ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 43, 2021-12-27 00:00

מירב בן ארי: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת לביטחון פנים.

מירב בן ארי: היום, 27 בדצמבר 2021.

מירב בן ארי: הצעה לדיון מהיר בנושא: "המצב הביטחוני בעיר העתיקה ובמרחב הר הבית", של חברי הכנסת שמחה רוטמן, עמיחי שיקלי, מכלוף מיקי זוהר.

מירב בן ארי: הדיון הזה תואם איתם, הם היו אמורים להיות כאן.

מירב בן ארי: הם לא כאן, אבל יש כאן חברים שהגיעו וטרחו במיוחד.

מירב בן ארי: יש כאן מספיק חברי כנסת שמעורים בפרטים, כולל חברי כנסת לשעבר שהצטרפו אלינו – שולי מועלם, וחברי חבר הכנסת יהודה גליק.

מירב בן ארי: קודם כל, סיירתי בהר הבית – המקום הקדוש ביותר ליהודים.

מירב בן ארי: היה לי חשוב להבהיר שיש אנשים שלא מרפים מהאירוע.

מירב בן ארי: אז כן, סיירתי בהר הבית.

מירב בן ארי: היה לי סיור מרתק, יפה.

מירב בן ארי: אני ראיתי איך נראה המקום.

מירב בן ארי: ראיתי את כניסת היהודים, עלינו מהמוגרבים, וגם ראיתי את קומת כניסה של המוסלמים.

מירב בן ארי: תקופה היסטורית, כשהייתי קצינת חינוך, אז לפני המון שנים, היינו מביאים חיילים, היו יוצאים סיורים.

מירב בן ארי: אני הדרכתי גם בכיפת הסלע, גם בכיפת הזהב, כך שאני מכירה מבפנים, עכשיו בעיקר ראיתי אותו בחוץ.

מירב בן ארי: מעבר לחשיבות הדתית של הר הבית, וכמובן בכלל של העיר ירושלים, כמובן גם לשלוש הדתות, נראה שבעיקרון, לפחות לפי הנתונים שקראתי מהשנים האחרונות, יש עליית מדרגה, אגב, מה שחווים אותה בכל המדינה של אלימות, של גל טרור.

מירב בן ארי: עברתי קצת על השנים האחרונות על הפיגועים בעיר העתיקה, בהר הבית.

מירב בן ארי: אגב, גם דיברתי עם השוטרים של הר הבית.

מירב בן ארי: אני אגיד פה לפרוטוקול, שתדעו גם חברי הכנסת, אלה שוטרים שלא מקבלים רמה א'.

מירב בן ארי: זאת אומרת, ככל ששוטר משרת במעלה אדומים, לדעתי, אני צודקת, תתקבל רמה א', כי הוא מחוז ש"י, אבל שוטר בהר הבית שנמצא יום יום, בסכנת חיים - כן, מה שאת שומעת שולי, הוא לא מקבל רמה א', שתבינו.

מירב בן ארי: שתבינו, שוטר בהר הבית, נמצא בנקודת חיכוך הכי מסוכנת, בסיכון יום יומי שלו – אנחנו מדברים על חבר'ה בני 30, חבר'ה גדולים עם משפחות, עם ילדים.

מירב בן ארי: דיברתי עם השוטרים שם, וזה דבר שהוא בנפשי.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש מענק מ-2022, אבל זה לא מספיק.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים בתקציב 2023, לחתור שהשרות בהר הבית יהיה שרות רמה א', כי אין נקודה יותר מסוכנת היום בסיטואציה שבה נמצא שוטר.

מירב בן ארי: אגב, כולם חבר'ה גדולים, זה לא חבר'ה צעירים.

מירב בן ארי: זה חבר'ה אחרי ניסיון במשטרה שהחליטו לשרת כשוטרים בהר הבית.

מירב בן ארי: בנוסף, ישבתי עם ארגונים שקשורים להר הבית שדיברו איתי על ההסדרים שם, על דברים שלא ברורים, אני מניחה שהנושא הזה גם יעלה פה.

