הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, כנסת 24, פרוטוקול מספר 21, 2021-12-28 10:00

רם שפע: בוקר טוב לכולם, קודם כל אני אתחיל בלהתנצל שאיחרתי.

רם שפע: אני לא יודע כמה מכם יודעים, אבל לא ממש ישנו פה הלילה בכנסת, היה לילה לבן, ויש הרבה דברים.

רם שפע: אבל אנחנו עכשיו פה כל כולנו.

רם שפע: אז גם תודה למי שהגיע, תלמידים, תלמידות, תיכף גם נציג אתכם, וגם לכל מי שנמצא איתנו בזום, כיתות, אנשי מקצוע, משרדים ממשלתיים, קרן רוט איטח ממשרד החינוך, שגם הגיעה לפה ותציג תיכף מצגת.

רם שפע: אני אגיד שאנחנו עושים היום דיון, שהוא במסגרת השבוע הלאומי להתמודדות עם התמכרויות לסמים ולאלכוהול.

רם שפע: ואנחנו פה מציינים בכנסת היום יום מיוחד בנושא הזה.

רם שפע: גם תהיה התייחסות בהמשך היום בפתח המליאה, שאגב כמעט כל סדר היום במליאה זז, למעט זה.

רם שפע: מה שאנחנו בחרנו לעשות, באופן מכוון, אני אקריא את הכותרת, כדי שתראו ממש את הדיוק של איך שרצינו לעשות את הדיון, זה "התמודדות מערכת החינוך עם התנהגויות סיכוניות – תמונת מצב בראי בני הנוער לציון שבוע המודעות הלאומי להתמודדות עם סמים ואלכוהול".

רם שפע: ולכן את הדיון היום ננהל ממש במשותף, עומר שחר, יו"ר מועצת התלמידים, שלומד בעפולה, תיכף גם יספר על עצמו.

רם שפע: המחשבה שאנחנו נעשה את זה ביחד, וגם הגיעו לפה כמה תלמידים.

רם שפע: כי מה שאותי בעיקר מעניין, ואותנו כוועדה, זה לראות איך אתם, בזווית שלכם, חווים את הטיפול שלנו, כנבחרי ציבור, של משרד החינוך, של בתי הספר, כל מה שאתם רוצים להעלות ולהציג.

רם שפע: הרבה מאוד פעמים, רוב הזמן אנחנו חושבים שאנחנו יודעים יותר טוב מכם מה קורה.

רם שפע: אבל אתם בסוף נמצאים בבית הספר ומרגישים ויודעים בדיוק מה עשו ההשפעות של הקורונה, מה קורה עם הגל הזה, זום, הרבה מאוד השפעות שאתם באמת באמת חווים ביום יום.

רם שפע: ולכן חשבנו לעשות את זה, ככל שאפשר, להביא את הזווית שלכם לפה.

רם שפע: ואנחנו בעיקר נשתדל להקשיב.

רם שפע: יש גם כמה מצגות, ככה שכל אחד ייתן מהתמונת מצב שלו איך הוא רואה את הדברים.

רם שפע: נתחיל איתך, עומר, בבקשה.

רם שפע: אני שמח שבאת ושמח על השיתוף פעולה הזה.

עומר שחר: אני שמח גם שלמרות הלילה הלבן שעשיתם פה בכנסת אנחנו כן עושים את הדיון הזה.

עומר שחר: זה חשוב.

עומר שחר: כל כך הרבה בני ובנות נוער שנכנסו, לשתף בעצם איך הם חווים את כל הנושא הזה של התמכרויות, ואיך הנוער רואה את זה מנקודת המבט שלו.

עומר שחר: הוועדה תמיד באה ונותנת לנו את המקום, כנוער, להתבטא, ואני רוצה להודות על זה, וגם לך אישית, שאנחנו משתפים פעולה עוד הרבה לפני שנכנסת לרשות הוועדה, והנושא החשוב והרלוונטי הזה, שבקורונה התעצם עוד יותר, כל ההתמכרויות, והחיפוש אחר ריגושים, רק בא עוד יותר אחרי שהיינו בבית, בסגרים, ובבדידות, וכל הנושא הזה של אלכוהול וסמים, שהוא לא מטופל מספיק טוב, ואפשר להגיד את זה בקול, הוא לא מטופל מספיק טוב, בכל הרבדים, גם מבחינת אכיפה, גם מבחינת חינוך, גם מבחינת ההורים עצמם, שאם הורה קונה לילד שלו אלכוהול אז זה דבר שהוא בעייתי, הוא מדרדר אותו.

עומר שחר: ואני בכוונה לא רוצה לדבר יותר מידיי, כי יש לנו הרבה מאוד דוברים, שיתנו את נקודת המבט שלהם.

עומר שחר: אני רק, שוב, מודה על הדיון הזה, ומצפה לשמוע כאן את כולם.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אולי רגע לפני שנתחיל, תציגו את עצמכם.

רם שפע: נראה לי שנתחיל איתך קרן, ואחרי זה נחזור אל התלמידים.

רם שפע: בבקשה.

קרן רוט איטח: קודם כל המון תודה על הדיון, ועל האפשרות לשמוע את הנוער.

קרן רוט איטח: שזה משהו שהוא ממש מאפיין את הוועדה הזאת, והיום ביתר שאת.

קרן רוט איטח: ותודה לנציגי מועצת התלמידים שנמצאים פה, ולכל החברים האמיצים שנמצאים פה בזום, שזו תכנית של מנהיגות נוער, שאני בהמשך אתייחס לזה.

קרן רוט איטח: כמו שבאמת נאמר והוזכר רבות אנחנו נמצאים בתקופה שהיא תקופה מורכבת, תקופה לא פשוטה, שבה בני הנוער, חוו מציאות משתנה, אנחנו כרגע בפתחו של גל חמישי, לא יודעים כרגע אם יתנהלו כיתות סגורות, כיתות אדומות, כיתות ירוקות, תו ירוק, תו סגול.

קרן רוט איטח: מערכת של מציאות שהיא מורכבת, ולא משהו שאנחנו מכירים אותו.

קרן רוט איטח: ובוודאי מתבגרים, שבתהליכי התפתחות, שאין להם איזו שהיא ראייה עם פרספקטיבה, חווים את התקופה הזאת בצורה יותר קשה.

קרן רוט איטח: אנחנו ממחקרים יודעים, וגם בלי מחקרים, ממה שאנחנו שומעים מילדים, שיש עלייה של רגשות לא נעימים, של בדידות, של עצבות, של שעמום.

קרן רוט איטח: בצד מבוגרים, שעסוקים בשאלות של פרנסה, עסוקים בשאלות של בריאות, אנחנו מוצאים את בני הנוער לפעמים בלי הרבה תמיכה ומעטפת של בוגרים.

קרן רוט איטח: ואז לפעמים אחד הפתרונות שבני נוער בוחרים כדי להתמודד עם כל מיני תסכולים וכל מיני קשיים, זה הפתרון של שימוש בחומרים.

קרן רוט איטח: שנותן הרבה פעמים רוגע ושקט זמני, אבל בעצם יוצר בעיה חדשה, כי הוא לא מאפשר באמת להתמודד עם הבעיה שמלכתחילה גרמה לשימוש בחומרים.

קרן רוט איטח: צריך גם לזכור שהמציאות שבני הנוער פוגשים היא מציאות של נירמול תופעת השימוש בסמים ואלכוהול, שהיא תופעה שבעצם רווחת גם בקרב מבוגרים, והרבה מאוד דובר על זה, שהנירמול הזה משפיע על תפיסת המסוכנות, ועל הדרך הזאת של להתמודד עם קשיים באמצעות חומרים, או כחלק מתרבות הפנאי.

קרן רוט איטח: ואז לנוכח המציאות הזו, מה בעצם התפקיד של מערכת החינוך, איזה כלים היא מעניקה באמת ילדים ולבני הנוער, לצמוח מתוך המשבר הזה, לצמוח מתוך המשבר הזה, לצמוח מתוך הבדידות והתחושות הבין אישיות הקשות האלה.

קרן רוט איטח: איך אנחנו מקדמים ומטפחים את החוסן, איך אנחנו מאתרים ילדים שנמצאים במצבי קושי ובדידות ומצוקה, ואיך אנחנו בעצם מבססים מערכות יחסים בתנאים משתנים.

קרן רוט איטח: אני רוצה לציין את התכנית החדשה ששרת החינוך שלנו, ד"ר יפעת שאשא ביטון יצאה איתה לפני כשבועיים למערכת החינוך, "באים בטוב – די לאלימות".

קרן רוט איטח: למידה רגשית חברתית, צמצום אלימות והתנהגויות סיכון.

קרן רוט איטח: שבעצם לוקחת בחשבון את כל מה שאני אמרתי קודם, את כל הקושי לחזור לשגרת למידה סדירה.

קרן רוט איטח: את הקשיים בהסתגלות ללמידה חדשה.

קרן רוט איטח: זו תכנית תהליכית שמקיפה את כל המערכת.

קרן רוט איטח: תלמידים, צוותים, כי גם הצוותים החינוכיים עברו משהו בחיים האישיים, ובחיים המקצועיים שלהם.

קרן רוט איטח: ובוודאי ההורים.

קרן רוט איטח: ואיך אנחנו, כמערכת, נותנים מעטפת לכל האוכלוסיות שאנחנו בעצם רוצים לחזק את הלכידות והשייכות, ובהמשך נראה איך פרמטרים של שייכות, פרמטרים של אהבה לבית הספר, משפיעים על תחושה של חוסן ועל הגנה מפני התנהגויות סיכון.

קרן רוט איטח: המערכת מדגישה את הנושא של מניעת אלימות והתנהגויות סיכון, מקדמת למידה רגשית חברתית, אותן מיומנויות שהן בעצם מתאימות לחיים ועוזרות לנו בתחושה של חוסן ותחושה של רווחה נפשית, בתוך תנאים שמקדמים ותנאים שמגנים, שזה קידום אקלים חינוכי מיטבי.

קרן רוט איטח: העקרונות שמנחים אותנו: מערכת החינוך לא פועלת בואקום.

קרן רוט איטח: היא חלק מחברה, ואנחנו כיחידה גם פועלים בשיתופי פעולה עם הרשות הלאומית לבטחון קהילתי, ובזום נמצאים השותפים שלנו, אורית שפירו, הנציגה, שבוודאי תשמיע גם את נציגת המבט מהצד השני.

קרן רוט איטח: אנחנו עובדים בשיתופי פעולה עם משרדים שונים.

קרן רוט איטח: משרד המשפטים, משרד הרווחה בוודאי, משרד הבריאות, החינוך הפורמלי, החינוך הבלתי פורמלי, כשאנחנו מאמינים שהנושא הזה קשור בקהילה, קשור במערכת של אקו-סיסטם שכולנו חייבים לעבוד יחד לייצר תנאים מיטביים.

קרן רוט איטח: אנחנו מאמינים, כמו שציינתי קודם, וזה בוודאי בא לידי ביטוי בתכנית שציינתי קודם, שקשר מיטיב של תלמידים וצוותים משפיע, ומגדיל את הסיכויים לרווחה נפשית.

קרן רוט איטח: ארבעה גורמים משתנים שפרופ' יוסי הראל פיש מציין, גורמי השפעה על רווחה נפשית, שזה מבוגר משמעותי, חוויה חיובית בתוך בית הספר, תחושה של ערך ומחוברות חברתית.

קרן רוט איטח: ארבעה משתנים שבוודאי משפיעים על הרווחה הנפשית, שאנחנו בהרבה מהעבודה שלנו מדגישים אותם.

קרן רוט איטח: אנחנו יודעים שלאמונות והתנהגות של מבוגרים יש השפעה על ההתנהגות של הילדים, בעניין של המודלינג.

קרן רוט איטח: אנחנו מאמינים בשיח פתוח על הנושאים שלנו.

קרן רוט איטח: וגם, מנהיגות נוער, יש כוח משמעותי ביכולת להוביל שינוי.

קרן רוט איטח: וזה בא לידי ביטוי מתורגם בעבודה שלנו.

קרן רוט איטח: אז אני רוצה לומר שהפעולות של המשרד מתייחסות לשלושה רבדים.

קרן רוט איטח: ברובד הרחב, האוניברסלי, זה הנושא של כל התכניות החינוכיות שלנו, במקום של המניעה.

קרן רוט איטח: אחר כך זה המקום של האיתור והזיהוי של ילדים שנמצאים במצבי מצוקה.

רם שפע: השכבה של המניעה, שמן הסתם היא גם הרחבה ביותר וגם המשמעותית ביותר, השאלה איך מתמודדים.

רם שפע: הרי המילה מניעה היא באה למנוע משהו שאתה יודע שעוד רגע הולך לקרות.

רם שפע: אבל בעצם מה שדיברנו הרבה פעמים, ככל שנצליח, כמערכת, לתת פשוט כלים יותר טובים להתמודדות כללית.

רם שפע: לא עם הסיכוי שאולי, תרחיבי טיפה.

