבי הדוברים הקודמים.

גיא שמחי: האחד, נתחיל בשירות המדינה, עם איאת.

גיא שמחי: העבודה שעושים בשירות המדינה בנושא הזה, אני יודע שיש שם באמת התכווננות מאוד חזקה, ברמת ההצהרה, ומינוי האנשים, שזה כבר חשוב.

גיא שמחי: יש עוד הרבה עבודה לעשות.

גיא שמחי: יש נתון אחד שאני חייב לומר אותו כאן.

גיא שמחי: אני גיליתי אותו ממש לא מזמן.

גיא שמחי: יש מאתיים אנשים עם מוגבלות לפחות שאני מכיר.

גיא שמחי: אני חושב שאולי יש יותר.

גיא שמחי: שמועסקים בשירות המדינה, על ידי חברה קבלנית.

גיא שמחי: הם עובדים כתף אל כתף עם עובדים במשרדם, ומקבלים את השכר מאותה חברה, שמקבלת את הכסף מחשכ"ל, ממשרד האוצר, מעבירה אותו אל החברה.

גיא שמחי: יש מכרז חשכ"ל, שהכסף מועבר אל החברה דרך המדינה, והכסף עובר אל האדם דרך אותה חברת השמה, חברת כוח אדם שהיא בעצם מספקת את השירות הזה בעבור המדינה.

גיא שמחי: אותם מאתיים עובדים, באופן עקרוני למגזר הציבורי הפרטי הם לא נכללים, אין שום התייחסות בחקיקה לנושא הזה לגבי משרדי הממשלה.

גיא שמחי: לדעתי, לפי מה שהבנתי גם מהנציבות שהם לא נכללים בתוך הספירה הזאת.

גיא שמחי: ואם הם יכללו, זאת אומרת יהפכו להיות עובדי מדינה, כמו שהם צריכים להיות כי הם עובדים כתף אל כתף, אז אותם עובדים יעלו להם את המכסות האלה ברגע.

גיא שמחי: אם אנחנו מדברים על החסם, איאת לא דיברה על זה, תהליכי קליטה.

גיא שמחי: שהרבה אנשים מדברים על חוויה קשה בתוך תהליכי הקליטה לשירות המדינה.

גיא שמחי: אז יש כבר מאתיים עובדים שעובדים שם בתוך המדינה, אבל לא נכללים לייצוג ההולם, וחבל.

גיא שמחי: אז זה כאילו נשמע אופטימי, כשאני אומר יש עוד מאתיים עובדים.

גיא שמחי: אבל כרגע, מבחינתי, כגוף שמייצג את העובדים, אז זה נושא שיכול להגביר את זה.

גיא שמחי: אני רוצה פה לשים על השולחן שלהסתדרות יש הסכם קיבוצי מול אחד מהגופים האלה, ולי נודע את זה לאחרונה במכרז הזה.

גיא שמחי: ואנחנו נעשה כל מה שאנחנו אמורים לעשות כדי שאותם עובדים יהפכו להיות עובדים כמו כל עובד אחר.

גיא שמחי: וגם ייכללו בתוך הייצוג ההולם, ויעלו את האחוזים.

גיא שמחי: אז זה חשוב היה לי לומר.

גיא שמחי: לגבי הנושא של האכיפה, דן דיבר קודם על נושא, על עיצומים כספיים.

גיא שמחי: תקשיבו חבר'ה, אני מדבר כרגע על המגזר הפרטי.

גיא שמחי: הממשלה חייבת להוביל פה, אתה צודק יוראי.

גיא שמחי: הממשלה חייבת להוביל פה את האג'נדה.

גיא שמחי: היא חייבת להוביל בנתונים, חייבת להוביל ברמה המקצועית, בכל הרמות, קדימה.

גיא שמחי: גם את המגזר הציבורי, וגם את הפרטי.

גיא שמחי: במגזר הפרטי, אין לנו כרגע כלי שמודד מהו היישום של הייצוג ההולם.

גיא שמחי: אנחנו כרגע מנסים לתקן, כבר כמה שנים האמת, יש לנו הצעת חוק, שבה תיקון 15 בא לתקן את הנושא הזה, ולייצר כלי מדידה.

גיא שמחי: זה נורא נורא פשוט.

גיא שמחי: פשוט כלי מדידה, זהו, אין לזה שום עלות כספית.

גיא שמחי: שום דבר.

גיא שמחי: ארבע שנים לא מצליחים.

גיא שמחי: ממשלה קמה, נופלת, בקיצור לא הולך.

גיא שמחי: חייבים לקדם את זה.

גיא שמחי: אנחנו בייצוג יש שלושה אחוז במגזר הפרטי, גם מגזר ציבורי דרך אגב, וגם ממשלה.

גיא שמחי: זה ייצוג נמוך.

גיא שמחי: בישראל ישנם שמונה מאות אלף אנשים בגיל העבודה, עם מוגבלות.

גיא שמחי: תחשבו כמה אחוז זה.

גיא שמחי: זה בערך שישית מכוח העבודה במשק.

גיא שמחי: אני הייתי מעריך את זה כשנים עשר אחוז.

גיא שמחי: חמישה אחוז זה ייצוג מאוד נמוך.

גיא שמחי: במגזר הפרטי שלושה אחוז זה עוד יותר נמוך.

גיא שמחי: עכשיו תראו, המגזר הפרטי, וגם דן לדעתי, אני חושב גם הנציבות וגם כל מי שיושב פה חייב להבין שהתהליכים האלה הם תהליכים ארוכי טווח.

גיא שמחי: כמו שאמר דן, וצדק, הנושא הזה של תעסוקה של אנשים עם וללא מוגבלות הוא מאוד דומה.

גיא שמחי: כי להעסיק אנשים זה מורכב, וגם אנשים ללא מוגבלות זה לא פשוט להעסיק.

גיא שמחי: יש פה תופעה חברתית חשובה ביותר, שקיבלה דחיפה מאוד גדולה על ידי ההסכם הקיבוצי וצו ההרחבה, שנחתם על ידי ראש הממשלה בנט.

גיא שמחי: ואז החקיקה שהתקדמה, ויצרה את הייצוג, את האחוז של הייצוג ההולם.

גיא שמחי: במגזר הפרטי היום הייצוג הוא שלושה אחוז.

גיא שמחי: ואנחנו רואים, אפשר לראות את זה, את המגמות שקורות בחברה, רק ממה שעובר בסביבה.

גיא שמחי: רמת המודעות שעולה, תכניות טלויזיה, בכך שאתה רואה יותר ויותר, ואני עובד בשטח, אז יותר ויותר מעסיקים שמתחברים אל הביקוש, ואל הגורמים כמו החבר'ה של דפנה שיודעים לתת מענים, גם למעסיק עצמו, וגם מבחינת עובדים וההשמות שלהם והליווי שלהם בעולם העבודה.

גיא שמחי: יש יותר ריכוך של הפחדים שהיו קיימים, וחסמו את הכניסה מצד המעסיק.

גיא שמחי: יש יותר נכונות שלנו, של האוכלוסיות.

גיא שמחי: גם זה חשוב לומר.

גיא שמחי: כל הזמן תשימו לב, אל תתייחסו רק לצד אחד.

גיא שמחי: זה חשוב ביותר.

גיא שמחי: אבל גם אנחנו במשחק הזה.

גיא שמחי: בואו תשאלו, תעשו סקר, כמה אנשים עם מוגבלות יכולים או רוצים לצאת לשוק העבודה.

גיא שמחי: האמת, לא בגלל שאנחנו מפחדים.

גיא שמחי: לא בגלל שאנחנו כאילו לא יכולים.

גיא שמחי: הרבה פעמים נורא מפחיד.

גיא שמחי: גם אני, כאדם עיוור, לצאת החוצה, לחצות כביש, זה קשה, זה מפחיד.

גיא שמחי: אבל אני צריך לעשות את זה.

גיא שמחי: גם אני, גם לי יש אחריות על כמה אנחנו נהיה חלק מהחברה הישראלית.