מירב בן ארי: כמובן, כפי שדיברתי בהתחלה, אין לי ספק שהפיגועים והאלימות עלתה מדרגה בתקופה האחרונה, ולכן, זו גם הסיבה שחברי הכנסת יזמו את הדיון.

מירב בן ארי: אני אתן לחברי הכנסת, כמובן, קודם כול להציג את העמדה שלהם.

מירב בן ארי: לאחר מכן, ניתן לארגונים, וכמובן למשרדים ולמשטרה.

מירב בן ארי: אני רוצה לציין שביולי 2017 - אני התכוננתי לזה, התרחש פיגוע בהר הבית, בו נרצחו שני שוטרים – האיל סיתאוי וכמיל שנאן, זיכרונם לברכה.

מירב בן ארי: אבא של כמיל, חבר כנסת לשעבר, נמצא כאן.

מירב בן ארי: לא מזמן כשהייתי במשטרת כפר קאסם, בדיוק סיפר לי מפקד המשטרה שם על ההתנהלות שהייתה מול הקיר, ואני יודעת מה שהם עשו שם, באירוע המבזה הזה שבו מרצחים נמצאים על קיר בעיר בישראל, אבל חשוב להזכיר שהמשטרה טיפלה בזה.

מירב בן ארי: נתחיל עם חבר הכנסת ניר אורבך.

מירב בן ארי: בבקשה.

ניר אורבך: בוקר טוב, צהריים טובים, תודה רבה, חברת הכנסת מירב בן ארי, על הדיון החשוב הזה.

ניר אורבך: אנחנו מקריאים את הפסוק: "כי ביתי בית תפילה יקרא לכל העמים".

ניר אורבך: את ההיסטוריה של עם ישראל - אי-אפשר לשנות.

ניר אורבך: אפשר אולי לפרש אותה אבל - אי-אפשר לשנות.

ניר אורבך: את ההיסטוריה של עם ישראל בארצו - אי-אפשר לשנות.

ניר אורבך: את הארכיאולוגיה והממצאים בשטח – אי-אפשר לשנות.

ניר אורבך: למרות שיש גורמים מוסלמים על ההר שמנסים לעשות זאת.

ניר אורבך: אחרי מלחמת ששת הימים נעשתה טעות, הטעות הייתה שלנו.

ניר אורבך: חזרנו אל ירושלים, לשוק ולכיכר, חזרנו אל בורות המים, וגם אל הר הבית, אבל לא ידענו כיצד להתמודד עם המצב בעיקר בהיבט ההלכתי.

ניר אורבך: ולכן, הוחלט על סטטוס קוו בהר יחד עם ירדן.

ניר אורבך: עד כאן אלה עובדות היסטוריות פשוטות שאי-אפשר לחלוק עליהן.

ניר אורבך: עד היום ישנן מחלוקות הלכתיות בכל הנוגע להר הבית.

ניר אורבך: יחד עם רבנים שמפרשים את ההלכה ואינם מתירים לעלות להר ישנם רבנים שמתירים.

ניר אורבך: אבל אני לא חושב שדעתי ההלכתית פה היא רלוונטית, כי אין מחלוקת לגבי קדושתו של הר הבית ליהודים, ובכלל.

ניר אורבך: חופש הדת הוא זכות יסוד מפורשת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו במדינת ישראל.

ניר אורבך: לחופש הדת לא צריך להיות תיחום, גבולות.

ניר אורבך: הר הבית הוא חלק ממדינת ישראל, ולכן גם שם הוא צריך לחול.

ניר אורבך: אגב, לכל הדתות.

ניר אורבך: בית המקדש תמיד היה מקום תפילה לכולם, לכל עם בעולם ולכל אדם אשר חפץ בכך.

ניר אורבך: גם היום, לאחר שבית המקדש חרב, עדיין הר הבית צריך להיות מקום התפילה לכל אדם באשר הוא.

ניר אורבך: לא הייתה אפליה כשבית המקדש היה קיים ולא צריכה להיות אפליה גם כיום.

ניר אורבך: וישנה אפליה.