קרן רוט איטח: זה מה שאמרתי, מה נשים שם בפיתוח של יחסים, בפיתוח של עבודה תוך אישית, בין אישית, העבודה הערכית, שמייצרת תחושה של חוסן.

קרן רוט איטח: ואז ברגע שיש תשתית טובה, גם של יחסים, גם של מיומנויות בין אישיות.

קרן רוט איטח: וגם מחקרים מראים שככל שאנחנו מקדמים למידה רגשית חברתית יש יותר פניה פנייה להתנהגויות סיכון.

קרן רוט איטח: ועל זה היום המערכת בכל הרבדים עובדת.

קרן רוט איטח: זה לא רק סיפור של שפ"י, זה סיפור של כל המערכת.

קרן רוט איטח: גם בתוך תכני הלמידה, בתוך נושאי הלימוד, המזכירות הפדגוגית בתוך הסיפור הזה.

קרן רוט איטח: הרעיון להגיע לשיח שגם בתוך הקשר של טקסט או בתוך הקשר של נושא לימודי, אנחנו יכולים לגלות שם ולנצל את ההזדמנות לעשות שיח שיכול לחזק את החוסן.

קרן רוט איטח: השלב הבא זה תכניות התערבות, שבאמת בתוך תכנית כישורי חיים המאוד רחבה, שמדברת על מיומנויות של קבלת החלטות, של תחושת שייכות, של פנייה לעזרה, אנחנו בוודאי מייחדים פרקים שעוסקים בתחומי המניעה.

קרן רוט איטח: כי למדנו, ואנחנו יודעים שזה שאנחנו מדברים באופן כללי זה לא מספיק.

קרן רוט איטח: אנחנו חייבים לייחד בתוך התכנית הכללית של כישורי חיים, לייחד פרקים שעוסקים במניעה, בהתאם לשלב ההתפתחותי ולמשימות ההתפתחותיות באותו שלב.

רם שפע: אולי אמרת את זה ופספסתי, אני רגע מוודא, התכנית של כישורי חיים,

קרן רוט איטח: בקצה זה באמת המענה הטיפולי, שהוא לרוב נעשה בשיתוף גורמים בקהילה, פחות בתוך בית הספר, כי בית הספר הוא פחות מנדט טיפולי, למעט תכנית אחת, שאני אתייחס אליה בהמשך.

קרן רוט איטח: אז מה אנחנו עושים בעצם ברמה של המניעה, וברמת התכנית ההתערבותית.

קרן רוט איטח: אני חייבת לציין שאנחנו פועלים במניעה עם שלוש אוכלוסיות, כמו שאמרתי קודם.

קרן רוט איטח: קודם כל האוכלוסיה של המבוגרים, הצוותים החינוכיים, שזה גם בחינוך הפורמלי וגם בחינוך הבלתי פורמלי, שזה כולל תנועות נוער, מועצות תלמידים, כל מה שקשור לחינוך הבלתי פורמלי.

קרן רוט איטח: ובחינוך הפורמלי אני מזכירה שיש לנו מב"סים, מובילים בית ספריים, בתוך החינוך העל יסודי, שהתפקיד שלו לממש את המדיניות של המשרד בתוך בתי הספר.

קרן רוט איטח: זאת אומרת שהוא אחראי לזה שתתקיים תכנית של כישורי חיים בתחום של מניעת סמים ואלכוהול.

קרן רוט איטח: האוכלוסיה הבאה זה התלמידים, והאוכלוסיה הנוספת זה ההורים.

קרן רוט איטח: הפעולות שלנו עם הילדים זה פעם אחת כישורי חיים, שזה מגן עד יב', והנושא הבא, פה זה דוגמא לתמונה מכנס ארצי שקיימנו בשיתוף פעולה עם המשטרה, המכללה הלאומית לשוטרים, כשאפשר היה להתכנס פנים אל פנים, בשנה שעברה היה לנו כנס כזה בזום, במרחב מקוון, שזה היה יוצא מן הכלל.

קרן רוט איטח: וכמובן מועצת התלמידים והנוער הארצית ותנועות הנוער.

רם שפע: אני חושב שבאופן כללי אחרי זה שווה, ואולי גם אתם קצת תספרו, על החוויה של המערכת הלא פורמלית, שהיא חלק אקוטי בכלים שהתלמידים פוגשים.

קרן רוט איטח: לגמרי.

קרן רוט איטח: אני חייבת לציין שאנחנו ניהלנו שולחן עגול עם תנועות הנוער במשך שנים, ביחד עם הרשות למלחמה בסמים, ממש ליווי בבניית תכניות, עם ליווי אישי של תנועות הנוער, כולל בניית תכנית התערבות.

קרן רוט איטח: וכשקרו האירועים ליווי והדרכה.

קרן רוט איטח: כרגע, בשנתיים האחרונות, הם הרחיבו את השולחן שלהם לשולחן שעוסק בחוסן, ופחות נותן מקום לתכנים של סמים ואלכוהול.

קרן רוט איטח: אבל אנחנו בדיבור נוסף על איך מחזקים את הדבר הזה.

קרן רוט איטח: כי בעינינו לא מספיק לדבר על חוסן, צריך תמיד לתזכר את הנושאים של הסיכון.

קרן רוט איטח: פה זו דוגמא למרחב המקוון שקיימנו בשנה שעברה, התכנסות של מנהיגות עמיתים, עמיתים ומשפיעים, כשאי אפשר היה להתכנס פנים אל פנים.

קרן רוט איטח: בני נוער נכנסו מכל הארץ, ושיתפו בתוצרים שהם עשו.

קרן רוט איטח: משחקים שהם פיתחו, סרטונים שהם יצרו, דברים יוצאי דופן ומרשימים ויצירתיים באופן יוצא מן הכלל.

קרן רוט איטח: ואני מזכירה שזה בהתאם לתנאים של למידה מרחוק.

קרן רוט איטח: זאת אומרת זה היה משהו באמת יוצא דופן.

קרן רוט איטח: בנוסף, פה אלה תכנים של כישורי חיים, שכרגע מתעדכנת ומתחדשת, אבל אתה יכול לראות פריסה, מתכנית של יום של תכלת בגני הילדים, שהיא מדברת על כישורי חיים, שמייצרת איזו שהיא הזדמנות לשיח, על איך אני שומר על גופי מחומרים מזיקים, מה אני עושה כשאני מזהה קושי, למי אני פונה לעזרה.

קרן רוט איטח: מיומנויות בסיס שמותאמות לגיל.

קרן רוט איטח: וככה אנחנו עולים עם הגיל ומכניסים את הנושאים הרלוונטיים.

קרן רוט איטח: בכיתה ה-ו כבר מתחילים לדבר ישירות על השימוש בחומרים.

קרן רוט איטח: בה' דרך גדולים ולא שותים, תכנית שעובדת כבר על אלכוהול, לקראת מסיבות הבת-מצווה ובר-מצווה, וגם הנושא של העישון, זה בא במרכזי למידה בתכניות שפיתחנו בשיתוף השותפים שלנו, אם זה האגודה למלחמה בסרטן, משרד הבריאות, הרשות למלחמה בסמים.

קרן רוט איטח: ובתיכון אנחנו יותר נכנסים לסיפור של העישון, של סמים ואלכוהול כמובן.

קרן רוט איטח: בנוסף לעבודה המתמשכת בכישורי חיים, בפיקים אנחנו גם מנצלים אירועי חיים להזדמנות נוספת להעלות את הנושא על סדר היום.

קרן רוט איטח: למשל לקראת חגיגות השנה האזרחית שיתקיימו בסוף השבוע, או לקראת ל"ג בעומר, לקראת פורים, בדגש בחינוך הממלכתי דתי.

קרן רוט איטח: לקראת היציאה לחופשה, וזה תמיד מגובה, בעבודה עם ילדים ובוודאי מכתבים להורים, בשיתוף הנהגת הורים.

קרן רוט איטח: למשל אנחנו מייחדים את דצמבר כחודש המודעות להתמודדות עם סמים ואלכוהול במשרד החינוך.

קרן רוט איטח: פה אתם יכולים לראות דוגמא שפרסמנו לאנשי חינוך, עם חומרים עדכניים לעבודה עם תלמידים בעברית ובערבית.

קרן רוט איטח: מותאמים מגזרית.

קרן רוט איטח: פנייה להורים, פנייה לצוותי חינוך.

קרן רוט איטח: זאת אומרת בדצמבר אנחנו עדכנו, שלחנו פנייה לאנשי המקצוע של שפ"י, עם עדכון של חומרים והנחיות על מה כדאי לשים דגש.

קרן רוט איטח: השנה למשל שמנו דגש על פעילות של מנהיגות נוער.

קרן רוט איטח: פיתחנו חומרים שעוסקים במנהיגות נוער, איך אני יכול בעצם להיות מנהיג בסביבה שלי, ולהיות מנהיג של עצמי.

קרן רוט איטח: הדבר הנוסף זה לגבי צוותי חינוך, עשינו הרצאות מקוונות לצוותים, לאנשי חינוך, אנחנו פיתחנו ערכה של איתור, אנחנו הרבה מאוד משקיעים בהכשרת הצוותים שלנו באיתור.

קרן רוט איטח: אנחנו מקיימים הרצאות להורים, אתמול היתה לנו הרצאה להורים, בנוסף להרצאות לכלל ההורים, בהובלת השרה, זה חלק מהתכנית של באים בטוב, הרצאות להורים שתהיינה בימי שני, לכלל ההורים, עם טובי המומחים, וגם אנשי המקצוע של שפ"י.

קרן רוט איטח: אתמול ושלשום קיימנו הרצאה להורים בהשתתפות של קרוב לארבע מאות הורים בכל ערב.

קרן רוט איטח: היתה לנו הרצאה להורים עם קרוב לחמש מאות הורים בחברה הערבית.

קרן רוט איטח: הרצאה להורים בחינוך הממלכתי דתי.

קרן רוט איטח: אלה פעילויות שמיקדנו בחודש ספטמבר, כחלק מהעבודה להתמודדות עם הסמים והאלכוהול.

קרן רוט איטח: באיתור, כמו שאמרתי, אנחנו עושים עבודה של הכשרת הצוותים להיות רגישים, ולאתר גם מקרוב וגם מרחוק.

קרן רוט איטח: יש פעילות של מתחרים לנוער, אנחנו שותפים לתכנית הלאומית שלוש מאות ששים, לעבודה בחופים עם נוער בסיכון, באיתור של נוער בסיכון, ומתן מענים בהובלת שלוש מאות ששים ובשיתוף משרד הרווחה ומשרדים נוספים.

קרן רוט איטח: ובהקשר הטיפולי יש לנו תכנית שנקראת אופי – אימון ופיתוח יכולות התמודדות.

קרן רוט איטח: זה תכנית שפותחה בזמנו עם הרשות למלחמה בסמים, זו תכנית שיובאה מארצות הברית, ועשינו התאמה לתכנית.

קרן רוט איטח: זו תכנית שבה אנחנו מכשירים את אנשי הצוות בתוך בית הספר לעשות עבודה עם ילדים שכבר אותרו, ורוצים לעשות שינוי.

קרן רוט איטח: אם זה בעישון, בסמים, באלכוהול.

קרן רוט איטח: וזו עבודה קבוצתית בתוך בית הספר.

קרן רוט איטח: כי אנחנו מאמינים שהרבה פעמים המענה התוך בית ספרי זה המענה הכי טוב והכי רלוונטי.

קרן רוט איטח: זאת הסיסמה שלנו, וזאת התקווה שלנו, הלוואי ונלמד איך לדבר בטלפונים ניידים, שזה גם כן אחד האתגרים שלנו, ליהנות בלי לשתות אלכוהול, לחייך לא רק לסלפי, לחלום ללא סמים, להיות חברים, לשמוח מהדברים הפשוטים.

קרן רוט איטח: וזה מבחינתנו, כמובן,

רם שפע: זה נכון אגב לכל אדם,

קרן רוט איטח: לחלוטין, אבל זה המוטו שמנחה אותנו ומלווה אותנו בעבודה שלנו.

קרן רוט איטח: וזה מבחינתנו.

קרן רוט איטח: ויש בזום גם תלמידים עמיתים, ויש מנהל בית ספר, שאני אשמח שיקבלו הזדמנות לשתף.

רם שפע: אני אשתדל ככל שנצליח לתת לכמה אנשים את הזכות להתייחס.

רם שפע: אני רוצה להגיד משהו לך קרן, אני אמרתי את זה כמה פעמי, אני אומר את זה גם היום.

רם שפע: אני עבדתי עם לא מעט יחידות בשנה שעברה של משרד החינוך.

רם שפע: אני לצד זה מבקש להגיד שאני פונה אל התלמידים שאני פונה אליהם להגיד בחופשיות מה אתם מגישים.

רם שפע: לא תמיד, מה לעשות, מה שהמערכת מנסה, כל תלמיד ולתלמידה מרגישים.

עומר שחר: זה לא תמיד יורד לשטח כמו שמצפים.

רם שפע: בדיוק, אפילו להעביר ביקורת זה חלק ממה שאנחנו עושים פה, זה ללמוד ולשים זרקור על מה שצריך להשתפר, וזה בסדר גמור, וכולנו לוקחים את זה למקום הנכון והאפקטיבי.