גיא שמחי: כלי המדידה חסר במגזר הפרטי.

גיא שמחי: אני חושב, אם תשאל אותי, שיש ייצוג די גבוה, משום שהייצוג יחסית הוא נמוך, זה שלושה אחוז.

גיא שמחי: ואם יהיה לנו כלי מדידה נוכל למקד הרבה יותר את העבודה שלנו, והגיע ליותר מעסיקים, שלא מצליחים עדיין לעמוד, ולתת להם יותר כלים.

יוראי להב-הרצנו: גיא, בהקשר הזה יש כמה שיטות של מודלים ברחבי העולם, של איך לתמרץ את הסקטור הפרטי, בחברות שגדולות ממאה אנשים.

יוראי להב-הרצנו: למול כלי מדידה כמובן.

יוראי להב-הרצנו: אחד דוגל כמו שהוצג פה על ידי אורי מהנציבות לשיוויון אנשים עם מוגבלויות לקבוע את זה כסף כניסה למכרזים ממשלתיים.

יוראי להב-הרצנו: יש כאן מודלים שמדברים על תימרוץ, כלומר לתת נקודות זכות לחברה שעומדת ביעד הזה.

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה עומד?

גיא שמחי: אני לא אוהב את הדברים האלה.

גיא שמחי: אני לא חושב שאף אחד צריך לקבל תימרוץ כדי לקבל אותי לעבודה.

גיא שמחי: אני עובד מעולה.

גיא שמחי: לא תקבל אותי – תפסיד.

גיא שמחי: תפסיד אותי.

גיא שמחי: אתה לא תקבל עליי כסף.

גיא שמחי: אתה לא תגזור עליי קופון.

יוראי להב-הרצנו: אתה מעדיף ללכת על שיטה של העלאת המודעות הכללית בציבור,

גיא שמחי: לא רק זה.

גיא שמחי: גם השאיפה שלי למצויינות.

גיא שמחי: שים אותי במרכז.

גיא שמחי: אני אדם שרוצה להיות מצויין, ושיקבלו אותי בגלל המצויינות שלי.

גיא שמחי: לא בגלל שאני עם מוגבלות.

גיא שמחי: ולא שיקבלו עליי קנס בגלל שאני אדם עם מוגבלות.

יוראי להב-הרצנו: גיא, אני מסכים איתך, ואני מעודד אותך.

יוראי להב-הרצנו: אתה יחיד סגולה.

גיא שמחי: לא, אני לא.

יוראי להב-הרצנו: אני אומר, אתה יחיד סגולה בנוף הישראלי, לא בנוף של אנשים עם צרכים מיוחדים.

יוראי להב-הרצנו: אני אבל שואל אותך איך אתה מתרגם את האמירה הזאת למדיניות שתעזור לנו.

גיא שמחי: אז קודם כל תראה מה היה פה ב-2014.

גיא שמחי: מה שחתום עליו ראש הממשלה שלנו היום.

גיא שמחי: היה פה הסכם הדדי.

גיא שמחי: בין מעסיקים לעובדים.

גיא שמחי: באו שני הצדדים ואמרו רוצים אנחנו.

גיא שמחי: היום, תקשיב טוב, היום מחפשים עובדים עם פינצטה.

גיא שמחי: היום זה הזדמנות אדירה דרך אגב.

גיא שמחי: ולאט לאט, בגלל שהמודעות והתודעה הולכת ועולה, שאנחנו אנשים עם יכולת יצרנית מאוד גבוהה, צריכים את ההנגשות שלנו, צריכים את ההתאמות שלנו, המעסיק יותר ויותר פותח את הדלת ויותר ויותר מכניס.

גיא שמחי: ואז הוא מבין איזה עוצמות יש לו בארגון שלו.

גיא שמחי: כשהוא מבין את זה, הוא כבר לא רוצה לוותר עלינו.

גיא שמחי: והוא רוצה עוד כמונו, ועוד ועוד ועוד.

גיא שמחי: כי ה-diversity מביא ליצרנות גבוהה יותר.

גיא שמחי: מביא לקיימות גבוהה יותר.

גיא שמחי: כל המחקרים בעולם מדברים על זה.

גיא שמחי: לא רק אנחנו.

גיא שמחי: בגרמניה נתנו קנסות.

גיא שמחי: מה עשו המעסיקים, שילמו כסף.

גיא שמחי: יש להם הרבה כסף.

גיא שמחי: מה אכפת להם.

גיא שמחי: אז ישלמו חמש מאות אלף שקל, ולא יעסיקו.

גיא שמחי: מה הבעיה.

גיא שמחי: ואז יש קרן, והקרן הזאת הולכת אחרי זה לכל מיני מטרות, שאף אחד לא יודע מה עושים איתם.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שאת הדברים האלה אנחנו יכולים לבחון אל מול הנתונים שנקבל כשנרחיב את החקיקה.

גיא שמחי: את זה חובה לעשות.

יוראי להב-הרצנו: לשם כך התכנסנו.

גיא שמחי: עכשיו תראו, אנחנו צריכים להכין תשתיות, יותר תשתיות, כדי שנוכל לחבר בין ההיצע והביקוש.

גיא שמחי: יש הרבה פערים וחסמים בנושא הזה.

גיא שמחי: וזה כבר תכנית מאוד מאוד מורכבת.

גיא שמחי: זה לא לשבת פה ולספר איך עושים את זה.

גיא שמחי: אני יכול להגיד בגדול שצריך שנשב, עשינו את זה כבר, דפנה פה יושבת לידי, עשינו את זה כבר ובנינו מודל משותף של עבודה משותפת של כל הגורמים.

גיא שמחי: של המעסיקים, של ארגון העובדים, של הממשלה, של החברה האזרחית, של הרשות המקומית.

גיא שמחי: של אנשים עם מוגבלות.

גיא שמחי: על בסיס נתונים ומחקרים שבעצם מחברים את כל הגורמים לשולחן אחד, שיודעים לחבר בצורה הרבה יותר טובה בין ההיצע לבין הביקוש, לתת את הליווי המתאים, לתת את ההדרכה הנכונה למעסיק.

גיא שמחי: הרבה אנשים רוצים רק לא יודעים איך לעשות.

גיא שמחי: אז צריך לשים לב, לא להפחיד, כי הפחדה מרחיקה.

גיא שמחי: לעזור.

גיא שמחי: החברה שלנו היא טובה.

גיא שמחי: אנשים טובים, הם רוצים.

גיא שמחי: רק לא תמיד יודעים איך.

גיא שמחי: בואו נלך בכיוון הזה.

גיא שמחי: בואו נבחן את זה בעוד חמש שנים, כשניתן את כל הכלים.

גיא שמחי: אם אין כלים אי אפשר לעשות.

גיא שמחי: אתה צודק, נבחן את החסמים, ניתן מענים לכל החסמים.

גיא שמחי: ואם הם לא יצליחו בעוד חמש שנים, עם כל זה שפתרנו להם את החסמים שלהם, אז תעניש אותם.

גיא שמחי: עכשיו לא.

גיא שמחי: זה עוד מוקדם מידיי.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה גיא שמחי.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה עכשיו לאפשר לנציגת משרד הרווחה, ענת שלהב דורון, שמצטרפת אלינו בזום, להתייחס לדברים שנאמרו כאן.

ענת שלהב דורון: שלום, נעים מאוד.

ענת שלהב דורון: אני רוצה להגיד בקצרה, אנחנו פועלים במסגרת מינהל מוגבלויות, ומשרד הרווחה והבטחון החברתי.

ענת שלהב דורון: אנחנו פועלים ומקימים ועושים תכניות חדשות שעוסקות בשילוב אנשים עם מוגבלות על רצף התעסוקה.

ענת שלהב דורון: יש לנו בעצם ברצף התעסוקה, ממסגרת שהיא מסגרת שיקומית תעסוקתית, ועד למסגרות שהן שילוב בשוק פתוח, תוך דגש מאוד גדול על תעסוקה כחוק.