ניר אורבך: מכיוון שהדיון לא על חופש הדת אני אעצור כאן, אבל מבחינתי, אני חושב, שהישיבה הזו, מירב, צריכה להיות פתיחה לדיונים רחבים יותר בנושא.

ניר אורבך: עכשיו, לעניין הביטחוני.

ניר אורבך: כפי שאני חושב שבעיני לא צריכה להיות אפליה בחופש הדת בהר הבית, גם לא יכולה להיות אפליה בהיבט הביטחוני.

ניר אורבך: קל וחומר כאשר את רוב רובם הכמעט מוחלט של ההתפרעויות על ההר לא מבצעים יהודים.

ניר אורבך: יהודים שעולים להר עולים כי הם רוצים להתפלל, להיות במקום הקרוב ביותר למקום הרוחני וההיסטורי הקדוש ביותר לנו.

ניר אורבך: לצערנו הרב, הם יכולים להתפלל כיום בעיקר בלב.

ניר אורבך: זהו נושא שהוא באמת נשגב מבחינתי, אבל כיום זה המצב.

ניר אורבך: אז למה רק יהודים צריכים לעבור בדיקה ביטחונית?

ניר אורבך: היו באמת מקרים בודדים בעבר של התפרעויות יהודים.

ניר אורבך: אבל כמה כאלו באמת היו?

ניר אורבך: מה מהווה סכנה ביטחונית יהודית היום בהר הבית?

ניר אורבך: נוכל לספור על יד אחת.

ניר אורבך: כמה פעמים היו שם התפרעויות של ערבים?

ניר אורבך: כמה פעמים היו לערבים המתפרעים יכולות, לא רק יכולות בידיים, על מנת להפריע לשוטרים ולפגוע בהם?

ניר אורבך: כמה פעמים קרה שבעיר העתיקה השליכו אבנים, דקרו וירו ביהודים - וכמה קרה להיפך?

ניר אורבך: לאחרונה, מנסים איזשהו ניסיון עצוב, אני יכול להגיד גם אפילו ניסיון עלוב לייצר סימטריה או תחושה שיהודים הם המסוכנים.

ניר אורבך: מבחינתי זו הזיה.

ניר אורבך: יהודים מקדשים את ערך החיים.

ניר אורבך: זו המהות שלנו, אלו המצוות שלנו.

ניר אורבך: זו ההוויה היהודית.

ניר אורבך: לצערי, חלקים באסלאם מקדשים את המוות.

ניר אורבך: את הג'יהאד ואת השהיד.

ניר אורבך: הגיע הזמן שהחלק באסלאם שלא מקדש את המוות יוביל.

ניר אורבך: אני מקווה שבאמת זה השינוי שאנחנו נתחיל לראות גם בממשלה.

ניר אורבך: וזה השינוי שגם צריך להיעשות בהר הבית.

ניר אורבך: מבחינתנו, אפשר להתחיל מההתחלה.

ניר אורבך: יש שתי אפשרויות להתחלה - או שזה יהיה בדיוק לכולם, יהודים וערבים כאחד, כי כולם בבחינת חשודים.

ניר אורבך: או שלא יבדקו אף אחד.

ניר אורבך: לאפס, לעשות ריסטרט.

ניר אורבך: אחרי שנעשה את האיפוס הזה, ביום שתהיה ההתפרעות הראשונה, אנחנו ניראה מאיזה צד הוא, ואז אולי נבין למי באמת צריך לעשות בידוק בטחוני.

ניר אורבך: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת אורבך.

מירב בן ארי: חבר הכנסת עמיחי שיקלי, אתה מהיוזמים, אתה רוצה לפתוח?

מירב בן ארי: אני יודעת, אתה בדרך כלל אוהב לחכות אחרי זה.

מירב בן ארי: גם חבר הכנסת צחי, ביקש קודם כול לשמוע את אנשי המקצוע.

מירב בן ארי: בבקשה, איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: אני רוצה קודם כול באיזשהו שבח, כי יש ביקורת, ואני מיד אומר אותה, אבל יש גם דברים טובים שמתרחשים בהר הבית ובעיר העתיקה, וכן רואים איזשהו שינוי, איזושהי שינוי מגמה.