רם שפע: אז אם מישהו מכם רוצה להתייחס, בבקשה.

רם שפע: אם לא, אפנה לחלק מהאנשים שנמצאים בזום.

יעל אנדר: אני אתייחס לנקודות, יש לנו כמה נקודות להעלות באמת בנושא.

יעל אנדר: ראינו פה הרבה את עניין המניעה.

יעל אנדר: אבל אני מאמינה שרוב מי שנמצא בפגישה הזאת, גם פה בחדר, גם בזום, לא מאמין שנצליח, לפחות לא בשנים הקרובות, או בשנה הנוכחית, להגיע למצב בו כל בן או בת נוער, עד סוף שנות התיכון שלו, לא מתקרב לאלכוהול, לא שותה אלכוהול, לא באירועים חברתיים לפחות.

יעל אנדר: ובסופו של דבר אנחנו כן רוצים להישאר מחוברים לשטח, ולהיות מציאותיים, בשביל בסופו של דבר לצמצם נזקים.

יעל אנדר: אז באמת, מעבר לנזקי ההתמכרות, שידברו עליהם פה בקרוב, נזקי חוסר השליטה, הבקרה והמודעות יכולים ליצור בעצמם סיטואציות מסוכנות.

יעל אנדר: אנחנו שומעים כל הזמן על אין ספור אסונות שקורים בשכרות בני ובנות נוער, בסביבה שהיא לא בטוחה בשבילם.

יעל אנדר: אז אני חושבת שלכן באמת מעבר למניעה הכל כך חשובה הזאת, חשוב להכניס לתכנים החינוכיים איזה שהוא דגש על שתייה בסביבה בטוחה.

יעל אנדר: זאת אומרת, במידה ואנחנו באים לתלמידים ואומרים להם, או.

יעל אנדר: קי., בסדר, אל תשתו, זה לא מומלץ.

יעל אנדר: במידה ואתם שותים שימו לב שהסביבה שלכם לא מסכנת אתכם.

יעל אנדר: שיש סביבכם אנשים שיכולים לשמור עליכם.

יעל אנדר: ושהאנשים שסביבכם לא ינצלו את המצב הזה לאיזה שהוא ניצול או לתקיפה.

יעל אנדר: הלוואי שיום אחד נצליח באמת להגיע למצב בו שתיה בקרב בני ובנות נוער זה לא בנורמה.

יעל אנדר: עד אז בואו ננסה קצת למנוע אסונות, או לא ניתן לעוד נערות לעבור ניצולים כאלה ואחרים במסיבות בגלל שתיה.

רם שפע: תודה רבה, אני בטוח שזה לא קל לדבר פה בכנסת בוועדה.

רם שפע: אבל איך בסוף ביומיום אפשר למנוע את זה?

רם שפע: כלומר מה יגרום למשרד, למורים, לצוותי ההוראה, להבין שהם עושים את הדבר הנכון כדי למקסם את הסיכוי למנוע מקרים כאלה.

יעל אנדר: דבר ראשון, ליצור את השיח הפתוח הזה.

יעל אנדר: זה כבר חשוב.

יעל אנדר: זאת אומרת שתלמיד לא יצטרך להגיד בכיתה, או באיזה שהוא דיון שפותחים, כשמורה מדבר, באמת על עניין המניעה, שאני אומרת, הוא באמת נורא חשוב.

יעל אנדר: אבל במידה ופותחים דיון כזה חייבים באמת לתת מקום לסימנים האלה.

יעל אנדר: למשל יצא לי לראות איזה שהוא מודל, זה היה נורא מזמן, מה עושים כשנכנסים למסיבה.

יעל אנדר: זאת אומרת איפה יש שומר, למי אני יכולה לפנות אם יש איזו שהיא בעיה.

יעל אנדר: אותו הדבר בנוגע לשתיה.

יעל אנדר: איך אני מגיעה הביתה בכלל, במידה ואני שיכורה.

יעל אנדר: לאיזה חברים אני יכולה לפנות.

יעל אנדר: איזה גורמים יש סביבי שיכולים לעזור אם חברה שלי פתאום לא מרגישה טוב.

יעל אנדר: זה דברים שחייבים לעלות בתוך דיון, לפחות ברמה הבית ספרית.

רם שפע: וזה קורה?

יעל אנדר: זה לא קורה.

יעל אנדר: לא כרגע.

רם שפע: לא יצא לך בבית ספר שפתחו איתך שיחה על זה?

יעל אנדר: בבית הספר האמת שממש לפני כמה ימים העלו את הנושא בשיעור חינוך,

רם שפע: אז זה קורה, זה מתחיל.

יעל אנדר: זה שיפור נפלא.

יעל אנדר: אבל לא נוגעים בנושא הזה מספיק.

יעל אנדר: זה עדיין בעניין המניעה.

עומר שחר: זה יותר בעניין של הפחדה.

עומר שחר: זה מסוכן, אל תשתמשו, אל תשתו.

יעל אנדר: בדיוק.

עומר שחר: ובסוף כשאומרים לך אל תעשה, אתה מסתכל ואומר אני אעשה.

עומר שחר: כי זה מעניין אותי.

עומר שחר: זה אסור אז אני אוהב למרוד.

יעל אנדר: או שמדברים על הנזקים לטווח הארוך, שהם כמובן לא פחות חשובים, אבל גם על הדברים היותר מיידיים צריך לדבר.

יעל אנדר: אז באמת השיח הפתוח הזה מאוד חשוב.

יעל אנדר: מעבר לזה שלהביא את השיח הזה בשלב הרבה הרבה יותר מוקדם.

יעל אנדר: להתחיל לדבר על זה בכיתה י' זה לא הזמן.

יעל אנדר: צריך להתחיל לדבר על זה לטעמי כבר מגיל מאוד מאוד מוקדם, בשביל לפחות ליצור את השיח הזה, שיוכל להיות שיח מספיק בטוח לתלמידים ותלמידות.

דורון ניצן: ממש במשפט, אני רוצה להגיב, מה שהיא אמרה לגבי השיפור שקורה בבתי הספר.

דורון ניצן: זה באמת שיפור מאוד מבורך.

דורון ניצן: רק חשוב לי להגיד שלמרות שאצלה בבית הספר זה קורה, יש הרבה מאוד שזה לא קורה אצלם בבית הספר.

דורון ניצן: איפה שזה כן קורה זה בעיקר יוזמות ספציפיות, מקומיות, של אותה הנהלת בית ספר, אותו סגל מורים.

דורון ניצן: זה לא איזו שהיא מגמה כללית, בכל הארץ כרגע.

דורון ניצן: זה לא משהו שבא לידי ביטוי וכל בית ספר בארץ יכול להגיד לך העברתי שיעור חינוך על איך לשתות נכון.

דורון ניצן: להיפך.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני מסתכל פה בזום, ורואה הרבה בתי ספר, גם באורט רבין וגם במקיף ו' אשדוד, ובית ספר אומנויות באשקלון.

רם שפע: בקיצור מלא.

רם שפע: אז חשבתי שאולי אני אשתמש בהזדמנות אולי חלקכם לא ביקשו זכות דיבור, אבל אולי דווקא נשמע ספונטנית, מישהו שלא תכנן להגיד.

רם שפע: מי שאני אתן לו עכשיו את רשות הדיבור, ככל שאין אישור להראות אתכם, אתם צריכים בעצם לסגור את המצלמה, אבל לדבר.

רם שפע: אז אולי אני רואה כמה מכם, מקיף ו' באשדוד.

רם שפע: אתן רוצות להגיד משהו?

רם שפע: אז תכבו את המצלמה.

רם שפע: אבל אנחנו נקשיב לכם בקשב רב.

שירז: הי, אני שירז ממקיף ו' באשדוד, עם חברות שלי לסמינר עמיתים.

שירז: אני בלי קשר פועלת במועצה וגם במועצה הבית ספרית.

שירז: אני מדברת על זה מעוד מקומות חוץ מעמיתים.

שירז: אני חושבת שכל הקטע של הסמים וההתמכרויות התחיל בגלל הקורונה.

שירז: לא התחילו בגלל, הם יותר התרבו בגלל הקורונה.

שירז: יותר לחץ חברתי בין ילדים בשכבת גיל שלנו, שזה שכבות י', ט'.

שירז: יותר לחץ חברתי.

שירז: כאילו בגלל הקורונה ילדים הגיעו למצבים שלא כל כך כאילו נפשיים בסדר נקרא לזה.

שירז: אז הם חושבים שזו דרך בריחה שלהם למקום הטוב, ולמקום שלהיות בטוח בעצמי, ומשוחרר וכיף לי ואני לא חושב על כלום וראש נקי.

שירז: אני אישית ספציפית, ראינו כמה מקרים שלא נעים לראות, מכל מיני בחינות, מבחינה של סמים, אלכוהול.

שירז: ואני חושבת שאם באמת השיח יהיה יותר פתוח לבין ילדים, אנחנו כעמיתים יכולים להביא את הדעה שלנו, ילדים מהשכבה שלנו, ילדים משכבות יותר נמוכות, אז יהיה יותר קל.

רם שפע: תודה.

רם שפע: עוד מישהי רוצה להתייחס?

רם שפע: אז נעבור למקומות אחרים.

רם שפע: חטיבת יהלום בשוהם, רק תרימו יד אם מישהו מכם רוצה להגיד משהו.

רם שפע: אנחנו פשוט לא נראה אתכם, אתם אפילו לא חייבים לכבות את המצלמה.

רם שפע: בבקשה.

ליבי בראון: שלום, אני ליבי בראון מחטיבת יהלום, מקבוצת עמיתים משפיעים.

ליבי בראון: אני חייבת לומר שתופעת הסמים והאלכוהול זו תופעה שהיא כן נפוצה.

ליבי בראון: ושהכי חשוב זה לטפל בה מהשורש שלה.

ליבי בראון: וכבר משכבות מאוד נמוכות, גם משכבה ז', ואני לא מגזימה.

ליבי בראון: צריך לעקור את זה לפני שזה כבר מתחיל ומתפתח ונהייה בעיה .

רם שפע: ליבי, סליחה שאני קוטע אותך, את יכולה קצת לספר על מה זה אומר נפוצה?

רם שפע: באיזה קנה מידה, כולם, חצי, חלק, איפה.

ליבי בראון: אני לא יודעת מספרים.

ליבי בראון: אני מרגישה שיש יותר מידיי.

ליבי בראון: זו תופעה שאפשר להיתקל בה, ואפשר להיתקל בה בשכבות, והיא מתחילה כבר עכשיו, ואני שומעת מאנשים ואני רואה שכבר היא נפוצה בשכבות נמוכות.

ליבי בראון: וזה דבר שבאמת אסור להתעלם ממנו.

ליבי בראון: אסור להגיד טוב, מתחילים לשתות ומתחילים להשתמש בסמים רק בתיכון, אז נעזוב את החטיבה.

ליבי בראון: זה לא נכון.

ליבי בראון: חייב לטפל בזה כבר, אסור להתעלם מזה, אסור לזלזל בזה.

ליבי בראון: צריך להסביר באופן מקיף.

ליבי בראון: כי השכבות האלה הן השכבות שהכי נתונות ללחץ חברתי.

ליבי בראון: וזה יכול מאוד מאוד להשפיע.

ליבי בראון: במיוחד עכשיו עם הקורונה, כולם חזרו, האנשים עכשיו אחרי תחושת בדידות, אחרי תחושה שמחפשים באמת ריגוש, כמו שנאמר.

ליבי בראון: ויש את כל הלחץ החברתי מסביב, ויש קבוצות שחברים משתמשים, וחברים צורכים, והם מנסים לשכנע אותך.

ליבי בראון: ואנשים צריכים לדעת לאיזה עולם הם מתקרבים.

ליבי בראון: ואם מתאים להם להתקרב לעולם הזה.

ליבי בראון: ואם הם כן יתקרבו אליו איך להיות בטוחים.

זוהר: אני זוהר משכבה ח', מעמיתים משפיעים של ח'.

זוהר: אצלנו זה כבר התחיל כבר, בעיקר במסיבות, בבר-מצווה, בת מצווה.

זוהר: בבר-מצוות ומסיבות יש שולחן עם כיבוד ועם אלכוהול, וילדים אומרים טוב אני אשתה קצת, ואז מתחילים ללחוץ עליהם מהכיוון של הלחץ החברתי של תהיה קול, תשתה.

זוהר: וילדים לא יודעים כל כך איך להסתדר עם זה, אז הם שותים, ולא רגילים לזה, וזה מגיע באמת לדברים מאוד מסוכנים.

זוהר: אני חושבת שכדאי דווקא יותר לדבר על איך, מה לעשות במידה והשתכרת.

זוהר: מה לעשות אחרי, לפני.

זוהר: כי למנוע את זה יהיה מאוד קשה.

זוהר: אנחנו כבר בעולם שאי אפשר למנוע את זה.

זוהר: אני חושבת שכדאי דווקא להתמקד באיך לעשות שזה יהיה בטוח יותר.