ענת שלהב דורון: יש לנו קבוצות עבודה בשוק הפתוח לאנשים שנמצאים בתפקוד נמוך.

ענת שלהב דורון: זה אומר קבוצה של אנשים, עד שנים עשר אנשים, שעובדים בשוק פתוח במגוון רחב של תחומים, אם זה טכסטיל, אם זה אופנה, אם זה טכנולוגיה.

ענת שלהב דורון: זה בעצם אנשים שיכולים לצאת לעבוד, יכולים להשתכר בשכר מותאם, וצריכים בעצם ליווי של מדריך צמוד, שנותן את החלק השיקומי.

ענת שלהב דורון: ובעצם נוצר מצב, אני מאוד מתחברת לדברים של גיא, נוצר פה מצב של אנשים איכותיים, שרוצים לעבוד, ויודעים לעבוד.

ענת שלהב דורון: והם לא עובדים במסגרות, אני מבקרת בקבוצות העבודה האלה ואני לא שומעת יותר את המילה חסד, ורחמים או איזה שהוא מקום של כי ככה צריך, אלא באמת מבינים את הערך המוסף של העבודה, ההתמדה, היכולת ללמוד את סוג העבודה.

ענת שלהב דורון: השילוב באמת מאפשר עבודה כמו כולם בשוק הפתוח, והשפה של התעשייה, ושל הגורמים שמעסיקים את האנשים, מאוד משתנה.

ענת שלהב דורון: יש עוד הרבה מאוד מה לעשות בתחום הזה.

ענת שלהב דורון: אבל אנחנו באמת, אני חייבת לומר שאף על פי ולמרות הקורונה, שיצרה משברים כאלה ואחרים בעולם העבודה, הצלחנו להעלות בשנת 2021 את מספר האנשים בקבוצות העבודה, ופנינו ל-2022, בעצם היום אנחנו מדברים על כמעט תשע מאות אנשים בקבוצות העבודה האלה, אנחנו רוצים להכפיל ב-2022 את כמות האנשים שעובדים בקבוצות העבודה.

ענת שלהב דורון: כמו כן יש לנו גם שילוב פרטני, של אנשים שיכולים לעבוד ללא ליווי צמוד בשוק העבודה.

ענת שלהב דורון: אני רוצה להגיד שאנחנו נמצאים בקשר צמוד עם הנציבות, בקידום הנושא הזה.

ענת שלהב דורון: אנחנו עובדים בצמוד עם השותפים שלנו במשרדים הנוספים, אם זה משרד הבריאות ומשרד הכלכלה, כדי לעבוד בתאום ובצורה סביב הנושא של הסדרה חוקית של נושא התעסוקה.

ענת שלהב דורון: אני גם אומר שהיה לנו ביקור של נציב שירות המדינה, בחלק מהתכניות שלנו בקבוצות העבודה, ובהחלט אנחנו מנסים שם גם להניע תהליכים של העסקת אנשים עם מוגבלות, ישירה דרך משרדי ממשלה.

ענת שלהב דורון: הדרך עוד ארוכה, אבל השיח הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

ענת שלהב דורון: אני מאוד מתחברת לדברים שגיא אמר, ובאמת רוצה לקוות שבשינוי מודעות ושינוי תפיסה נצליח להוביל שינוי ולקדם את הנושא הזה של העסקת אנשים עם מוגבלות.

יוראי להב-הרצנו: אני רק מדגיש שבעיניי הקטר של העניין הזה צריכים להיות משרדי הממשלה בראש ובראשונה, ואחריהם החברות הציבוריות.

יוראי להב-הרצנו: המגזר הפרטי ידביק את הפער, בדיוק כי הוא מבין את הערך הכלכלי, לצד הערך החברתי שיש בהעסקת אנשים מצויינים באופן כללי, ובפרט אנשים עם צרכים מיוחדים.

ענת שלהב דורון: שיהיה בהצלחה לכולם.

ענת שלהב דורון: אני מאוד מאמינה בהעלאת המודעות, והעבודה המשותפת הזו, וביחד באמת נצליח.

ענת שלהב דורון: אנחנו היינו ב-2014 במקום אחר, ואנחנו נמצאים היום במקום אחר.

ענת שלהב דורון: אני מקווה שאנשים פה מסכימים איתי, שאנחנו כל הזמן בקידום הנושא של קידום אנשים על פני רצף התעסוקה, הסתכלות על היכולת, תכנית אישית מוכוונת אדם, וזה מה שאנחנו פה דוגלים במינהל, ועם זה אנחנו הולכים קדימה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה ענת.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לעבור לנציגת משרד הכלכלה, דפנה מאור.

יוראי להב-הרצנו: נשמח לשמוע את ההתייחסות שלך.

דפנה מאור: תודה רבה.

דפנה מאור: קודם כל חשוב לי לציין, התפקיד שלי הוא מנהלת המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות בעבודה.

דפנה מאור: בתוך מינהל אוכלוסיות.

דפנה מאור: ואנחנו באמת, זה בדיוק מה שאנחנו עושים, בזרוע עבודה, במשרד הכלכלה.

דפנה מאור: וזה בדיוק מה שאנחנו עושים, אנחנו קמים בבוקר בדיוק למשימות הללו.

דפנה מאור: אנחנו עובדים גם על צד הביקוש, וגם על צד ההיצע.

דפנה מאור: ואני אנסה רק לתת את הקונטקסט.

דפנה מאור: אבל אולי משפט אחד קודם, אני חושבת שכל העבודה הקשה מאוד שמתבצעת בשנים האחרונות, מתנקזת גם להחלטה מאוד חשובה שקיבלה הממשלה, לגבי יעדי התעסוקה של הממשלה ל-2030.

דפנה מאור: בפעם הראשונה נקבע יעד, להעסקת אנשים עם מוגבלות, במסגרת יעדי התעסוקה.

דפנה מאור: וזה נאמר בצורה מאוד יפה.

דפנה מאור: זאת לא החלטה מקרו-כלכלית, זו החלטה מקרו-חברתית.

דפנה מאור: וזה אולי הדבר החשוב, והיום יש לנו רף, ויעד, של תעסוקת אנשים עם מוגבלות בשנת 2030, שהוא עומד על חמישים ואחד אחוז.

דפנה מאור: בשביל לסבר את האוזן, ביום קביעת הרף הזה, או היעד הזה, אנחנו עמדנו על ארבעים ואחד אחוז.

דפנה מאור: ואנחנו מנסים להדביק את הדבר הזה בצורה מאוד מאוד מדוקדקת, כאשר השותף שלנו בבדיקה לנושא הזה הוא המוסד לביטוח לאומי, שבודק את נתוני האמת.

יוראי להב-הרצנו: אני מברך על קביעת היעדים דפנה, זה חשוב, אבל אנחנו לא עומדים ביעדים של החוק, שקובע יעדים מאוד ברורים.

יוראי להב-הרצנו: אז בואי נדבר שניה לא על 2030 או 2050, אלא בואי נדבר על מה קורה היום, ולמה אנחנו עומדים על תשעה עשר אחוז עמידה,

דפנה מאור: אז אתה צודק שחלק מהבדיקה היא העמידה בייצוג ההולם, בוודאי ובוודאי בגופים הציבוריים.

דפנה מאור: לא רק הממשלתיים.

דפנה מאור: כל הגופים הציבוריים.

דפנה מאור: יש למשל תיקון שצריך להיעשות, והוא בידיים גם של הכנסת, למלא את הקבוצה הריקה של החברות הממשלתיות.

דפנה מאור: היום החברות הממשלתיות לא נמדדות בכלל, בגלל שהן בחוק שיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קבוצה ריקה.

דפנה מאור: זה משהו שבקלות יחסית שנים מנסים לסדר את זה, זה לא קורה.

דפנה מאור: אבל בואו נדבר על מה אנחנו עושים כדי שזה יקרה.

דפנה מאור: אז כמו שאמרתי אנחנו גם עובדים על הצד של ההיצע, של העובדים עם המוגבלות.