איתמר בן גביר: אין ספק שיש איזושהי השתדלות מסוימת.

איתמר בן גביר: ועדיין התחושה שלנו, ואני אומר את זה כיהודי שעולה להר הבית, וכמי שהגיש בג"צ, שנקרא בג"צ המגנומטרים.

איתמר בן גביר: פניתי לבית המשפט העליון, ואמרתי: איך יכול להיות?

איתמר בן גביר: האם מחר בבוקר במערת המכפלה, גברתי היושבת-ראש, המפקד הצבאי היה בא ואומר: ערבים נבדקים במגנומטר, ויהודי עובר חופשי.

איתמר בן גביר: באותו יום היו מגישים בג"צ, ולהערכתי, לא היה עובר יום, בלילה, היו יוצאים כול השופטים עם פיג'מה, מקיימים דיון דחוף בבית-משפט עליון, ואומרים שאין דבר כזה.

איתמר בן גביר: אי-אפשר להפלות בין דין לדין, בין דם לדם, ועדיין לא נכנסתי איפה רוב ההתפרעויות, ורוב ההשתוללויות, ומה בכלל מחפשים בבידוק הביטחוני כלפי יהודים – טלית, תפילין, ספר.

איתמר בן גביר: בצד השני, אנחנו מדברים על דברים שהם קצת יותר חמורים – כמו רובה ואקדח שרצחו את בנו של מי שנמצא אתנו כאן.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד לך משהו.

איתמר בן גביר: הבן שלך קדוש מבחינתנו.

איתמר בן גביר: אני לא יודע אם אתה יודע, אני הפגנתי אחרי שרצחו אותו.

איתמר בן גביר: אני חושב שיש לנו לא רק ברית דמים – אני כול הזמן מדבר על ברית דמים עם העדה שלכם, יש לנו גם ברית חיים.

איתמר בן גביר: כאן אני באמת שואל את השוטרים.

איתמר בן גביר: ההתנהלות הזאת היא פוגעת, היא בעייתית מאוד.

איתמר בן גביר: באותו בג"צ באה המשטרה ואמרה – לגבי ערבים, יש לנו אמצעים אחרים שאנחנו מטפלים בהם ומיישמים אותם בשטח.

איתמר בן גביר: אז אם יש את זה כלפי ערבים, למה לא לעשות את זה כלפי יהודים?

איתמר בן גביר: הדבר השני, ואני אומר את זה גם בתור מי שעולה להר, ומסתובבים איתו – בסדר, היום אני חבר כנסת, אז יש יותר שוטרים שמגיעים, וכן האלה, אבל גם לפני.

איתמר בן גביר: יש שוטרים שכול התפקיד שלהם זה כול הזמן להסתכל על עולי ההר היהודים – מלמלו מילה, לא מלמלו מילה, כן אמרו "שמע ישראל", לא אמרו – "שמע ישראל".

איתמר בן גביר: ריבונו של עולם, בכול האזור, בכל המרחב של ההר, מסתובבים אנשים – שוב, אני לא רוצה להכליל את כולם.

איתמר בן גביר: יש הרבה ערבים שבאים להתפלל, זה מקום קדוש.

איתמר בן גביר: אבל יש גם כאלה שבאים כדי לחרר ריב ומדון, וכדי ליישם פיגועי טרור.

איתמר בן גביר: והתחושה שבמקום שהעיניים יהיו אליהם, העיניים הם דווקא על היהודים שמיישמים את הבסיס של הבסיס של חופש תנועה.

איתמר בן גביר: משפט אחרון, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שחלק מהעניין כאן זה גם ההתנהלות, המגבלות הנוספות שמוטלות על העולים של ההר - אם זה שעות מאוד מצומצמות.

איתמר בן גביר: אני לא מבין למה ההר לא פתוח יותר ליהודים, מה קרה?

איתמר בן גביר: למה הערבים יכולים להיכנס בבוקר, צהריים, ערב.

איתמר בן גביר: לעומת זאת, יהודים – שלוש שעות בבוקר, שעתיים בצהריים ונגמר.