ליבי בראון: אנחנו פשוט רוצים לוודא שלחברים שלנו, ולכל אחד ואחד יהיה את כל הכלים והידע שנדרשים להם בשביל לצלוח את השלב הזה של להיות נער מתבגר, בצורה הכי בטוחה.

רם שפע: קודם כל אתם תצלחו אותו.

רם שפע: כולנו היינו נערים ומתבגרים.

רם שפע: אבל נכון שבצורה הכי בטוחה שזה צירוף מלים מדוייק למטרה, גם שלכם כמי שעוסק בזה מבפנים ומנסה להצמיח מנהיגות מקומית, וגם של המשרד ושל כל הצוותים החינוכיים, שבסוף הם נמצאים שם.

רם שפע: אורית שפירו, שהיא מנהלת תחום בחירה סמים ואלכוהול ברשות הלאומית לבטחון קהילתי, בעצם תחת המשרד לבטחון פנים, ושותפה של הוועדה ושלנו, לנסיונות רחבים לעשות פה טוב יותר.

רם שפע: בבקשה.

אורית שפירו: בוקר טוב, איזה כיף לשמוע את כל המתבגרים פה.

אורית שפירו: אני חושבת שגם זוהר וגם עומר דיברו על החשיבות של עבודה עם קהלי יעד שונים.

אורית שפירו: גם ילדים ומתגברים, אבל חייבים לראות את המקום של ההורים ואנשי המקצוע.

אורית שפירו: כשאנחנו מדברים על העבודה, אנחנו מדברים על עבודה על הרצף היומי.

אורית שפירו: גם בתוך בתי הספר, אבל גם מחוץ לבית הספר.

אורית שפירו: מרכזי נוער, תנועות נוער, מתנ"סים.

אורית שפירו: כשאנחנו מדברים על מגוון התנהגויות סיכון.

אורית שפירו: גם שימוש בחומרים מסכנים, גם התמכרויות לחומרים וגם להתנהגויות.

אורית שפירו: וגם לאלימות.

אורית שפירו: בת שבע ביקשה ממני שאני אגע במספר נתונים.

אורית שפירו: אני רואה שגם פרופ' יוסי הראל פיש פה, וגם איריס נהרי פה.

אורית שפירו: אבל הסקר שנעשה בסוף שנת 2018, 2019, אנחנו יכולים לראות בצורה מאוד ברורה שתפיסת המסוכנות לאורך השנים בקרב המתבגרים שלנו, כיתות י', יא', יב', יורדת.

אורית שפירו: ולכן גם כמות השימוש בקנביס פה עולה.

אורית שפירו: עוד מאיסוף הנתונים, אנחנו יכולים לראות מנתוני משרד הבריאות משנת 2019, באישפוזיות לנערים ונערות יש לנו עלייה בכמות המתאשפזים, גם בקרב בנים וגם בקרב בנות, כשהחומר שנפוץ ביותר זה גם אלכוהול וגם קנביס, ואחר כך חומרים אחרים.

אורית שפירו: מנתוני משרד הרווחה של שנת 2020 אנחנו יכולים לראות את מספר בני הנוער שמטופלים בשבעים וארבע יחידות ייעודיות שלהם.

אורית שפירו: וגם פה השימוש הוא שימוש בסמים, בקנביס, באלכוהול ובחומרים נוספים.

אורית שפירו: התחלתי לדבר על הסקר שיוסי הראל פיש מוביל פה בארץ מ-1994.

אורית שפירו: ואנחנו יכולים לראות שיש עלייה בכמות השימוש בעיקר בקנביס, אבל יש לנו גם שימוש לא מבוטל בסמי פיצוציות, באקסטזי, ב-LSD ובחומרים אחרים, כשהשימוש בקרב הבנים גדול יותר מבקרב הבנות.

אורית שפירו: והנתון האחרון זה מחקר של שימוש בחומרים ממכרים בקרב נוער בסיכון, שנעשה עם משרד החינוך ועם המשרד לבטחון פנים, וגם פה יוסי הוביל את זה, משנת 2018.

אורית שפירו: אנחנו יכולים לראות על הכמות המאוד גדולה של בני הנוער, שנמצאים במסגרות של קידום נוער, שמשתמשים בקנביס.

אורית שפירו: גם מפעם וגם בשנה האחרונה, בהשוואה לשנים הקודמות.

אורית שפירו: מבחינתנו ברשות הלאומית לבטחון קהילתי יש לנו מספר מענים, והמענים האלה, כמו שאמרתי בשקף הראשון, הם לאורך כל השנה.

אורית שפירו: רק לא רק בחודש דצמבר ולא רק בשבוע האחרון.

אורית שפירו: ואם תסתכלו הם מדברים גם על הורים, גם על אנשי מקצוע וגם ילדים.

אורית שפירו: זה הכשרות של צוותים ברמה הארצית והיישובית, על מדריכי מוגנות בשיתוף עם משרד החינוך, יש לנו קרוב לשש מאות תשעים שנמצאים בתוך בתי הספר.

אורית שפירו: יש לנו סדנאות והכשרות להורים.

אורית שפירו: כי ההורים חייבים להיות שם.

אורית שפירו: זוהר דיברה איתנו על בר ובת מצווה.

אורית שפירו: מי מביא את הבר ובת מצווה ומשלם על זה, זה ההורים.

אורית שפירו: חייבים לדבר עם ההורים ולתווך להם מה המשמעות של ההתנהגות שלהם מול הילדים שלהם.

אורית שפירו: יש לנו סדנאות ופעילויות לבני נוער וצעירים.

אורית שפירו: יש לנו הכשרות והדרכות בוועדות סטטוטוריות.

אורית שפירו: כי גם פרנסי היישובים וכל היישובים בארץ חייבים לדעת מה ההשלכות של מה שקורה בתוך היישובים שלהם, על בני הנוער בכלל, ועל כלל האוכלוסיה בפרט.

אורית שפירו: יש לנו כנסים, יש לנו פיתוח כלים.

אורית שפירו: והובלת תהליכים בוועדות.

אורית שפירו: ואם אני נכנסת לתכניות, קרן דיברה על מספר הפעולות שאנחנו עושים בשיתוף איתם, מעבר לתכניות הרבות שמשרד החינוך הוביל, יום של תכלת, בונים ולא שותים, מכורים לחיים, תכנית אופי ועמיתים.

אורית שפירו: כשבצד שמאל אתם יכולים לראות איגרת שבנינו ביחד עם שותפים שלנו, קריטיים לתהליך הזה.

אורית שפירו: בין היתר גם משרד הבריאות, בהובלה של פאולה, וגם עמותות משמעותיות, ומתבגרים בקורונה.

אורית שפירו: אנחנו משתדלים, עד כמה שניתן, בתוך התהליכים גם של קורונה וגם במיעוט תקציבים עד אפס בשלוש שנים האחרונות, להיות עם יד על הדופק ולראות מה אנחנו יכולים לעשות בשביל להצליח ולגדל את השטח.

אורית שפירו: אנחנו לאורך השנה נותנים דפי מידע להורים, בהתייחס למה שקורה בשטח.

אורית שפירו: ואם סם האונס פרץ בשנה האחרונה, אתם יכולים לראות דף מידע להורים, בשביל שיידעו איך לתווך את השיח הזה לילדים שלהם.

אורית שפירו: איך אני אמור לדבר עם הבן שלי או עם הבת שלי על סם האונס.

אורית שפירו: אתם יכולים לראות כאן את עלון הנייס-גיי.

אורית שפירו: יו"ר הוועדה יודע שזה נושא שעלה מאוד חדש בחודשיים האחרונים.

אורית שפירו: מייד כתבנו להורים, גם בעברית וגם בערבית כמובן, בשביל לתווך את הנושא הזה עם המתבגרים, ועם כל הילדים המדהימים שנמצאים כאן.

אורית שפירו: ובצד ימין, מזכירה לכם בקיץ שעבר, כל מה שקרה באילת.

אורית שפירו: ישר, ברור לנו שההורים הם חוד החנית לנהל את השיח ולתווך אותו עם המתבגרים שנמצאים איתנו כאן בזום.

אורית שפירו: נושא האלכוהול, נושא מאוד מדובר.

אורית שפירו: מספר פרסומים שמנהלים היישוביים שלנו, יש לנו אותם כמעט בכל הארץ, מאתיים שלושים וחמישה יישובים בכל הארץ, מוציאים ומתווכים את זה בסדנאות שעוברות בעיקר להורים, כדי שידעו איך לנהל שיחה עם הילדים שלהם על אלכוהול.

אורית שפירו: בכל זמן, בכל מצב, דברו עם הילדים שלכם.

אורית שפירו: כל מה שכתוב בעברית יש לנו גם בערבית כמובן.

אורית שפירו: ואם אנחנו מדברים כרגע על מיקוד של השבוע הזה, שבגינו אנחנו מנהלים את המפגש הזה, אז ברמה הארצית רק אתמול עשינו יום עיון גדול מאוד עם השותפים המאוד משמעותיים שלנו, משרד הבריאות, משרד החינוך והמשטרה, שמדברים גם על טיפול ושיקום.

אורית שפירו: גם על אכיפה.

אורית שפירו: וגם על חינוך ומניעה.

אורית שפירו: וזה בא לאנשי מקצוע.

אורית שפירו: כי אנשי מקצוע יורידו את זה בתוך היישוב לתוך קהלי היעד.

אורית שפירו: בצד ימין אתם יכולים לראות אחד מתוך סדרה של פרסומים שהוצאנו ברמה ארצית למנהלים שלנו, שמדברים כן היום ספציפית על הקנביס, בגלל השיח הציבורי ובגלל השיח של הלגליזציה, כן, מתי ואיך במדינת ישראל.

אורית שפירו: אתם יכולים לראות דוגמא לאיך זה נראה אצלנו, ברמה יישובית, בעיקר במערכת החוץ בית ספרית, אבל גם בשיתוף פעולה עם המערכת התוך בית ספרית.

אורית שפירו: ביישוב כמו למשל בנס ציונה.

אורית שפירו: על מגוון אירועים שנעשים בשבוע אחד בכל קהלי היעד שדיברנו עליהם.

אורית שפירו: הורים, אנשי מקצוע, בני נוער, ילדים, כך זה נראה.

אורית שפירו: אנחנו יכולים לראות פה סדרה של הדרכות להורים.

אורית שפירו: כי אם ההורים לא ידעו לדבר סמים ואלכוהול עם המתבגרים שלהם, אז זוהר לא סתם תגיד לנו שאחר כך הם מביאים את זה למסיבת בר ובת מצווה.

אורית שפירו: אז יש לנו פה מספר דוגמאות מני עשרות ומאות דוגמאות שבשבוע האחרון קיימות בכל הארץ להורים.

אורית שפירו: בנס ציונה, מעלה אדומים, מודיעין.

אורית שפירו: לנסות ולתפוס את ההורים בכל מקום שהם, ולדבר על ההתנהגויות הסיכוניות.

אורית שפירו: גם כמובן הקהילה דוברת העברית וגם ערבית וגם אנגלית ואמהרית.

אורית שפירו: וכאן זה מספר דוגמאות לפעולות שאנחנו עושים מול בני הנוער ועבור בני הנוער.

אורית שפירו: מצד שמאל אתם יכולים לראות פעילות שביקשתי לקבל חי, טרי לגמרי, באילת.

אורית שפירו: יש לנו עגלה שהיא ניידת, שזזה בכל מקום, אתם יכולים לראות.

אורית שפירו: לא שמתי לכם כמובן תמונות של בני הנוער, מפאת החיסיון שלהם.

אורית שפירו: אבל הם יוצאים לשטח, הם יושבים שם, יש להם פעולות מניעה ואיתור, וברגע שמוצאים מישהו, ועם כל השותפים המלאים שלנו כאן, בכל משרדי הממשלה, איתור זיהוי והפנייה, מעבירים.

אורית שפירו: באמצע אתם יכולים פעילות מקסימה, של מועצה אזורית חוף הכרמל, שהוציאה דף מידע, גם להורים וגם למתבגרים.

אורית שפירו: מתוך הבנה שהם מדברים ביניהם.

אורית שפירו: יש סרטון, הוד השרון, דף מידע להורים.

אורית שפירו: אז אתם יכולים לראות כאן את החשיבות של העבודה, גם עם ההורים, בעיניי בעיקר עם ההורים, שלדעת לתווך את ההתנהגויות הסיכוניות בקרב המתבגרים.

אורית שפירו: לא הראיתי לכם פה נתונים בנוגע לקורונה.

אורית שפירו: זה משהו מאוד חדש.

אורית שפירו: בהובלה של פרופ' יוסי הראל פיש, ככל שהזמן יותר, וגם קרן התחילה לדבר על זה.

אורית שפירו: נתונים ממש ממש חדשים, אז אני לא מעלה אותם.

אורית שפירו: תודה רבה.

רם שפע: אורית תודה רבה.

רם שפע: כמו שאמרתי, דמות מפתח ביכולת שלנו, של כולנו, של המערכות, באמת להצליח לתכלל את הפעילות.