דפנה מאור: הרבה מאוד עבודה מתבצעת בעניין של הכנה של אנשים לעולם העבודה.

דפנה מאור: גם הכנה של מה שאנחנו קוראים כישורים רכים, אבל לא פחות חשוב מזה, גם הכשרות מקצועיות, וגם להכין אותם למה ששוק העבודה דורש מהם.

יוראי להב-הרצנו: כיצד?

דפנה מאור: אז כמו שאמרתי, זה יכול להיות הכשרות מקצועיות פרטניות, זה יכול להיות הכשרות, שוברים להכשרות מקצועיות ותמיכה בהכשרות מקצועיות לאנשים עם מוגבלות שזקוקים להנגשות.

דפנה מאור: יש גופים אחרים, אני לא יודעת אם המוסד לביטוח לאומי ידבר פה, אבל ידברו גם על הפעולות המשמעותיות שלהם.

יוראי להב-הרצנו: כמה אנשים השתתפו בהכשרות המקצועיות?

יוראי להב-הרצנו: כמה אנשים עברו דרככם?

דפנה מאור: אני יכולה לדבר רק על מה שעבר אצלנו, במשרד הכלכלה.

דפנה מאור: אנחנו מדברים על כאלפיים איש בשנה האחרונה, שעוברים תהליכים שונים ומשונים.

דפנה מאור: חלקם סטודנטים עם מוגבלות, חלקם עברו הכשרה.

דפנה מאור: חלקם עברו תהליכי השמה מלווה אצל מעסיק.

דפנה מאור: אני חושבת שאנחנו צריכים, ונאמר פה על ידי גיא וענת, ואני חושבת שזאת התפיסה לפחות שלנו.

דפנה מאור: אנחנו צריכים לעזור למעסיקים לקלוט ולהשאיר עובדים עם מוגבלות.

דפנה מאור: זאת משימה מאוד מורכבת.

דפנה מאור: כאשר אדם מעסיק מחליט לקלוט עובד עם מוגבלות, ותיקף אני אדבר האבחנה בין גופים ציבוריים לגופים פרטיים.

דפנה מאור: אנחנו הולכים על שרשרת שלמה של פעולות, שינגישו עבורו את המשרה.

דפנה מאור: זה מתחיל בתהליך המיון והסינון של המשרה.

דפנה מאור: אולי אפילו עוד לפני זה, בבניית תיאור התפקיד כך שאדם עם מוגבלות בכלל יראה את עצמו רלוונטי לדבר.

דפנה מאור: אחד הדברים שעובדים הרבה מאוד עם מעסיקים, זה כן משרה מלאה-לא משרה מלאה.

דפנה מאור: הרבה פעמים יותר קל לנו, דרך אגב במגזר הפרטי, בואו נתחיל במשרה נמוכה יותר, בהיקפה, ולאחר מכן אנחנו נתקדם למשרה מלאה או ליותר היקף שעות.

דפנה מאור: כי אנשים עם מוגבלות הרבה פעמים נרתעים רק מהרעיון.

יוראי להב-הרצנו: אתם עושים ריצינג'-אאוט לחברות ציבוריות ופרטיות?

דפנה מאור: בהחלט.

דפנה מאור: דובר פה על מרכזי התמיכה למעסיקים שאנחנו נותנים, אנחנו פונים למעסיקים, מציעים להם סל שלם של שירותים.

דפנה מאור: לא של הטבות.

דפנה מאור: של שירותים.

דפנה מאור: החל מהדרכות, בתוך הארגון, מה זה אומר לקלוט עובדים עם מוגבלות.

דפנה מאור: למה זה חשוב.

דפנה מאור: איך עושים את זה.

דפנה מאור: איך פותחים בכלל את הראש לרעיון של לקלוט עובד עם מוגבלות.

דפנה מאור: ואז אנחנו עושים איתם ניתוחי עיסוק.

דפנה מאור: לפעמים אנחנו יושבים מול מעסיק והוא אומר: לא, אני חייב למשרה הזו בנאדם שומע, או בנאדם רואה.

דפנה מאור: ואנחנו יושבים איתם ומראים להם שיש פתרונות, גם טכנולוגיים, גם אחרים, שאפשר לעשות אולי הצרכת משימות ולייצר מצב שבו אנשים יוכלו לקבל עבודה שמתאימה להם, והמעסיק יקבל את מה שהוא צריך.

דפנה מאור: אנחנו ממשיכים בתהליך הקליטה והפרסום.

דפנה מאור: יש לנו אתר, פורטל עבודה נגישה, שיש בו משרות עבור אנשים עם מוגבלות.

דפנה מאור: אנחנו מפרסמים את המשרות האלה, מלווים את המעסיק בקליטת העובדים, ולאחר מכן לכל אורך חיי העבודה שלהם.

דפנה מאור: אנחנו במשרד בכובע קצת אחר שלנו, של המטה, נותנים השתתפות במימון התאמות.

דפנה מאור: זאת אומרת מעסיק שקולט עובדים עם מוגבלות יכול לקבל סיוע של המדינה בהשתתפות בהתאמות הנדרשות.

דפנה מאור: בקרוב מאוד יגיע עוד ברבעון הראשון של 2022, יגיע אליכם לכאן תיקון של תקנות ההתאמות שלנו, שאנחנו בהסכמה עם האוצר, אנחנו נאפשר גם לגופים ציבוריים לקבל את ההשתתפות במימון ההתאמות הללו, על מנת שבאמת יוכלו לקבל את מירב הסיוע.

דפנה מאור: עוד דבר אחד שאני רוצה לציין בהקשר הזה, אנחנו עובדים מאוד קשה, במסגרת מידע שנקרא employtec, יחד עם ג'וינט ישראל, על מנת לייצר טכנולוגיות מסייעות לשילוב של אנשים עם מוגבלות בתעסוקה.

דפנה מאור: אנחנו מחפשים טכנולוגיות קיימות שאפשר לעשות להן איזה שהוא טוויסט קטן על מנת שיוכלו להתאים לאנשים עם מוגבלות.

דפנה מאור: למשל נושא של אפליקציות לפירוק משימות לאנשים עם מוגבלות קוגנטיבית, שיוכלו, יחד עם הטלפון, היום כל אחד מסתובב עם טלפון, לפרק את המשימה שלהם, ובאמת לייצר משימה, לבוא ולראות איך אתה מתקדם.

דפנה מאור: עשית את זה, עכשיו אתה מקבל את המשימה הבאה, עשית את זה, עכשיו אתה מקבל את המשימה הבאה.

יוראי להב-הרצנו: דפנה, אולי היינו צריכים לפתוח איתך דווקא.

דפנה מאור: אני מוכרחה לומר, אנחנו מאוד אופטימיים.

דפנה מאור: אנחנו רואים את השינוי.

דפנה מאור: אני באמת, אני מלווה את התעסוקה של אנשים עם מוגבלות, הצטרפתי מעט לפני החתימה על הסכם ההרחבה.

דפנה מאור: ואני אומרת לך שרואים את המגמה.

דפנה מאור: רואים את השינוי.

יוראי להב-הרצנו: איך השפיע החל"ת על ההעסקה של אנשים עם צרכים מיוחדים?

דפנה מאור: כל הקורונה.

דפנה מאור: קודם כל אנחנו מדברים על אנשים עם מוגבלות.

דפנה מאור: אנשים עם צרכים מיוחדים, כולנו, כל אחד מאתנו.

דפנה מאור: אבל אני אומר שכל נושא הקורונה פגע בראש ובראשונה באנשים עם מוגבלות.

דפנה מאור: שיעור התעסוקה של אנשים עם מוגבלות ירד בצורה גדולה יותר מאשר באנשים ללא מוגבלות.

דפנה מאור: אני ביקשתי מהמוסד לביטוח לאומי לקבל נתונים של תעסוקה של אנשים עם מוגבלות.

דפנה מאור: לצערי הם לא הצליחו להביא את זה להיום.