איתמר בן גביר: שבת – מה הסיבה?

איתמר בן גביר: יום שישי, אני מבין, יש תפילה, מאות אלפי ערבים מגיעים.

איתמר בן גביר: למה בשבת?

איתמר בן גביר: למה ריבונו של עולם בשבת לא יכולים ללכת ולעלות להר הבית?

איתמר בן גביר: אלה דברים שאני מקווה שהוועדה כאן תוביל.

איתמר בן גביר: שוב, החלום שלנו זה בית מקדש.

איתמר בן גביר: הלוואי שנגיע לזה.

איתמר בן גביר: אבל אני חושב שהמינימום של המינימום זה להשוות תנאים.

איתמר בן גביר: זה המינימום.

איתמר בן גביר: התחושה הזאת שהוא ערבי, והוא יותר שווה ממני כשאני עולה להר הבית, זאת תחושה מאוד בעייתית, שאגב, יוצרת גם תופעות של כל מיני כאלה, ראינו בטלוויזיה שמסתערבים, או מתחפשים לערבים כדי לעלות להר הבית – למה הגענו למצב כזה?

איתמר בן גביר: למה יהודי צריך להתחפש לערבי כדי לקבל זכויות בהר הבית?

מירב בן ארי: אתם תרשמו.

מירב בן ארי: אחרי כן תתייחסו להמשך הדברים של חברי הכנסת.

מירב בן ארי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מירב בן ארי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: גם אני מברכת על הדיון החשוב הזה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה לעמיחי, ומשתתפת בצערו של האב השכול.

מיכל מרים וולדיגר: מצטרפת למה שאמר חברי לגבי אותו צדיק וקדוש.

מיכל מרים וולדיגר: גם אני כמו רבים וטובים, סבורה שיש כאן אפליה גסה ביותר, פשוט אפליה בין הציבור היהודי לבין הציבור הערבי במדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שהמציאות בהר הבית צריכה להיות בהחלט של קדושה, של טהרה, של ביחד, של בלי מלחמות, בלי מאבקים, אלא באמת של קדושה.

מיכל מרים וולדיגר: בתחושה שלי, אני חייבת לומר, שאני לא עולה להר הבית מטעמים דתיים, אבל זה עדיין לא אומר שאי-אפשר לעלות.

מיכל מרים וולדיגר: המצב היום שבו, כמו שאמר חברי לפני כן, בידוק ביטחוני לגבי יהודים, כך צריך להיות אותו דבר לגבי ערבים.

מיכל מרים וולדיגר: אם יש חשש להכנסת כלי מתכת לתוך ההר, אז החשש הוא גם כלפי היהודים וגם כלפי הערבים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, צריך לעשות דין אחד לכולם.

מיכל מרים וולדיגר: לא לעשות איפה ואיפה.

מיכל מרים וולדיגר: עוד לא דיברתי על הנושא של הכרזות, הנפת כרזות והסטה פרועה שיש בהר הבית, ולא נאכפת על-ידי הערבים, באמת, משהו שהוא לא יתואר.

מיכל מרים וולדיגר: אין כללים כתובים פה.

מיכל מרים וולדיגר: אין שום דברים ברורים.

מיכל מרים וולדיגר: הציבור לא יודע דברים ברורים.

מיכל מרים וולדיגר: אני כאחת שיושבת בבית ורואה ילדים משחקים כדורגל בהר הבית, זה פשוט מזעזע אותי.

מיכל מרים וולדיגר: זה מקום קדוש גם לערבים עצמם אין שום כללים מה מותר, מה אסור.

מיכל מרים וולדיגר: ליהודים – מצרים את צעדיהם עד למינימום, הם לא יכולים לעשות שום דבר, גם לא להכניס סידור.

מיכל מרים וולדיגר: לעומת זאת, הערבים יכולים להכניס כדורגל, לשחק כדורגל.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מדברת על אלימות ועל ירי ועל מוות, ועל לא מעט סרטונים שאנחנו רואים, שיורקים, ומרביצים ומציקים לשוטרים שלנו.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן קוראת פה, ואני באמת מודה מאוד ליושבת-הראש, ולכול מי שהדברים האלה חשובים לו לעשות דין אחד לכולם בהר הבית.