רם שפע: אנחנו רואים את זה, כמו שאת אמרת את זה בצורה הרבה יותר טובה ממני, רק הקהילה, בשילוב של כל הכוחות, באמת יוכלו לתת את המענים.

רם שפע: ועובדים על זה.

רם שפע: יש כמובן עוד הרבה מה לעשות.

רם שפע: אבל עובדים על זה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נחזור עכשיו לתלמידים.

רם שפע: נמצאת אתנו מאיה כהן.

מאיה כהן: שלום, אני מאיה כהן, מהיישוב עומר, תלמידת יב'.

מאיה כהן: אני הייתי רוצה להציג לפניכם את בעיית הקושי בזיהוי מכורים.

מאיה כהן: בעצם יש הרבה בני נוער ששותים, מעשנים וצורכים חומרים מסוכנים על בסיס יומיומי.

מאיה כהן: אחרי בית הספר הם הולכים הביתה, יושבים עם החבר'ה שלהם, ולפעמים בישיבות האלה, בפגישות האלה, מתנהל שיחה.

מאיה כהן: על מה קורה הלאה, והאם אתה מתכוון לעשן ולצרוך את הדברים האלה כל החיים שלך.

מאיה כהן: ברור שלא.

מאיה כהן: כולם מתכננים להפסיק מתי שהוא.

מאיה כהן: זה בקרב הנוער יש הרבה מאוד את העניין הזה של הדחיינות.

מאיה כהן: אני אפסיק לקראת סוף יב'.

מאיה כהן: אני אפסיק בצבא.

רם שפע: אני רק אגלה לך משהו, דחיינות יש אצל כולם.

רם שפע: אבל את צודקת.

רם שפע: אני מחזק את מה שאמרת.

מאיה כהן: זה מאוד מאוד מתבטא בנושא הזה.

מאיה כהן: אז מצד אחד כולם מוכנים שהם בצ'יק יכולים להפסיק, ושהם יפסיקו כשיהיה צריך.

מאיה כהן: כרגע לא צריך.

מאיה כהן: כרגע זה רק בשביל הפן.

מאיה כהן: ומצד שני יש את הבית ספר.

מאיה כהן: שלא תמיד יכול לזהות את המכורים האלה.

מאיה כהן: כי הם בסך הכל מתפקדים.

מאיה כהן: בגיליון ציונים הם לא בולטים עכשיו באדום.

מאיה כהן: יש להם נוכחות סדירה מינימלית.

מאיה כהן: הם בעצם עושים מה שצריך בשביל לא לבלוט יותר מידיי.

מאיה כהן: אז לבית הספר מאוד מאוד קשה לזהות אותם.

מאיה כהן: ובנוסף לזה, קשה להם לפנות לבקש עזרה.

מאיה כהן: במידה וכבר הם הגיעו להבנה שמשהו לא בסדר, שהם לא מצליחים לצאת מהמעגל הזה, הם לא יודעים לאן לפנות.

מאיה כהן: כי נורא קשה לפנות להורים ולהגיד להם שאתה צריך עזרה, כי אתה לא רוצה לאכזב אותם.

מאיה כהן: והבית ספר צריך להיות בשקיפות מלאה עם ההורים, אז אתה גם לא יכול לפנות ליועצת כל כך.

מאיה כהן: אז יש פה בעיה בקרב התלמידים שכן הבינו שהם צריכים עזרה.

מאיה כהן: בנוסף לזה אין מודעות לגבי איך לצאת מהמעגל הזה, במידה ואתה לא יכול לפנות להורים או לבית הספר.

מאיה כהן: אין פתרונות נגישים.

מאיה כהן: אז כן מציעים לנו בבית הספר הרצאות, וסדנאות וכל מיני דברים כאלה.

מאיה כהן: ומדי פעם מביאים מישהו שיספר את הסיפור חיים שלו, ואיך הוא יצא מהתמכרות.

מאיה כהן: אבל בסופו של דבר אין פרקטיקה בנוגע למכורים, לא עכשיויים ולא מכורים בעתיד.

מאיה כהן: וזה משהו שנורא חשוב להביא למערכת החינוך, ובעצם להביא נציגות כלשהי, שהיא בלתי פורמלית.

מאיה כהן: שתשמש לתלמידים האלה כמענה.

רם שפע: אבל זה קורה?

רם שפע: את מציעה משהו שאת לא חווה אותו בבית הספר?

רם שפע: זה לא משהו שקורה בעומר עכשיו, מפגש בלתי פורמלי שמדבר על זה?

מאיה כהן: אני אומרת שצריך להיות מענה בלתי פורמלי.

מאיה כהן: יש את השיחות האלה בין התלמידים, יש תלמידים מכורים, שיש כאלה שגם מבינים שהם צריכים עזרה.

מאיה כהן: שהם רוצים לצאת מזה.

מאיה כהן: אבל זה מה שחסר.

מאיה כהן: חסר הגוף הבלתי פורמלי הזה.

מאיה כהן: זה מה שאני מנסה להגיד.

רם שפע: למה צריך גוף בלתי פורמלי?

מאיה כהן: כי אני לא יכול לפנות להורים, כדי שהם לא יתאכזבו ממני.

מאיה כהן: אני לא יכול לפנות לבית הספר כי הם יעבירו להורים.

מאיה כהן: אני תקוע פה במצב שאין לי למי לפנות.

מאיה כהן: ואם יש עכשיו איזה מישהו שהוא לא עכשיו בתפקיד מורה או בתפקיד הורה, שאפשר לדבר אליו כחבר, והוא מעבר לכזה מסגרת של בית ספר, אז יהיה לתלמידים הרבה יותר קל לפנות.

מאיה כהן: וגם אותו אדם יוכל לזהות את מה שקורה בבית הספר.

מאיה כהן: להבין, הוא אמנם מצליח בשיעור מתמטיקה, אבל אחר כך, בהפסקה, הוא הולך למחששה, ומעביר שם את כל היום.

מאיה כהן: והמורים לא רואים את זה, כי הוא היה במתמטיקה.

מאיה כהן: אז אותו גוף בלתי פורמלי צריך להיות שם, ולמצוא את הדברים האלה.

רם שפע: זו נקודה מאוד חשובה.

רם שפע: אני מחזק אותך מאוד.

רם שפע: אני מאמין גדול מאוד במערכת הבלתי פורמלית.

רם שפע: ואני מניח שרובכם יודעים שגם הייתי אחד מהאנשים שהובילו פה את הגדלת התקצוב של כל הגופים הבלתי פורמליים.

רם שפע: אנחנו אומרים הרבה פעמים תנועות נוער, אבל יש גם את ארגוני הנוער, ויש שנות שירות, ויש מכינות, ויש חוגי סיירות.

רם שפע: יש המון כלים לעשות את זה.

רם שפע: אני מחדד, לפחות מהצד שלי, אני לא בטוח שצריך שיהיה גוף בלתי פורמלי שזו תכליתו.

רם שפע: מה שאנחנו צריכים לשאוף אליו כחברה זה שכמה שיותר בני ובנות נוער יקבלו את ההזדמנות לקחת חלק בפעילות לא פורמלית, ושבעצם שם לאפשר את המקום לשיח שהוא קצת פחות אמצעי.

רם שפע: זה לא ההורים, זה לא בית הספר, אבל אני רק אומר, לא בטוח שצריך לעשות משהו אחר חדש.

עומר שחר: אני חושב שהיא התכוונה לתת מהכלים שכבר יש, אבל גם נער שנמצא בבלתי פורמלי אחרי בית הספר, בזמן הזה הוא לא יעשן ולא ישתה.

עומר שחר: אז זה עוד איזה שהוא צעד בדרך למניעה.

עומר שחר: זה גם משהו חשוב.

רם שפע: אולי נעשה איזה מעבר מהיר, נמצא איתנו פה איל גלס, שהוא ממועצת ארגוני הילדים והנוער.

רם שפע: איל, אני יודע שהכנת מצגת, אבל בוא תשקול האם צריך מצגת, או שפשוט תיתן התייחסות קצרה.

איל גלס: שלום, אני אתן התייחסות קצרה.

איל גלס: אני לא אראה את המצגת, אני אגיד כמה דברים.

איל גלס: קודם כל אני מבקש להגיד תודה, אתה אמרת את זה עכשיו, כרגע כשדיברת על מהלך מורכב ויוצא דופן של השלמת תיקצוב בכלל ארגוני הנוער.

איל גלס: אנחנו חושבים שזה דבר שמנע משבר, הוא מייצר ודאות, הוא מאפשר לנו המשך של צמיחה, ודווקא בימים האלה הוא חשוב מאוד.

איל גלס: היו גורמים נוספים שאנחנו מודים להם בסיפור הזה.

איל גלס: אני מבקש קודם כל לנצל את ההזדמנות להגיד תודה לך, בשם ארגוני הנוער, על ההתגייסות, ולהגיד תודה בכלל על השותפות.

איל גלס: בהקשר של הנושא שעליו הוועדה הזאת מתכנסת, אני רוצה להגיד שלדעתי זה היה הגל השני של הקורונה.

איל גלס: המצגת, שאני לא הולך להציג אותה, אלא רק להגיד עליה ממש כמה מלים בקצרה, נובמבר 2020, בעיצומו של הגל השני אנחנו קיימנו סקר, ביחד עם המשרד לחיזוק חברתי וקהילתי.

איל גלס: היה סקר מקיף, הוא כלל 2300 נערים, בני ובנות נוער.

איל גלס: והוא נקרא נוער בזמן הקורונה.

איל גלס: הוא בא לבדוק מה הנוער אומר.

איל גלס: מה הנוער מרגיש.

איל גלס: בכדי שאנחנו נוכל ללמוד, על הדאגות, ועל העיסוקים, ועל החשיפה להתנהגויות סיכוניות, בדומה לדיון שאנחנו מקיימים פה היום.

איל גלס: הסקר מוצג כחלק מחומר הרקע לוועדה.

איל גלס: מעבר לממצאים המעניינים בסקר אני חושב שהדבר המעניין בו, והדבר המעניין שקורה כאן, זה הניסיון לתת לנוער לדבר, ופחות להגיד מה אנחנו אומרים בשמו.

איל גלס: אני חושב שהדברים שאמרו פה עד עכשיו הם מאוד ברורים ומאוד מעניינים.

איל גלס: אחד הממצאים בסקר מתייחס לחשיפה להתנהגויות סיכוניות, במגוון תחומים.

איל גלס: נשירה מבית ספר, נשירה, גילויי מצוקה וחרדה, פגיעה ברשתות חברתיות.

איל גלס: אלה שלושה דברים שעולים באחוזים יותר גבוהים מסמים ואלכוהול, אבל הם דברים שמעסיקים את הנוער.

איל גלס: אני חושב שהתפקיד שלנו בארגוני הנוער, החינוך הלא פורמלי, יכול להיות שגם בחינוך הפורמלי, זה להתייחס לדברים האלה כאל חוליה חלשה, או חוליה הראשונה בשרשרת.

איל גלס: התפקיד שלנו זה לזהות, ולהכיר את החוליות האלה, ולהגיב מהר.

איל גלס: אני רוצה להגיד שמבחינת מענים מקצועיים שלנו, בארגוני הנוער במועצה, אז אנחנו נענים וחשופים לאתגר הזה, אני חושב שתקופת הקורונה מעצימה את האתגר, אבל לא להתבלבל, זה היה משמעותי ונוכח גם בלי תקופת הקורונה.

איל גלס: אני יכול להגיד שאנחנו מזהים את ההתפתחות בארגוני הנוער בכל מה שקשור לצורך ביצירת מענים מקצועיים, כדי לקדם, לסייע, ללוות, לתמוך את אותם ארגונים.

איל גלס: אנחנו הקמנו מערך לליווי ותמיכה לאנשי מקצוע שפעילים בארגונים.

איל גלס: אנחנו גאים מאוד שהצלחנו להקים את המערך הזה.

איל גלס: אנחנו עושים את זה במשאבים באמת דלים, שעומדים לרשותנו.

איל גלס: אני רוצה להגיד שאנחנו נמשיך ללוות, לתמוך, ולקדם יותר ויותר ארגונים לעבודה יותר ויותר מקצועית בכל מה שקשור למענים שניתנים לבני הנוער.

איל גלס: אנחנו בשביל להמשיך את זה מוכנים לחשוב מחוץ לקופסה, לשתף פעולה, לקבל סיוע, אם זה בהיבטים של משאבים, ואם זה בהיבטים מקצועיים.

איל גלס: ולסיכום אני רוצה להגיד את מה שאמרתי בראשית דבריי, יש פה הזדמנות שלנו להקשיב וללמוד ממה שמעסיק ומטריד את הנוער.

איל גלס: אני חושב שזה החלק החשוב.

איל גלס: זה ייחודי, זה לא קורה בכל ועדה או בכל דיון.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אמרת פה כמה דברים טובים.

רם שפע: אז אני מודה לך.

רם שפע: השיתוף אתכם חשוב לנו מאוד.

רם שפע: חשוב לנו לשמוע את הזווית של המועצה לשלום הילד.

רם שפע: עו"ד עדי נעמת בבקשה.

עדי נעמת: תודה רבה.