דפנה מאור: אבל הלכתי אצלנו, באגף אטרטגיה, שעשו עיבוד לנתוני סקר כוח אדם, ואנחנו רואים שיפור משמעותי ב-2021.

דפנה מאור: התחלנו אותה, רק שתקבלו מושג, אמרתי לכם, ערב קורונה היינו בארבעים ושלושה אחוז של אנשים עם מוגבלות.

דפנה מאור: הרבעון הראשון של 2021 היה עם שלושים ושלושה אחוז, הרבעון השני כבר עלינו לשלושים ושבעה אחוז, וברבעון השלישי אנחנו עומדים על כמעט ארבעים ושלושה אחוז.

דפנה מאור: זה חדשות מצויינות.

דפנה מאור: הן לא מספקות, אבל הן חדשות מצויינות.

יוראי להב-הרצנו: דפנה, תודה רבה לך.

יוראי להב-הרצנו: שרת הכלכלה מאוד מתעניינת בנושא של אנשים עם מוגבלויות בשוק התעסוקה.

יוראי להב-הרצנו: אני אדווח לה אישית על הפעילות, שבעיניי היא מרשימה מאוד.

יוראי להב-הרצנו: אני והוועדת משנה הזו שותף מלא שלך לדרך שלך, ושל יתר המשתתפים והגורמים.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לתת עכשיו לעודד בשן, יו"ר פורום פת, תעסוקת אנשים עם מוגבלויות לדבר.

עודד בשן: שלום וצהריים טובים לכולם.

עודד בשן: קודם כל יוראי אני מברך על הפוקוס שאתם שמים לנושא בכלל, ובטח לנושא של השילוב בתעסוקה.

עודד בשן: למי שלא מכיר, פורום פת זה פורום של שבעה עשר עמותות וארגונים, שבעצם נותנים עבור המדינה ועבור כל משרדי הממשלה, עיקר הארגונים שנותנים את השירותים בפועל בשטח.

עודד בשן: את השירותים של האיבחון, הכשרה, השמה, לעשרות אלפי מקבלי שירות מכל המגזרים, מכל הגילאים.

עודד בשן: גם משרד הבריאות, ביטוח לאומי, משרד הרווחה.

עודד בשן: ובעצם מעבר לפעולה של כל עמותה בנפרד, אנחנו יצרנו איזה שהוא מרחב עבודה משותף, שכדי שיהיה חיבור הרבה יותר טוב, בין החברה האזרחית, המגזר העסקי והמגזר הציבורי, ואנחנו רואים תוצאות ביומיום.

עודד בשן: רק לפני שבוע היה איזה שהוא דיון כדי לטייב איזה שהן תקנות.

עודד בשן: עם דפנה מאור, החיבור בין המגזרים השונים יביא לתוצאות אפקטיביות יותר.

עודד בשן: אנחנו מבקשים להצטרף למה שנאמר פה, גם על ידי דן, וגם על ידי גיא, על החשיבות הדרמטית של תיקון 15.

עודד בשן: מסכים יוראי מה שאמרת שנאה דורש נאה מקיים.

עודד בשן: קודם כל שהמדינה תראה דוגמא למגזר הפרטי.

עודד בשן: ויחד עם זאת אנחנו חושבים שהיכולת מדידה במגזר הפרטי, בתוך כל המאמצים, ובאמת נעשים פה הרבה מאוד מאמצים בהרבה מקומות, זה קפיצת מדרגה מאוד משמעותית, שנדע, שהמעסיקים יוכלו לדעת איפה הם עומדים.

עודד בשן: שיוכלו לחשוף את זה לציבור, שהציבור יכול למדוד את המעסיקים ואת החברות הגדולות כמה הם עומדים בדבר הזה.

עודד בשן: זה גם יפתח הרבה מאוד הזדמנויות קדימה בעבודה שלנו.

עודד בשן: זה מהצד כמובן של מה שנעשה על ידי המגזר הציבורי, והחשיבות למגזר הפרטי.

עודד בשן: אנחנו כארגונים שנותנים את השירות בפועל מאוד מחוברים לשטח, והחשיבות שלנו קודם כל לשפר את תהליכי הליווי ואת המקצועיות של תהליכי הליווי ושל השירותים שהם נותנים, כדי שהם יהיו מאוד אפקטיביים.

עודד בשן: ופה אני רוצה לתת דגש על נושא של מומחיות.

עודד בשן: בסוף אנחנו מדברים על אנשים עם מוגבלות, אבל זו קבוצה מאוד גדולה של אנשים, עם צרכים מאוד שונים.

עודד בשן: המדינה מאמצת את גישת התיפקוד.

עודד בשן: אני גם מנכ"ל מגדלור, אנחנו נותנים שירותים לאנשים עם מוגבלות ראיה, בסוף אדם שמאבד ראיה בגיל ארבעים וחמש, חמישים, הוא צריך התאמות טכנולוגיות, מהצד של המעסיק.

עודד בשן: הוא צריך שהמערכת מידע, כשהוא נכנס למקום עבודה תהיה נגישה.

יוראי להב-הרצנו: עודד, אפרופו הדברים שלך לגבי מינעד אנשים שנכנסים תחת כנפי החוק, האם אתה בעד להרחיב את מינעד הלקויות, ואולי להוריד את אחוז הנכות שמאפשר הכרה, כמו שעלה פה על ידי מספר גורמים?

עודד בשן: כרגע אנחנו רואים שעמדת הפורום במה שמוגדר עכשיו, הציג את זה גם אורי בהתחלה, שאנחנו רואים בזה, זו עמדת הפורום, שזה מה שצריך להיות.

עודד בשן: לפעמים עולים קולות מתוך הארגונים על אנשים עם מוגבלות הרבה יותר מורכבת, ודווקא ספציפית איך אפשר לבדוק האם מעסיק מה שנקרא תופס את המכסות במוגבלות היותר קלה, ואיפה ההזדמנויות של האנשים עם האתגרים היותר מורכבים.

עודד בשן: אז אנחנו חושבים שצריכים להשאיר את זה, אנחנו חושבים שצריך ליצור מגוון של ליווים ופתרונות על פי הצרכים.

עודד בשן: ליווי לאדם עם בעיית אוטיזם זה לא ליווי לאדם עם בעיית ראיה.

עודד בשן: זה לא הפתרונות, זה לא ההנגשות שצריך לאדם או למעסיק.

עודד בשן: וכנ"ל לאנשים שצריכים הנגשות אחרות.

עודד בשן: יש ליצור מגוון של מומחיויות ולא פתרון אחד לכולם.

עודד בשן: אנחנו מברכים ביחד, החברה האזרחית והמגזר הציבורי והמעסיקים, ביחד נצליח להביא את השינוי.

יוראי להב-הרצנו: פורום פת עושה עבודה יוצאת מן הכלל, חשובה מאוד, ואני שמח שאתם כאן, ושאתה כאן דיברת עודד.

יוראי להב-הרצנו: אורן הלמן, בבקשה.

אורן הלמן: אני רוצה להגיד שזו באמת התרגשות גדולה מאוד בשביל כולנו, שזו פעם ראשונה לדעתי בכנסת שיש ועדה, תת ועדה, גורם אחד שעוסק בעניין הזה של אנשים עם מוגבלות, ומרכז את הטיפול בתחום הזה.

אורן הלמן: זה דבר אחד, וזה חדשות מאוד מאוד טובות עבור כל מי שעוסק בתחום.

אורן הלמן: ומעבר לזה גם הבחירה שלך לתפקיד הזה יוראי, היא גם כן בשורה מאוד מאוד טובה.

אורן הלמן: יצא לנו לדבר לא מעט פעמים, ואני עוקב אחרי הפעילות שלך, ואני חושב שהמחוייבות שיש לך לתחום הזה, ביחד עם המיקוד של תת הוועדה בתחום באנשים עם מוגבלות, מאוד מאוד תעזור.

אורן הלמן: חשוב להבין שבישראל היום יש בערך תשעה משרדי ממשלה לפחות שעוסקים בנושא של אנשים עם מוגבלות.