מיכל מרים וולדיגר: להתייחס להר הבית בקדושה המירבית שצריך להתייחס אליו.

מיכל מרים וולדיגר: כולל להוציא כללים ברורים ומסודרים לכל הציבור כולו שיידעו מהם השעות, מה אפשר, מה מותר לעשות לכולם.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת לשעבר שכיב שנאן, אביו של כמיל שנאן, שנרצח בפיגוע בהר הבית.

מירב בן ארי: בבקשה.

שכיב שנאן: שלום לכולם, לפני שלושה שבועות, היו אצלי קבוצה של שוטרים מהר הבית בבית.

שכיב שנאן: בדיוק באותו ערב התקשר אליי תום והודיע לי על הדיון הזה.

שכיב שנאן: הרגשתי חובה מוסרית להיות פה.

שכיב שנאן: ואני פה בגלל שתי סיבות בסיסיות, והרבה דברים מסביב.

שכיב שנאן: קודם כול, מה שאת פתחת, גברתי היושבת-ראש, זה השוטרים.

שכיב שנאן: בהר הבית יושבים 365 יום, 24 שעות, 100 ומשהו שוטרים שמתחלפים ביניהם במשמרות בקור ובחום, ועושים עבודת קודש במקום המסוכן ביותר, ואני חותם על כול מילה שאמרת בתור אחד שהכיר את התוצאה של מה שאמרת ואני פה כאבא שלהם קודם כול.

שכיב שנאן: אני מרגיש אבא שלהם.

שכיב שנאן: כול שוטר שנמצא בהר הבית, ואפילו כול שוטר במרחב דוד שנמצאים, ירושלים הייתה קדושה בעיניי בצורה בלתי משתמעת לשתי פנים.

שכיב שנאן: היא הייתה אהבת חיי מאז שגדלנו - - - אנחנו נמצאים שם, והאחריות שלנו כמדינה, כממשלה, כעם, וכישראלים בכלל על כול מה שקורה שם, וחייבים לעשות כול מה שצריך שזכותו של כול אחד להתפלל.

שכיב שנאן: אבל לי יש שאלה שאף אחד לא ענה לי עליה, ואני גם לא מאמין שמישהו יענה עליה, וזו הסיבה השנייה שבגינה אני נמצא פה.

שכיב שנאן: איך אפשר להסביר שאדם קם מתפילה, לוקח נשק והולך להרוג.

שכיב שנאן: הבן שלי והחבר שלו שהיו באותה עמדה, פניהם היו החוצה, לא פנימה.

שכיב שנאן: לא ציפו שהרוצח יבוא מבפנים.

שכיב שנאן: איך החדירו – משרשרת המזון, מי גייס?

שכיב שנאן: מי מימן?

שכיב שנאן: מי הסית?

שכיב שנאן: המסית נכנס ויוצא ומקבל חאפלות, ומקבל כבוד.

שכיב שנאן: ידיו של המסית הם המגואלות בדם.

שכיב שנאן: אני רוצה להגיד משפט יותר קשה.

שכיב שנאן: ידיו של המסית הם מגואלות גם בדמם של המחבלים, שברוך השם, נרצחו אחרי שרצחו את הבן שלי.

שכיב שנאן: והם לא עומדים מולי בטלוויזיה ועושים לי V.

שכיב שנאן: לכן, המשימה היא לא פשוטה.

שכיב שנאן: אני פה להגיד לכם, למלאת לעצמי חובה מוסרית שנשבעתי, שכול עוד ואני נושם, אני אלך לסוף העולם בשביל להגן על השוטרים של הר הבית, ולתת להם את הגיבוי הנדרש.

שכיב שנאן: אני מבקש שבאמת הגיע הזמן שהשוטרים האלה, ואני לא מדבר רק על ההרכב הדמוגרפי, וזה משפט שאדוני הממ"ר יודע אותו.

שכיב שנאן: היו אצלי 28 שוטרים, מתוכם שלושה יהודים, שלושה בדואים, שני נוצרים, ו-18 דרוזים.