עדי נעמת: אני מאוד שמחה לראות את בני ובנות הנוער, שלוקחים חלק מהותי בדיון הזה.

עדי נעמת: בתקופה האחרונה אנחנו היינו כן בדיונים שונים על ההתמכרות בסמים, אלכוהול, סיגריות, אלימות מכווונת, חרמות חברתיות.

עדי נעמת: ומובן שהדברים האלו הם סימפטומים למצוקה גדולה שהיא חלק ממשבר הקורונה, והשפיעה הכי הרבה על ילדים ונוער.

עדי נעמת: אנחנו רואים את העלייה המטאורית במצבי הסיכון.

עדי נעמת: חלק מהמירוץ שלנו השבוע, בדיונים בוועדת החינוך והחוקה, בנוגע להנחיות הקורונה החדשות, זה לא לגדוע לבני ובנות הנוער את הרצף, את השגרה בלימודים.

עדי נעמת: לא מהבחינה הלימודית, אלא כי הם צריכים להישאר בקשר עם בני גילם, עם גורמי החינוך.

עדי נעמת: שמישהו יסתכל עליהם ויושיט להם יד ויאתר את מצבי הסיכון שלהם.

עדי נעמת: אנחנו יודעים שמחקרים מראים שילדים ונוער במצבי סיכון כן משתפים מבוגר משמעותי.

עדי נעמת: בשביל זה הם זקוקים לדמות משמעותית כדי לפנות אליה.

עדי נעמת: ולכן צריך לפתוח את הדלת, גם הורים, אנשי חינוך, אנשי טיפול.

עדי נעמת: וזו משימה קשה, שיש יועץ חינוכי אחד לאלף תלמידים בבית הספר.

עדי נעמת: וגם אנחנו בפרלמנט הנוער, במפגשי התייעצות, אני אגיד מה שצף, שהנוער זעק לסיוע רגשי וחברתי, להכללה של מפגשים קבועים של אנשי טיפול במסגרת בית ספרית, התאמת מענים מגוונים והעלאת מודעות.

עדי נעמת: ערוצי התקשורת, למי הם פונים, ממי הם מבקשים עזרה.

עדי נעמת: וכמו שאמר אחד הנערים, שצריך לאחות את כל השברים שנוצרו, וליצור איזו שהיא רשת בטחון לנוער.

עדי נעמת: וכרגע אני אגיד שמאוד מבורך לראות את התכנית של משרד החינוך.

עדי נעמת: אני לא יודעת אם היא נעשתה בשיתוף עם הנוער, אבל אם רוצים לעשות את זה כמו שצריך יש לעשות את זה יחד, בהיוועצות, לדבר איתם כמו שנעשה בדיון הזה, גם מה שהוצג, זה חשוב וחיוני.

עדי נעמת: אבל צריך להכניס את זה בתכניות לימודים שנתיות.

עדי נעמת: לא כשעה פה ושם בכישורי חיים.

עדי נעמת: להרחיב את המענים אחר הצהריים, חיזוק החוסן האישי, הרחבת מענים רגשיים לכולם לתמיכה, לכלל הנוער.

עדי נעמת: לוודא שאכן התכנית הזאת היא מיושמת בשטח, ומוקצים לה הכוח אדם והמשאבים הנדרשים.

עדי נעמת: תודה רבה.

עומר שחר: חשוב רק, רם, להתייחס ולהגיד שתכנית שנכתבה במשרד החינוך גם התכנית ששרת החינוך הציעה לפני שבועיים, נכתבה בשיתוף מלא אתנו, וגם כל התהליך שאנחנו עובדים יחד עם אגף שפ"י שמתעסק בזה, אז אין ספק, רוב הטענות פה הן יותר על היישום ופחות על קבלת ההחלטות והמדיניות.

רם שפע: אני גם מחזק את מה שאתה אומר, וזה טוב שזה בשיתוף אתכם, וזה בסדר גמור שעדי, וזה תפקידה, תאתגר גם אתכם כל הזמן.

רם שפע: אף פעם השיתוף הוא לא מספיק.

רם שפע: אני עמדתי בראש התאחדות הסטודנטים הרבה שנים, וגם אנחנו ניסינו לעשות שיתוף עם הסטודנטים וזה אף פעם לא היה מספיק.

רם שפע: וגם אתה, מה לעשות, מכיוון שהייתי בכובע דומה לשלך, בסוף אתה גם חלק מהמערכת, וכשאתה מייצג הרבה אנשים אז גם אתה, התיאום שלך עם המערכת הופך להיות גדול.

רם שפע: ולכן זה טוב שגם התלמידים והתלמידות יהיו בתקשורת עם המערכת, זה חלק מהכוח אגב גם של המועצה, אני בטוח שאתם עושים את זה, לדעת שזה בסדר שהשטח יעשה דברים גם בלעדיכם.

רם שפע: זה מחזק את היכולת שלכם לתת להם מענים.

רם שפע: אז אלה קולות חשובים.

רם שפע: אני רוצה בבקשה לשמוע את שיהאב אלדין הרוש, נשמח קצת לשמוע לעומק מה קורה בחברה הערבית, או בכלל בעצם.

שיהאב אלדין הרוש: שלום, אני שיהאב, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית, מטייבה, בכיתה יב'.

שיהאב אלדין הרוש: אם נחזור אחורה, כמה שנים, אנחנו נשים לב שהשתמשות באלכוהול, בסמים, ואפילו העישון, היו מתחילים כמעט בגיל שמונה עשרה, משהו כזה.

שיהאב אלדין הרוש: אבל לצערנו היום אנחנו רואים שכל הדברים האלה מתחילים מגיל קטן מאוד.

שיהאב אלדין הרוש: קטן לגמרי.

שיהאב אלדין הרוש: כמעט מגיל שלוש עשרה, משהו כזה.

שיהאב אלדין הרוש: אני אגיד משהו שקראתי באופן אישי, לפני כמה זמן הייתי באיזו פגישה בתנועת נוער.

שיהאב אלדין הרוש: כשסיימנו יצאנו, בא אליי מישהו, קטן, נראה בכיתה ח'.

שיהאב אלדין הרוש: אז הוא שאל אותי סליחה, יש לך נייר גלגול.

שיהאב אלדין הרוש: זה המשתמשים בו לעשן סמים.

שיהאב אלדין הרוש: אז אני שאלתי אותו למה, מה אתה רוצה, והתחלתי לספר לו שזה משהו לא טוב, זה מזיק לבריאות.

שיהאב אלדין הרוש: אז אחרי כמעט עשר דקות, או חמש עשרה דקות של הסברים וככה, הוא הסתכל עליי ואמר לי, הופה, אתה לא גבר, אתה לא מעשן.

שיהאב אלדין הרוש: אז הבעיה הרצינית היום היא שרוב בני הנוער מקשרים את העישון והסמים והאלכוהול שאם אתה עושה את כל זה אתה גבר, אתה גיבור, אתה מלך.

שיהאב אלדין הרוש: אז זאת בעיה שחייבים לטפל בה.

שיהאב אלדין הרוש: אבל הבעיה הזאת לא עוצרת כאן.

שיהאב אלדין הרוש: אלא ממשיכה, בני הנוער האלה עושים את כל זה גם בבית הספר.

שיהאב אלדין הרוש: הם מוכרים אחד לשני, משכנעים זה את זה להשתמש במוצרים האלה.

שיהאב אלדין הרוש: בקיצור הם כל יום מושכים מישהו לדבר הרע הזה.

שיהאב אלדין הרוש: אבל השאלה המעניינת לכולם מה הנהלת בית הספר עושים, מה מערכת החינוך עושה לגבי הדבר הזה.

שיהאב אלדין הרוש: רוב המורים, ואפילו המנהלים כשרואים שיש בקבוק בירה לתלמיד בבית הספר, הם סתם באים, לוקחים אותו, ופשוט אומרים תשמע, בוא נשכח שזה קרה, בוא נתחיל מחדש.

שיהאב אלדין הרוש: אל תתקרב עוד פעם לדברים האלה.

שיהאב אלדין הרוש: וכולנו יודעים שזה בכלל לא יקרה.

שיהאב אלדין הרוש: לכן הבעיה לא באה רק מהתלמידים ומהנוער, אלא ממשיכה מהנהלות בתי הספר, מערכת החינוך.

שיהאב אלדין הרוש: אנחנו רואים שיש פחות התעניינות לטפל בבעיה הזו.

רם שפע: יש פחות התעניינות, או שפשוט לא מצליחים לטפל או לתת מענה?

שיהאב אלדין הרוש: שני הדברים.

שיהאב אלדין הרוש: אם באים ואומרים אל תשתו, אל תשתמשו בסמים, התלמידים רוצים דווקא להשתמש.

שיהאב אלדין הרוש: אז צריך לחפש דרך כדי נכונה, לא כל הזמן אומרים אסור אסור.

רם שפע: הבנתי.

רם שפע: זה נושא יותר עמוק, שלא נצליח להיכנס לכולו כרגע.

רם שפע: אבל תודה רבה.

רם שפע: אני שמח לשמוע אותך, ויישר כוח גם למועצת התלמידים שבאמת העלו פה ככה הרבה תלמידים ותלמידות מכל רחבי הארץ.

רם שפע: מאיה קידר, בבקשה.

מאיה קידר: שלום, קוראים לי מאיה קידר, אני מאשקלון, והיום אני עושה שנת שירות ביבנה.

רם שפע: באיזו מסגרת את עושה את השנת שירות?

מאיה קידר: מטעם עמותת לשובע.

מאיה קידר: אנחנו נותנים מענה כל יום אחרי בית ספר לתלמידים לבוא לפה, לקבל ארוחת צהריים, לימודים, פעילות שהיא ערכית, חינוכית וחברתית.

מאיה קידר: ולי באמת יצא הרבה פעמים, עם חניכים שלי, ובמיוחד שהם בשכונות האלה, להיות איתם בשיח בנוגע לאלכוהול ולסמים.

מאיה קידר: ולצערי הרב ילדים בכיתה ו' מדברים איתי על זה.

מאיה קידר: לפי דעתי דבר מאוד משמעותי שיכול לקדם את זה שלאנשים בחברה הבלתי פורמלית יהיו את הכלים איך לבוא ולדבר על זה, כי הם אלה שנחשפים לזה.

מאיה קידר: אני הייתי מרכזת בצופים לפני כן, ולא ידעתי איך להגיד למדריכות בכיתה י' איך לדבר על זה עם חניכים שלהן של כיתה ח', שהם שנה מתחתיהן, והם בעצמם לא יודעים להתמודד עם זה.

מאיה קידר: יותר קל לדבר עם חברה שלי שהיא שנה מעליי, או מדריכה שלי או כל אדם אחר מאשר לפנות לבנאדם שאני מרגישה שלא באמת באותו כובע כמו שלי בתור נערה.

רם שפע: הזוית הזאת כבר נאמרה מקודם, ואת צודקת, באמת שינש"נים איפה שהם נמצאים זה מצויין.

רם שפע: לצערי הרב אנחנו לא נמצאים בכמויות גדולות של שינשי"נים ברחבי הארץ, והיכולת של הגוף הזה כפלטפורמה לתת מענה היא פשוט מצומצמת מידיי.

רם שפע: הלוואי והמדינה תכיר בכלי המדהים בזה, גם לבני הנוער וגם לכלל החברה הישראלית, ואז יהיו הרבה יותר שינשי"נים פרוסים ברחבי הארץ, והמענה הזה יהיה יותר גדול.

רם שפע: אפשר לשמוע מהדיבור שלי שגם אני עשיתי שנת שירות, אבל זה סיפור אחר.

רם שפע: אני חושב שצריך להגיד, זה נכון שיש יתרון מובנה למערכת הלא פורמלית, ועדיין יש הרבה מאוד מורים ומורות, וצוותים חינוכיים, שאני בטוח שיודעים לתת קשב, יודעים לשמור גם על הסיפור האישי של התלמיד או התלמידה שמספרים להם שהם עוברים משהו, לא משנה, כל סיפור.

רם שפע: וצריך לזכור רגע שגם הם שם כדי לתת מענה, מורים, מורות.

רם שפע: לתת מענה, להתמודד, להקשיב לכם בהפסקות, אחרי בית ספר.

רם שפע: אנני מכין את האתגר, באמת מבין אותו.

רם שפע: אבל נראה לי שצריך כל הזמן גם לסגור את זה.

רם שפע: בואו לא נוציא אותם מהמשוואה.

מאיה קידר: אני מסכימה, הרבה מתוך הבנה הרבה פעמים מורים צריכים להתעסק יותר בתחום הלימודי, והתחום החינוכי הוא מאוד מאוד רחב.

מאיה קידר: אם זה משפחתי, או חברתי.

מאיה קידר: הרבה פעמים מתפספסים הדברים הקטנים.

מאיה קידר: כשיש מורה אחד על ארבעים תלמידים זה דבר שהוא מתפספס, וזה לגיטימי.

מאיה קידר: בשנייה שיהיה למורים ובכללי לחברה החינוכית שפועלת בכלים של איך לעשות את זה ברמה היומיומית, של לשאול ילדה, חניכה או תלמידה, שיודעים שהיא יוצאת הערב, אם יש לה איך לחזור, זה לא דבר שלצערי תמיד קורה.