אורן הלמן: מה שגורם להרבה מאוד בירוקרטיית יתר, אנדרלמוסיה רגולטורית וכמובן גם הרבה מאוד חוסר תאום, ופגיעה גדולה מאוד במיצוי הזכויות, בכל התחומים, אבל בעיקר בעולם השילוב בעבודה.

אורן הלמן: אני אגיד שאני מייצג פה את סיכוי שווה, סיכוי שווה זה גוף, הוא לא עמותה, הוא גוף התנדבותי, שמפעיל דף פייסבוק וגם דף לינקים, ביחד יש לנו יותר ממאה אלף חברים בדפים האלה.

אורן הלמן: כולל גם פורום גדול מאוד של מנהלי וסמנכ"לי משאבי אנוש בחברות שונות.

אורן הלמן: ואנחנו בעצם נותנים חשיפה, מצד אחד לאנשים עם מוגבלות שמחפשים עבודה, בשפתם, בדרך שבה הם מתבטאים, בדרך שבה הם בוחרים להציג את עצמם, בלי התערבות שלנו, למעט עריכה פה ושם.

אורן הלמן: ומצד שני, משרות שמיועדות רק לאנשים עם מוגבלות.

אורן הלמן: כי אנחנו לא מאמינים, וסליחה מכולם, לא מאמינים בהעדפה מתקנת.

אורן הלמן: בעינינו זה חרטה-ברטה, כי זה בעצם משאיר את האפשרות לקלוט או לא לקלוט בידי המעסיק.

אורן הלמן: ומי שרוצה יקלוט, גם בלי העדפה מתקנת, ומי שלא רוצה לא יקלוט, גם עם העדפה מתקנת.

אורן הלמן: ולכן זה בעינינו לא רלוונטי.

אורן הלמן: אני רוצה להגיד שברור, אני שומע את הדיון, שכולם עושים הכל.

אורן הלמן: והכל בסדר, והכל יש התקדמויות.

אורן הלמן: אני, אם אתה מרשה לי להיות,

יוראי להב-הרצנו: הקשבת לדברים שלי במסגרת הדיון?

יוראי להב-הרצנו: אני בהחלט הייתי למול הנתונים.

אורן הלמן: שכל אחד יבחר.

אורן הלמן: אני פחות אופטימי מכולם, אני חייב להגיד, בייחוד בתקופת הקורונה ואחרי הקורונה.

אורן הלמן: משום שכל מגמה שלא תהיה, בסופו של דבר מעמידה אותנו בפני המציאות, והמציאות היא קשה מאוד עבור אנשים עם מוגבלות.

אורן הלמן: כל סוג של מוגבלות.

אורן הלמן: אנחנו יודעים שיש גיוון גדול מאוד של מוגבלויות, אבל אנשים עם מוגבלות, לפי דעתי, אמרה את זה קודם דפנה, מחקרים מראים את זה, נפגעו קשה מאוד בתקופת הקורונה.

אורן הלמן: אם לפני הקורונה היו חמישים ושלושה אחוזים מהאנשים עם מוגבלות שלא עבדו, אז אחרי הקורונה זה גדל בצורה משמעותית.

אורן הלמן: משום שמעבר לזה שהם בקבוצות סיכון, ולא יכולים לצאת מהבית, חלק מפחדים בכלל לצאת מהבית, אז יש גם פי ארבעה אנשים עם מוגבלות שהוצאו לחל"ת או פוטרו כתוצאה מהקורונה.

אורן הלמן: וזה הגדיל בצורה משמעותית את העניין הזה.

אורן הלמן: ומי שיצא ראשון בדרך כלל גם חוזר אחרון לעולמות האלה.

אורן הלמן: אני רוצה להגיד שבסופו של דבר השילוב של אנשים עם מוגבלות, בתפיסה שלי, שונה לחלוטין בשני מגזרים.

אורן הלמן: יש את המגזר העסקי, תיכף נדבר עליו.

אורן הלמן: ויש את המגזר הציבורי, הממשלתי, שהוא החשוב ביותר.

אורן הלמן: למה הוא חשוב ביותר, כי שם, מעבר לזה שהם נכנסים ועובדים, ויש שם את החוק של החמישה אחוזים, חוק שיזמנו לפני בערך שבע שנים, שמחייב שילוב שלהם, שם בעצם המגזר הציבורי לא רק מקבלים תנאי העסקה שהם הוגנים, עם מינימום אפליה, ומקסימום יציבות.

אורן הלמן: אלא הם גם הופכים להיות חלק מתהליך קבלת ההחלטות.

אורן הלמן: ההחלטות לגבי אנשים עם מוגבלות מתקבלות בגופים ממשלתיים, במשרדי ממשלה, בחברות ממשלתיות, ברשויות מקומיות, ולא בשופרסל, בתנובה או בפרטנר.

אורן הלמן: חשוב להבין את זה.

אורן הלמן: אני אומר שיש בעיה גדולה מאוד, בהיבט של האכיפה.

אורן הלמן: כי החוקים שאתם מחוקקים בכנסת, נציגי הציבור, נבחרי הציבור, כשהם לא נאכפים הופכים להיות המלצה.

אורן הלמן: והחוק הזה שמחייב שילוב של חמישה אחוזים הוא בגדר המלצה, משום שיש בו מנגנונים מאוד ברורים של אכיפה, אבל הם לא מיושמים.

אורן הלמן: ואני בעניין הזה דרך אגב אופטימי, משום שנבחר לאחרונה נציב שיוויון לאנשים עם מוגבלות חדש, קוראים לו דן רשל, לדעתי הוא אמור להשתתף בדיון הזה, והרוח שאני שומע מהכיוון שלו היא של, מעבר לחקיקה, גם אכיפה של החוקים.

אורן הלמן: וזה בדיוק תפקידו של הרגולטור בעניין הזה, הוא הרגולטור על המעטפת, כלומר על מה שהוא לא שרות המדינה.

אורן הלמן: וצריך לזכור שבשרות המדינה עצמו, זה נציבות שרות המדינה, חבר'ה, תתחילו לאכוף.

אורן הלמן: ועל המעטפת, שזה עיריות, רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות, זו נציבות שיוויון לאנשים עם מוגבלות.

אורן הלמן: וחבר'ה, גם אתם תתחילו לאכוף, ולדעתי דן יוביל את המנגנון הזה.

אורן הלמן: צריך לזכור, ואני שומע, ואני נדהמתי לשמוע שיש חברות ממשלתיות, ואני עובד בחברה ממשלתית, שיש חברות ממשלתיות שחושבות שהחוק הזה לא חל עליהן.

אורן הלמן: אז אני אומר מי אתם בכלל שתעשו דין לעצמכם.

אורן הלמן: החוק הזה חל על כל גוף ממשלתי, כולל כל החברות הממשלתיות.

אורן הלמן: וכל חברה שמנסה להתחמק מהחובה הזאת, שהיא גם זכות, לא מבינה שהיא שייכת לציבור והיא שייכת גם לאנשים עם מוגבלות שעובדים פה, וגם להורים שיש להם אנשים עם צרכים מיוחדים.

אורן הלמן: וזאת חוצפה אם יש חברה כזאת שחושבת שיש אנשים עם מוגבלות, שמונה מאות אלף אנשים עם מוגבלות, שחושבת שהיא לא צריכה להעסיק חמישה אחוז מהעובדים שלה מתוכם.

אורן הלמן: זאת חוצפה, ולטעמי צריך פשוט לאכוף אותם, ואם צריך לתקן את החוק אז לתקן את החוק.

יוראי להב-הרצנו: לשם כך התכנסנו.

יוראי להב-הרצנו: דן רשל פתח את הדיון, ואנחנו שמחנו מאוד לארח אותו.

יוראי להב-הרצנו: אני מודה לך מאוד על הדברים שלך.

אורן הלמן: רק עוד דבר אחד, משפט אחרון, צריך לזכור, אנחנו חמישה מיליון אנשים שרלוונטיים לעניין הזה.

אורן הלמן: אבא שלי אדם עם צרכים מיוחדים.