מאיה קידר: זה נובע הרבה פעמים מחוסר פנאי, או מחוסר יכולת, והרבה פעמים יש המון כוונה טובה.

מאיה קידר: וזה משהו שלפי דעתי, מתוך השטח, דבר שמאוד יתרום.

משה פריאל: בקצרה, אני בן שבעים ושלוש, היום יש לי יום הולדת.

רם שפע: מזל טוב!

משה פריאל: תודה.

משה פריאל: אני עיתונאי במקצועי, ולפני ארבעים שנה שימשתי כעובד סוציאלי מטפל במכורים לסמים קשים.

משה פריאל: עכשיו הביטו, אני יושב נדהם מכל מיני התבטאויות.

משה פריאל: כשאני שומע את התלמידה הנחמדה מעומר שואלת בתמימות שאלה עניינית – איך אני מזהה משתמש מכור וכו'.

משה פריאל: אני נזכר שלפני שלושים וארבע שנים, בדיוק בימים האלה, יומיים שלושה לפני הסילבסטר, נהגתי לצאת גם עם מכורים נקיים מהמטופלים שלי שנגמלו, לבתי ספר.

משה פריאל: לא אשכח את אותו יום שהיינו במקיף ו' בבאר שבע.

משה פריאל: אחרי אותו מסר שהעברנו לתלמידים, גם אני וגם המדריכים, הנגמלים, ניגש אלינו תלמיד, הוציא כדור אקסטזי, והודה לנו.

משה פריאל: והוא התוודה עם זה התכוננתי בעוד יומיים לצאת למועדון הפורום בבאר שבע, לתפוס ראש, ולהרגיש טוב.

משה פריאל: אני כרגע יושב ואני שומע תלי תלים תכניות למיניהן.

משה פריאל: מאוד מזכיר לי שעה, שעה וחצי של פוליטיקה יחצ"נית.

משה פריאל: לא שמעתי פה ולו איזכור אחד לגבי שימוש באותם אנשים שעשו מסע, אמיץ, מורכב, קשה, מהתחתית, מהמיץ של הזבל, ועד לשיקום טוטאלי נורמטיבי, שחלקם כיום עוסקים בעיסוקים חינוכיים טיפוליים, בקהילות טיפוליות וכו'.

משה פריאל: ואני שואל שאלה, מדוע לא משתמשים באותו משאב נהדר.

משה פריאל: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: שאלה טובה.

רם שפע: זווית חשובה מאוד.

רונית טאוב: צהריים טובים, אני מנהלת בי"ס מקיף ו' באשדוד, מתרגשת כמו הילדים.

רונית טאוב: אני רוצה להציג מה נעשה בבית הספר אצלי.

רונית טאוב: אצלי המדריכה המחוזית נמצאת בבית הספר, שמה ירדנה, היא גם פה בוועדה.

רונית טאוב: ביחד עם המב"סית ועם התלמידים שלי, המאוד מאוד מוכשרים.

רונית טאוב: לקחנו את כל מה שאמרת, ואגב דיברתם מאוד מאוד יפה, ולקחנו את כל מה שדיברתם בעצם, ועשינו הקלטה אצלנו בבית ספר.

רונית טאוב: לקחנו את הקבוצה המקסימה הזאת של עמיתים, הפכנו אותם למנהיגים צעירים.

רונית טאוב: זאת אומרת שהם לא מתעסקים רק בפעילות פרואקטיבית בתחום מניעת חומרים ממכרים.

רונית טאוב: כמובן בשכבת ז' מניעת עישון, בדגש על סיגריות אלקטרוניות, חדש שצריך לטפל.

רונית טאוב: בכל אחת מהשכבות, הציגו את זה קודם, ואני לא אתייחס.

רונית טאוב: מה שכאן עשינו, יש מערך של חניכויות שונות, שנעשות, כי אחת הבנות שם דיברה שאין להם בעצם למי לפנות.

רונית טאוב: אני יכולה להגיד בגאווה גדולה, אלף יש להן לפנות פה אחת לשנייה.

רונית טאוב: והנושא השני זה שיש להם צוות שיודע היטב מה לעשות כשילדים יש להם קושי.

רונית טאוב: מה הילדים עושים אצלנו בבית הספר, הם חונכים אחד את השני, וכותבים אחד עם השני כל מיני תכנים.

רונית טאוב: אתה תראה אותם פה על ספסלים יושבים בחוץ ומדברים.

רונית טאוב: הם מעבירים סדנאות ופעילויות, ואז הם יוצרים את הקשר של אחים בוגרים, שאם יש קושי, כמו שתיארתם קודם, אז יש להם עם מי לדבר.

רונית טאוב: מעודדים את קבלת השונה, ומעודדים בעיקר לקחת אחריות ולא לעמוד מהצד.

רונית טאוב: יש לנו עבודה גם מול הצוות החינוכי וההורים.

רונית טאוב: ובעצם בעצם, הכי חשוב בעיניי זה התמיכה פה אחת של השנייה.

רונית טאוב: יש לנו עוד דרך, אבל אני חייבת להגיד, בהתייחסות למה שאמרתם קודם, שחייבים לייצר מודלים בית ספריים.

רונית טאוב: לעשות יום עצירה ארצי, כמו שעשינו בנושא אלימות, שכל מדינת ישראל מדברת את זה, ולתת לנו בתי הספר לעשות את מה שאנחנו מבינים.

רונית טאוב: הסיפור הוא צריבה במודעות.

רונית טאוב: אפשר לעשות קמפיינים.

רונית טאוב: הסיפור של להעלות למודעות הוא קריטי.

רונית טאוב: אני חושבת שהכוח פה הוא בנוער, שיודע לעשות את זה היטב.

רונית טאוב: תודה רבה.

רם שפע: יישר כוח.

רם שפע: המערכת הבית ספרית, מרמת המנהלות ומנהלים, וכל הצוות, אתם שם, יום יום, חיים את היכולת לתת מענה ולהבין את הצרכים.

רם שפע: אז תודה רבה.

רם שפע: אנחנו מתקרבים לסיום.

רם שפע: יהיו עוד ממש דוברים בודדים.

רם שפע: אם יש למישהו משהו שמאוד קריטי לו לומר.

מור לוי: אני מור לוי, אני תלמידת שכבה י"א', מקבוצת עמיתים.

מור לוי: אנחנו בשבוע האחרון בנינו חדר למניעת התנהגויות סיכוניות, יחד עם היחידה לבטחון.

מור לוי: אליו אנחנו מכניסים תלמידים משכבות י', ובבית הספר אצלנו יש בערך שמונה עשרה כיתות י'.

מור לוי: ובפעילות אנחנו מדמים מצב של מסיבה, שבו אנחנו מציגים סיטואציות שונות.

מור לוי: אנחנו משתפים את התלמידים, ולאחר כל סיטואציה אנחנו מפתחים דיון בגובה העיניים.

מור לוי: ככה הדיון והשיח הרבה יותר פתוח.

מור לוי: אנחנו מעלים שאלות, כמו מדוע בני נוער שותים, איך מזהים את הגבול שלי, מה ההבדל בין הגבול הפנימי לחיצוני, איך אני מתמודדת עם לחץ חברתי, ושאלות בסגנון הזה.

מור לוי: אנחנו משתמשים במשקפיים ברמות שונות של שתיה, ואפילו שימוש בסמים.

מור לוי: וכך אנחנו נותנים לילדים תחושה איך מרגישים כששותים יותר מידיי.

מור לוי: אנחנו בקבוצת עמיתים חושבים שפעילות בסגנונות כאלה באופן חווייתי יותר יכולים להשפיע יותר.

מור לוי: והמטרה שלנו זה באמת להעלות מודעות למצבי סיכון, ולפתח חוסן להתמודד עם לחץ חברתי, לדעת להפעיל שיקולי דעת ואיך להתמודד ולהגיב במצבים כאלה.

רם שפע: אבל את חושבת שבאמת, נגיד ותהיה אכיפה מאוד מאוד מוגברת, בסוף אתם יודעים היטב איך לעקוף כל דבר כזה.

רם שפע: בסוף המדינה צריכה להחליט איפה היא משקיעה משאבים.

רם שפע: אני שואל בכנות מה דעתך, אין תשובה אחת נכונה, אבל זה יעזור אם באמת תהיה אכיפה?

מור לוי: אני מסכימה איתך שאם מישהו רוצה להשיג את זה הוא ישיג.

מור לוי: אם זה לשלוח חבר, או הורה.

מור לוי: אבל אני חושבת שלא כל ההורים יודעים שהילדים שלהם מעשנים.

מור לוי: ואם נגיד זה יהיה פחות נגיש בחנויות אז יהיה לילדים יותר אפשרות להגיע לזה לבד.

רם שפע: זה נכון, זה לא משהו שצריך להזניח.

רם שפע: אני רק תוהה איזה אחוז זה באמת יוריד.

עומר שחר: צריך גם שהנוער עצמו לא ירצה לשתות ולא ירצה לעשן.

עומר שחר: ברגע שזה יבוא ממנו הוא לא יבקש כל פעם פרצות איך.

ורדית ישראל: שלום, אני רק רוצה להגיד שאומנויות ומקיף סלאמה ממש ממש רוצים לדבר.

קריאה: אני ממקיף סלאמה.

קריאה: אני מאוד מודה לכם שנתתם לנו את הבמה להשתתף בדיון חשוב מאוד כמו זה.

קריאה: אני רואה מאוד שתיה מופרזת ואלכוהול, ושתיית משקאות אנרגיה ושימוש בסמים וסיגריה אלקטרונית וכו'.

קריאה: וזה קשור למצב הנוער.

קריאה: אני רואה שהם משתמשים בחומרים האלה, הם קורבנות החיים.

קריאה: רוצים לדאוג להעלות את המודעות בין בני הנוער שלנו, בחברה הערבית.

קריאה: וגם אנחנו יש לנו אחים, ואני דואגת מאוד לאח שלי.

קריאה: וגם לעמית שלי בכיתה.

קריאה: ולא רוצה שהמצב הבריאותי והנפשי שלהם יתדרדר.

קריאה: ויהיו מסגרות לנער שידאגו לשלב אותם אחרי הצהריים, כמו כן דמויות משמעותיות עבור הנערים.

קריאה: אנחנו זכינו שהיועצת בבית ספרנו היא גם המב"סית והמדריכה בנושא.

קריאה: תודה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני ראיתי שהקראת את הדברים שלך.

רם שפע: יש משהו שאת רוצה להגיד, מהלב, לספר?

קריאה: כן, אני מבקשת גם כן, אנחנו מבקשות תקציב לעמיתים, כי כבר שנתיים אנחנו בלי תקציב.

קריאה: השנה הקודמת אנחנו עשינו גם כן כמו סרטים, וזה היה בלי תקציב.

רם שפע: לא היה תקציב מדינה.

רם שפע: הצלחנו להעביר תקציב, ולאט לאט דברים ישתחררו, והכספים ירדו לשטח.

קריאה: כן, אבל התקציב הזה לבניית מסגרות לאחרי הצהריים, שישרתו את הנוער.

רם שפע: כמות הזמן שהשקעתי בזה היא אין סופית, כולל סוף השבוע האחרון להעביר תקציבים שלא עברו בזמן.

רם שפע: ועוד מעט אגב, באחת יש דיון בוועדת כספים שאמור להעביר עוד כספים.

רם שפע: אבל רגדע אני שם את זה בצד.

רם שפע: ממשרד העלייה והקליטה, בבקשה.

אורנה יוסף: לי קוראים אורנה יוסף, אני עובדת סוציאלית מחוזית, מחוז תל אביב והמרכז, ממשרד העלייה והקליטה.

אורנה יוסף: עבורי זה מרתק לשמוע את התלמידים הנהדרים האלה.

אורנה יוסף: זה האמירות האמיתיות והאותנטיות מהשטח.

אורנה יוסף: וחשוב לי להגיד שכל הדברים שנאמרו עד עכשיו הם מאוד חשובים, וכדאי וחשוב שימשיכו להתקיים, בכל הפעילויות שהציגו לפניי.

אורנה יוסף: אבל אני כן רוצה להגיד אבל.

אורנה יוסף: ככה היה חסר לי בשיח שכל הפעילויות האלה מותאמות בשפה, ובתרבות, לתלמידים העולים שזה חלק שהוא מאוד מאוד חשוב.

אורנה יוסף: כלומר השיח הזה, שמגיע אליהם בשפה שלהם, ומותאם תרבותית למה שהם מכירים ויודעים, הוא שיח שהוא חשוב להתקיים באופן שמותאם להם.

אורנה יוסף: בלי זה לא יכול בעצם להגיע ולמנוע ולהגיע למטרות שאנחנו רוצים להגיע אליהן.

אורנה יוסף: אני חושבת, ואז שואלים איך עושים את זה, אין פתרונות קסם, כמו כל תחום אחר.

אורנה יוסף: אני חושבת שיש חובה לחתור ולא לוותר, לשתף את התלמידים העולים.

אורנה יוסף: אם יש אפשרות לגייס אנשי מקצוע דוברי שפה זה מצויין.

אורנה יוסף: אני יודעת שמאוד קשה לגייס אנשי מקצוע דוברי שפה כמעט בכל התחומים.

אורנה יוסף: זה קושי שהוא ידוע ומוכר לצערי.

אורנה יוסף: אבל אם אין את אנשי המקצוע אז מדריכים, או כל אנשי תומכי חינוך שיכולים באמת לעשות את העבודה הזאת לא פחות טוב.

אורנה יוסף: לגייס את אנשי המקצוע הטובים.

אורנה יוסף: לא לוותר לתלמידים ולא לוותר להורים, שמתקשים לגעת בתחומים האלה כמו שאר ההורים.

אורנה יוסף: אני מאמינה שלהם, להורים עולים כמה וכמה יותר מהורים אחרים, ותיקים.

אורנה יוסף: אז באמת לא לוותר, ולנסות לגייס אותם לטובת הילדים והבני נוער.

אורנה יוסף: זה מאוד קריטי, מאוד חשוב.

אורנה יוסף: ובאמת בני הנוער שנמצאים פה הם נציגות נפלאה, ואני בטוחה שיש פה חבר'ה עם כוחות, ויש להם את הכוחות לעלות ולדבר על ההתמודדות עם ההתמכרויות לסמים ואלכוהול.

אורנה יוסף: אבל לצערי, לצערנו כחברה, אני מאמינה שהחלק שלא מוצג כאן, שלא יודע ולא יכול להעלות את קולו או להראות את פניו, לא נמצא פה.

אורנה יוסף: איך אנחנו מגיעים אליהם.

אורנה יוסף: מי אלה התלמידים האלה, שאנחנו לא שומעים את קולם בזום.

אורנה יוסף: לצערי הקול גדול, וככה גם מהמחקרים שעולים בשנים האחרונות עולה כי בני נוער עולים, בעיקר עולים מחבר העמים ויוצאי אתיופיה הם נציגות באחוזים מאוד גבוהים בשימוש באלכוהול וסמים.

אורנה יוסף: וזה משהו שצריך להיאמר ולהיות מטופל במסגרות.

אורנה יוסף: אנחנו במשרד העליה והקליטה בשנים האחרונות אמנם עושים עבודה משותפת עם משרד הרווחה, ומתקצבים אנשי מקצוע דוברי שפה, בעיקר באמהרית, רוסית, צרפתית, בניסיון לגייס עוד אנשי מקצוע בשפות נוספות, שרואים צורך שעולה, כשאנחנו נכנסים יותר ויותר לתחום הזה.

אורנה יוסף: ובאמת עושים עבודה ברשויות בהן יש את היחידות לטיפול בהתמכרויות.

אורנה יוסף: טיפול ייחודי, מותאם בשפה, מותאם בתרבות.

אורנה יוסף: וזה לא מספיק.

אורנה יוסף: אנחנו בעצם משרד ממשלתי שמשלים מענים.

אורנה יוסף: אנחנו לא המענה העיקרי, הנותן מענה בתחום הזה.

אורנה יוסף: אנחנו נותנים טיפולים ותכניות משלימות.

אורנה יוסף: זה לא מספיק.

אורנה יוסף: אנחנו צריכים לגייס עוד כוחות לטובת העניין הזה.

אורנה יוסף: תודה רבה על ההזדמנות.

רם שפע: תודה רבה אורה.

רם שפע: אני שמח שדיברת, מכיוון שבאמת כמו שאמרת אתם משרד שנותן מענה משלים, אבל המענה המשלים הזה הוא חלק מהעניין.

רם שפע: כלומר אף אחד לבד לא יכול.

רם שפע: השיתוף פעולה, גם של החברה האזרחית, אותם ארגונים בלתי פורמלים, וגם של כל משרדי הממשלה.

רם שפע: זה לא רק אתגר של משרד החינוך.

רם שפע: עם מועצת התלמידים, איתנו ככנסת.

רם שפע: זה חייב לעבוד ביחד.

רם שפע: אני אשמח שאת, אתם, תהיו שותפים בדיונים פה.

רם שפע: אני יודע שהשרה הנהדרת רוצה את זה, זה חשוב לה.

רם שפע: אני מזמין אתכם לפה להיות שותפים שלנו.

רם שפע: אני אתן לעומר שחר כיו"ר מועצת התלמידים לסכם את הדברים מהצד שלו.

רם שפע: עומר בבקשה.

עומר שחר: קודם כל אני רוצה להודות לכל הנוער המדהים, שנכנסו, בין אם דיברו או לא דיברו.

עומר שחר: העלו את הנקודות בצורה שהיא מדהימה.

עומר שחר: עוד נקודה שלא הספקנו להעלות וכן חשוב לי להגיד זה כל נושא הדוגמא האישית מטעם מערכת החינוך.

עומר שחר: המורים שלנו שלרוב לא נחשפים, ולא מעשנים מול תלמידים.

עומר שחר: אבל יש מקרים שהם מעשנים טיפה מחוץ לבית הספר וחושבים שלא רואים אותם.

עומר שחר: זה משמש דוגמא רעה.

עומר שחר: כוכבי רשת, מדריכים, גם בחינוך בלתי פורמלי, הרבה פעמים זה נראה כאילו אה, בסדר, זו לא מערכת חינוך אז אני יכול להראות משהו שהוא טיפה אחר, כדי להתקרב אולי לחניכים.

עומר שחר: ואז יוצא מצב של דוגמא שהיא טיפה הפוכה.

עומר שחר: בכללי, כל נושא האלכוהול ועישון, זה הפך להיות איזה שהוא טרנד חברתי.

עומר שחר: שיהאב התייחס לזה ואמר שהגיל הממוצע של משתמשים ירד.

עומר שחר: וזה עצוב, כי בסוף אני זוכר שהייתי בכיתה ז', כשהייתי רואה בלו או אקסל הייתי נלחץ.

עומר שחר: הייתי אומר מה זה, אני לא יודע מה יקרה לי מזה.

עומר שחר: והיום אני רואה ילדים בכיתה ז' מעלים סטורי ומתלהבים וחושבים שזה בסדר וטוב ותקין שילד בכיתה ז' יושב ושותה ומעשן.

עומר שחר: אני מודה מאוד על הדיון הזה.

עומר שחר: אני חושב שהוא משמעותי, וגם נמשיך את התהליך אחרי זה גם עם משרד החינוך, גם אתכם כוועדה, כדי לראות איך אנחנו ממגרים את התופעה הזאת של ההתמכרויות.

עומר שחר: ומשפט אחרון בנושא ערב השנה החדשה, שממש ככה קרוב אלינו.

עומר שחר: אנחנו יצאנו בשיתוף פעולה עם השפ"י.

עומר שחר: יצאה איגרת לכל התלמידים שהיא לאו דווקא להגיד להם אל תשתו או אל תעשו.

עומר שחר: אלא יותר, אם כבר קרה מקרה, איך אפשר להתנהל כשחבר שלך שיכור, מה צריך לעשות.

עומר שחר: ואני במסגרת הזאת אאחל גם לכל מי שכן יוצא ומבלה לשמור על עצמו, ושיהיה בסדר, גם קורונה וגם התנהגויות סיכוניות.

עומר שחר: ותודה לך רם.

עומר שחר: זה לא מובן מאליו בכלל.

רם שפע: תודה רבה עומר.

רם שפע: באמת מחזק כל מילה שאמרת.

רם שפע: באמת מאוד מתחבר ושמח, בעיקר על ההבנה של המורכבות, ולא לחשוב שאנחנו באמת מחר בבוקר נגיד לאנשים עכשיו, תלמידים ותלמידות בסילבסטר לא לצאת.

רם שפע: אנחנו צריכים להתמודד, למנוע ולהקטין סיכונים.

קרן רוט איטח: תודה רבה על הדיון, תודה רבה לך על האוזן הקשבת לבני הנוער.

קרן רוט איטח: הנושא של מיזעור נזקים עלה פה הרבה מאוד בשיח של בני הנוער, ורק אומר שאנחנו גם הטמענו את זה בתכניות שלנו בבית ספר, פירסמנו מערך שיעור שמתייחס לנקודה הזאת של מיזעור נזקים.

קרן רוט איטח: של אם באמת שותים אז מה עושים.

קרן רוט איטח: כשהמסר הוא שלא כדאי ולא מומלץ, ותברר למה אתה שותה.

קרן רוט איטח: אבל יחד עם זאת, כשנקלעת לסיטואציה מהם הדברים שכדאי לעשות.

קרן רוט איטח: וזה מאוד מתכתב עם האיגרת שמועצת תלמידים ונוער הארצית מפרסמת.

קרן רוט איטח: יש עוד הרבה מאוד עבודה.

קרן רוט איטח: ותודה על הדלת הפתוחה הזאת.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני משתדל, וגם צריך להגיד שהצוות שלי, ובמיוחד אביגיל שמלווה את הוועדה, דואג כל הזמן שגם אני זוכר שהתפקיד שלנו הוא גם להקשיב כל הזמן.

רם שפע: אז אנחנו משתדלים מאוד.

רם שפע: יש לי הרבה דברים להגיד.

רם שפע: אני בעיקר אבל רוצה להדגיש את זה שבאמת מבחינתי זאת תפיסת עולם לשמוע.

רם שפע: בכל הקשר כמעט שאנחנו מתעסקים בו.

רם שפע: את מי שחווה את האתגר, בהקשר הזה בעיקר בני ובנות נוער.

רם שפע: אגב גם צעירים אחרי שירות צבאי.

רם שפע: ראינו את זה פה בכל מיני נתונים שעלו בוועדה בשבועות האחרונים.

רם שפע: למשל ספציפית בסוגיית הקנביס, הרבה מאוד אתגרים גם בגילאי עשרים וארבע עד שלושים וקצת.

רם שפע: זה לא רק אתגר בקרב בני נוער.

רם שפע: אבל כמובן גם היכולת שלנו כמדינה לתת מענים באמצעות המשרדים הממשלתיים בתוך המערכת החינוכית זה יותר קל.

רם שפע: יש מסגרות הרבה יותר טובות, המענים יותר טובים.

רם שפע: גם ההתייחסות של ההורים, של הקהילה.

רם שפע: זה לא פשוט, אבל יותר פשוט לתת מענה באמצעים האלה, מאשר אחר כך כשנכנסים למערכת הצבאית, או שנת שירות, כל אחד מה שהוא עושה.

רם שפע: זה פשוט נהיה יותר קשה, המעטפת הממשלתית היא הרבה יותר מורכבת.

רם שפע: אני באמת מתחבר לדברים של עומר, ופה אני רוצה להודות לך כיושב ראש המועצה, ולכל מי שלוקח חלק.

רם שפע: קיבלנו פה זוויות מצויינות.

רם שפע: גם משיהאב, גם מאיה מעומר נתנה זווית טובה.

רם שפע: השנת שירות, שאמרתי שאני מתוסכל מכך שעוד לא הצלחנו לגרום לכך שיהיו הרבה יותר שינשי"נים בישראל, אבל זה עוד דבר שאני מקווה שהממשלה הזאת תחזיק הרבה שנים כדי שנעשה עוד הרבה שינויים.

רם שפע: אני פה באמת משתדל להיות אוזן קשבת שלכם.

רם שפע: אתם אגב יכולים גם למצוא אותי לא רק פה בוועדה.

רם שפע: אם מישהו רצה לדבר ולא הספיק או שרצה להגיד משהו, תכתבו, באינסטגרם, או למי שעוד יש פייסבוק.

רם שפע: אז בכיף, בכל מקום באמת אנחנו שם, וזמינים.

רם שפע: תודה רבה, אני סוגר את הדיון, וכמו שאני אומר בכל דיון, מבטיח גם עכשיו – אנחנו פה, ממשיכים לעקוב, לתת מענים, גם עם המשרדים, גם אתכם, גם עם החברה האזרחית, עם כל מי שאפשר.

רם שפע: וזמינים גם לראות איפה אנחנו מפספסים.

רם שפע: המערכת החינוכית פה באתגר, היה אתמול דיון סוער בוועדת החינוך, עדי התייחסה לזה.

רם שפע: תוך כדי סיטואציית קורונה מאוד מאוד קשה שמתרגשת עלינו, וכמובן שכל החלטה על לסגור, על לעבור לזום, היא משפיעה דרמטית גם מיידית וגם לטווח הארוך.

רם שפע: אנחנו מאוד מודעים לזה.

רם שפע: הייתי די מעורב אתמול בהחלטות כדי לנסות לייצר איזון מסויים.

רם שפע: אבל זה ברור שהפגיעה היא מאוד מאוד משמעותית.

רם שפע: תודה רבה לכולם.

רם שפע: אם אתם רוצים אתם יכולים לעבור לצפות בדיון שלנו ושל ועדת הבריאות, שקשור גם לסוגיה של התמכרויות, והמעבר של המענה לקופות החולים.

רם שפע: זה דיון אחר.

רם שפע: תודה רבה ויום נעים.

רם שפע: הישיבה נעולה.