אורן הלמן: יש בישראל מיליון אנשים עם צרכים מיוחדים ומוגבלות.

אורן הלמן: יש להם הורים, אחים ואחיות.

אורן הלמן: תזכרו, המעסיקים הפרטיים, וכאן אני פונה אליכם.

אורן הלמן: אנחנו נקנה רק במקומות שמעסיקים אנשים עם מוגבלות.

אורן הלמן: ואני קורא לכל ההורים ולכל המשפחות המיוחדות לשים לב לזה.

אורן הלמן: תהיו לקוחות של מקומות שמעסיקים אנשים עם מוגבלות.

אורן הלמן: תאמין לי, לא תצטרך שום חקיקה כלפיהם.

אורן הלמן: אנחנו כוח צרכני עצום, ואנחנו נפעיל את הכוח הצרכני שלנו.

אורן הלמן: אז תודה רבה, ובהצלחה בעבודה החשובה הזאת, וגם לך יוראי.

יוראי להב-הרצנו: תודה לך.

יוראי להב-הרצנו: ומהורה אחד, להורה אחרת.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה בבקשה לאפשר לחנה גול לומר מספר מלים.

חנה גול: שלום נהוראי, ואני מאחלת לך הצלחה בוועדה המדהימה הזאת, שהיא מאוד חשובה.

חנה גול: אני אמא של עמית, בוגר בן שלושים ואחת, על הרצף.

חנה גול: אני יו"ר עמותה שמקימה בית לחיים ומרכז תעסוקה בהוד השרון, ואני חברה בוועדה שהקים שר הרווחה שעוסקת במרכזי תעסוקה לתפקוד נמוך.

חנה גול: אני רוצה רגע להתייחס לדברים שנאמרו פה על ידי דוברים.

חנה גול: אני ממליצה שנעשה או נפעל למען תיקון בחוק, שאכן יופעלו סנקציות למגזר הציבורי.

חנה גול: כי קודם כל המגזר הציבורי חייב להיות מודל מייצג לארץ כולה.

חנה גול: וכפי שנקבע בחוק, אם זה חמישה אחוז, שישה אחוז, הם צריכים לקבל עובדים לחיקם, ולאמץ אותם.

חנה גול: אני חושבת שאפשר גם לפעול בדרכים טובות.

חנה גול: לייצר מדדי הצלחה במגזר הציבורי, שהם צריכים לעמוד בהם, וזה הכל אפשרי.

חנה גול: זה הכל עניין של הסברה ואיך לעשות את זה.

חנה גול: בנושא של המגזר הפרטי אני חושבת שצריך לייצר אינסנטיב כלכלי אמיתי להקלות במס וכאלה בכדי שזה אכן יהיה כדאי להם.

חנה גול: למרות מה שגיא אמר, שמאוד ריגש אותי, שיקבלו אותו כי הוא הכי טוב שיש.

חנה גול: אבל אני לא בטוחה שזה נכון לכולם, ושזה מתאים לרובם.

חנה גול: מהמקום שאני מכירה הרבה מאוד בעלי צרכים מיוחדים אני חושבת שזה פחות מתאים.

חנה גול: אני חושבת שאנחנו צריכים לפעול להקמה של חברות כוח אדם שיעסקו רק בזה.

חנה גול: בליווי והטמעה של בוגרים עם צרכים מיוחדים בתוך המשרדים עצמם, עד שהם יוכלו להיות עובדים מן המניין.

חנה גול: וזה תהליך.

חנה גול: זה לא פעם אחת, פעם שנייה וגמרנו.

חנה גול: זה תהליך הרבה יותר ארוך ועמוק.

חנה גול: והמלצה נוספת שאני רוצה לדבר עליה, לנסות להקים מרכזים, מרכזי הכשרה טכנולוגיים, מרושתים בארץ, בכדי שאנשים עם צרכים מיוחדים, ובוגרים עם צרכים מיוחדים, יוכלו לעסוק בתחומים האלה, ששם החוזקות.

חנה גול: שם רובם יכולים לעבוד מול מחשב, ורובם יכולים לעבוד בטכנולוגיה ולעסוק בזה, ושם אנחנו צריכים לאפשר ולעשות את זה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה לך על הדברים החשובים.

יוראי להב-הרצנו: לפני שניתן לעמיחי תמיר לדבר, אני רוצה לעבור להתייחסות קצרה של מרכז השלטון המקומי.

יוראי להב-הרצנו: עדי אבירם, בבקשה.

עדי אבירם: קודם כל אני רוצה לברך את דפנה על מה שהיא אמרה, שבאמת פותחים את זה גם למגזר הציבורי.

עדי אבירם: כי אני עבדתי איתה, והם עזרו לנו המון.

עדי אבירם: אחת הבעיות הותיקות שהרשויות והמגזר הציבורי, אנחנו לא יכולים לדעת מי עובד אצלנו, אנחנו מקבלים מהביטוח לאומי את ספירת האחוזים.

עדי אבירם: בעצם אף אחד לא יכול לדעת את זה.

עדי אבירם: אבל העניין הוא שיש לנו מכרזים, ואז אנחנו נעשה מכרזים, אבל ההגדרה פה של האחוז, קשה לאמוד אותה, בתור רשות שמנהלת את זה.

עדי אבירם: זה גם לא כל כך נכון, ובאמת עושים בעיקר לפי המכרזים.

עדי אבירם: אז אם עושים חובת מכרזים, ולא באים עובדים, אי אפשר לראות את זה במפה הסופית, ביטוח לאומי בעצם שהוא מפרסם.

עדי אבירם: זו אחת הבעיות.

עדי אבירם: זה לא אומר שאין עובדים.

עדי אבירם: היה פה גם הנושא של מה האחוז.

עדי אבירם: יכול להיות שבאמת עובד עם מוגבלות קשה, כשנכנס לרשות, אז כולם ידעו.

עדי אבירם: אבל יכול להיות שהאחוזי נכות כן אפשר להוריד אותם בקצת, כי ארבעים אחוז בזה ועשרים אחוז בזה, אז לא תמיד אנחנו מכסים.

עדי אבירם: ולמרות שלנו נראה שאדם עם מוגבלות, הוא לא נכנס לשיכלול.

יוראי להב-הרצנו: עדי תודה רבה לך על הדברים.

יוראי להב-הרצנו: אני אתייחס גם אליהם בסיכום.

עמיחי תמיר: קודם כל תודה על הרשות דיבור.

עמיחי תמיר: הזדמנות לעשות דבר שלא מקובל אצלי, לברך אותך, את הוועדה.

עמיחי תמיר: אני נחשב לאחד שמבקר, וגם על הנושא היום, שהוא מאוד מאוד חשוב, אנחנו עוסקים בו, משתדלים לשתף פעולה עם כל עמותה שרוצה לשתף פעולה.

עמיחי תמיר: הערה כללית, אולי בגלל שאני בא מעולם מדעי הרפואה, ולא מדעי החברה, כשמציגים לי אחוזים אני לא בדיוק יודע מה המשמעות של זה.

עמיחי תמיר: צריך לקבל יותר נתוני תעסוקה כדי לנתח בצורה אולי יותר מדוייקת.

עמיחי תמיר: אני רוצה להתייחס למספר נושאים, שעוסקים בתעסוקת אנשים עם מוגבלות, בראש ובראשונה לחוק לרון.

עמיחי תמיר: כיום חוק לרון הוא חסם עבודה ברור.

עמיחי תמיר: הדיסריגרד אמנם עלה, אבל הוא עלה בצורה יחסית לא גבוהה.

עמיחי תמיר: המפלגה שלך הציעה להעלות את הדיסרגרד, אחד וחצי כפול השכר הממוצע במשק.

עמיחי תמיר: אנחנו הצענו קצת יותר.

עמיחי תמיר: זה לא כל כך משנה.

עמיחי תמיר: הלוואי שנגיע למה שאתם מציעים.

יוראי להב-הרצנו: הוא עלה בצורה משמעותית.

עמיחי תמיר: הוא עדיין נמוך מאוד.

עמיחי תמיר: דבר נוסף, יש הטבה שמאוד מעודדת העסקה של אנשים עם מוגבלות, וזה הפטור ממס הכנסה.

עמיחי תמיר: ומשום מה יש כאן פגיעה לגבי אנשים עם מוגבלות, והורדה של שליש מהפטור ממס הכנסה.

עמיחי תמיר: יש צורך לחשוב איך מתקנים את זה מחדש, ולאו דווקא על ידי הליכה לבתי המשפט ולהגיש תביעה נגד הפגיעה הזו, כי היא באמת פגיעה שאני רק יכול להתפלא איך דבר כזה קורה.

עמיחי תמיר: נקודה אחרונה שאני רוצה להעלות במסגרת הדיון היא תעסוקה מתקנת, שבה יש ניצול בוטה של אנשים עם מוגבלות בעבודה, וזה דבר שחייבים לשפר, ואני מקווה שתיקח על עצמך את הנושא הזה.

עמיחי תמיר: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: לוקח.

יוראי להב-הרצנו: אדוני הנציב, מספר דברי סיכום לך, ואז אני אסכם את הדיון ונתפזר.

דן רשל: תודה יוראי.

דן רשל: אני רק רוצה להתייחס לדברים האחרונים, שאמר ד"ר תמיר, גם בהקשר של הדיסרגרד, וגם בהקשר של הפטור ממס הכנסה.

דן רשל: לגבי הדיסרגרד, אני חושב שבמציאות הנוכחית במדינה, בכל מה שקשור לתעסוקה לאנשים עם מוגבלות, אדם עם מוגבלות לדעתי לא צריך בכלל להגיע למצב שהוא מתחיל לחשב, לעסוק בחישובים, האם כדאי לו לצאת לעבודה או לא כדאי לו.

דן רשל: ולכן כל הדיסרגרד, בכלל, הוא מאוד מאוד בעייתי, וככל שאי אפשר בלעדיו, אם באמת זה המצב, הוא צריך להיות בסכום הרבה הרבה יותר גבוה.

דן רשל: אדם עם מוגבלות לא צריך לעסוק בחישובים אם משתלם לו לצאת לעבוד או לא.

דן רשל: הוא פשוט צריך לצאת לעבוד.

דן רשל: זה דבר אחד.

דן רשל: לגבי הפטור ממס הכנסה, והפגיעה בפטור הזה.

דן רשל: אני חושב שחלק מהעוול שאנשים דווקא מפספסים אותו בהקשר הזה, מלבד הפגיעה עצמה, זה הבידול שזה יוצר בין סוגי מוגבלויות.

דן רשל: מכיוון שהפגיעה בפטור לא חלה, לא על נכי צה"ל, לא על נפגעי פעולות איבה, ואם בהקשר הזה, לפני הפגיעה בפטור לא היה את הבידול הזה, כרגע פתאום יצרו עוד בידול, שלא היה קיים.

דן רשל: זאת אומרת המגמה צריכה להיות הפוכה.

דן רשל: איפה שיש בידול בין סוגי מוגבלויות, צריך לבטל אותו, לא להעצים אותו.

דן רשל: וזה מה שהשינוי הזה עשה.

דן רשל: זה משהו באמת נשגב מבינתי.

דן רשל: מכל בחינה שהיא.

דן רשל: לסיכום הדיון, באמת נאמרו פה הרבה מאוד דברים, מאוד מאוד חדים ונכונים.

דן רשל: צריך כמובן לטפל בכל הזוויות האלה.

דן רשל: אבל אם זה לא יהיה בצורה מעמיקה, בצורה עניינית, אז זה יחטיא חלק גדול מהמטרות פה.

דן רשל: קודם כל עצם זה שהתת ועדה הזאת קיימת, ופועלת, זה כבר התקדמות עצומה, שאנחנו צריכים באמת לחבק אותה.

דן רשל: זו פריבילגיה שיש פה לכולנו, שצריכים לעבוד עם התת ועדה הזאת, בראשותך אדוני, באופן אינטנסיבי.

דן רשל: וזה מה שבכל מקרה בנציבות אנחנו מתכוונים לעשות.

דן רשל: כל סוגיה שעלתה פה שווה טיפול ומחשבה מעמיקה.

דן רשל: ובאמת יש לנו הרבה מאוד מה לעשות.

דן רשל: זה מה שהולכים לעשות מעכשיו.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה דן.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להודות לכל משתתפי הדיון הזה, באופן כללי, שוב להדגיש את החשיבות שאני רואה בפיקוח ובקידום של מגוון הסוגיות שקשורות לחיים של אנשים עם צרכים מיוחדים, או אנשים עם מוגבלויות.

יוראי להב-הרצנו: בראשם ובמרכזם עולם התעסוקה.

יוראי להב-הרצנו: היום נגענו בפרק של ייצוג הולם.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו ניגע גם במסגרות תעסוקה מגוונות לאנשים עם מוגבלויות.

יוראי להב-הרצנו: וביתר הנושאים.

יוראי להב-הרצנו: בהקשר הזה אני מוכרח לומר שאני מעט מאוכזב מההתייחסות של נציבות שירות המדינה והנתונים המעט דלים שהוצגו, ביחס לחובה החוקית לעמוד בייצוג ההולם.

יוראי להב-הרצנו: ואני קורא לנציבות לעשות פעולות יותר ממוקדות, על מנת להגיע ליעד המלא, ובהוראות החוק.

יוראי להב-הרצנו: בהקשר הזה אני מוכרח לומר לכם שהתפרצתם, או התפרצנו לדלת פתוחה.

יוראי להב-הרצנו: אני מקווה שעוד השבוע אני אניח הצעת חוק, או בעצם תיקון חקיקה שהולך להכיל את תיקון 15 לחוק השיוויון גם על החברות הממשלתיות וגם על הגופים המבוקרים.

יוראי להב-הרצנו: הולך לדרוש ייצוג הולם גם למגזר הפרטי, כלומר לחייב מדידה.

יוראי להב-הרצנו: ובתוכו גם תיקון לחוק עסקאות גופים ציבוריים.

יוראי להב-הרצנו: זאת במטרה לראות איך אנחנו נותנים עוד דחיפה לכל העולם הזה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו הולכים לעשות את ההתאמות הנדרשות.

יוראי להב-הרצנו: ככל חקיקה שאני מקדם אנחנו נקיים גם מפגשי שיתוף ציבור, גם מפגשים נוספים עם ארגוני החברה האזרחית, ככל שתרצו לקחת חלק.

יוראי להב-הרצנו: המטרה שלנו היא לוודא שמדינת ישראל עושה קפיצת מדרגה נוספת בנושא של שילוב אנשים עם צרכים מיוחדים, או מוגבלויות, בשוק התעסוקה.

יוראי להב-הרצנו: זה חלק מרכזי בחיים של האדם.

יוראי להב-הרצנו: ואני מאוד שמח על הבשורה הזאת, ועל העובדה שאנחנו יחד הולכים להתקדם גם בנושא הזה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נקיים דיונים נוספים בקשר לעולם התעסוקה כאן בוועדה, לצד נושאים רבים ונוספים שנתעסק בהם.

גיא שמחי: משפט לסיכום, אורן דיבר קודם כהורה.

גיא שמחי: תראו, אנחנו צריכים מפה, גם מהוועדה הזאת, להגיע אל יעדים שאומרים שבעשר, חמש עשרה שנים הבאות, כל ילד שחי היום יוכל לצאת לעולם העבודה ולעבוד בה.

גיא שמחי: אין שום סיבה אחרת שלא.

גיא שמחי: וכל הכבוד, אני מברך על המהלך המדהים הזה, על תשומת הלב ועל ההתייחסויות המאוד ספציפיות בנושא התעסוקה.

גיא שמחי: אנחנו פה כדי לעזור ולקדם כל דבר שצריך, עד להצלחה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה לכל השותפים.

יוראי להב-הרצנו: ישיבת הוועדה נעולה.