שכיב שנאן: זה ההרכב האמיתי של השוטרים שנמצאים בהר הבית.

שכיב שנאן: הם באים מהצפון הרחוק.

שכיב שנאן: עוזבים את הבתים שלהם, נשארים פה כול השבוע, וחוזרים הביתה, ועוד פעם.

שכיב שנאן: וצריך לתת להם את כול מה שרק אפשר, לא רק רמה א', הרבה.

שכיב שנאן: אני לא אזכה מזה לכולם.

שכיב שנאן: הבן שלי נמצא שני מטר מתחת לאדמה.

שכיב שנאן: אבל הם כן זכאים.

שכיב שנאן: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה שבאת.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך כיו"ר הוועדה, אחד הנושאים הכי חשובים לי, זה לשנות את הרמה של השוטרים בהר הבית, ולתת להם.

מירב בן ארי: באמת, ראיתי אותם, דיברתי איתם.

מירב בן ארי: אמרו לי תמיד שאני הולכת ויושבת עם מפקדי מחוז, ממש לא.

מירב בן ארי: ישבתי.

מירב בן ארי: אגב, הם כול הזמן עומדים, הם לא יושבים עם ציוד מלא.

מירב בן ארי: הוא סיפר לי על הילדים שלו.

מירב בן ארי: פגשתי גם שוטר דרוזי, ואני אומרת לך, זו אחת המשימות שלי - לחזק את שוטרי הר הבית, כדי לתת להם את הגב הכלכלי שמגיע להם.

מירב בן ארי: אגב, יש הרבה תקנים פתוחים שעדיין לא מצאו מספיק שוטרים שיכולים לאייש, וזו גם אחת הסיבות.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לך שבאת ושיתפת אותנו.

מירב בן ארי: ואתה ככה לוחם למען השוטרים של הר הבית.

שכיב שנאן: ברשותך, אני רוצה למחות על זה שאחד מחברי הכנסת המתלהמים, לצערי הרב, נסע לאום-אל-פאחם, לברך את רב המרצחים שיצא מהכלא – מאזן גנאים.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת יום טוב כלפון.

יום טוב חי כלפון: תודה גברתי היושבת-ראש, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

יום טוב חי כלפון: כמובן, כולנו שמענו את מר שנאן, ומצטרפים לכאב על נפילת הבן השוטר.

יום טוב חי כלפון: מה שקורה בהר הבית, היום זה אולי המקום היחיד בעולם, או בין היחידים בעולם שיש פגיעה חמורה בחופש הפולחן, ובחופש התנועה של היהודים.

יום טוב חי כלפון: אין כמעט עוד מקום בעולם, אפילו באיראן היהודים יכולים להתפלל איפה שהם רוצים פחות או יותר.

יום טוב חי כלפון: המקום היחיד בעולם שבעצם כל מי שהוא לא יהודי ולא דתי, והוא בן דת אחרת, יכול להסתובב חופשי בהר הבית.

יום טוב חי כלפון: ורק יהודי ודתי חייב לעבור בידוק ביטחוני.

יום טוב חי כלפון: חייב שיהיה ממש פיקוח הדוק עליו, כשבפועל, שוב לא היהודים, ולא הדתיים בני הדת היהודית הם אלה שמסכנים את הסדר הציבורי בהר הבית, ובעיר העתיקה בירושלים.

יום טוב חי כלפון: ראינו רק לפני חודש בעצם, אחד מבאי הר הבית המוסלמים, יצא משם ורצח יהודי.

יום טוב חי כלפון: הוא לא עבר בידוק ביטחוני, אין מגנומטר בשערים.

יום טוב חי כלפון: יש 10 שערים, בתשעה שערים המוסלמים עוברים ללא שום בידוק.

יום טוב חי כלפון: בשער אחד, היהודים צריכים לעבור בידוק קפדני.

יום טוב חי כלפון: זה דבר שהוא בלתי נתפס, והוא לא מתקבל על הדעת.

יום טוב חי כלפון: הגיע הזמן להפסיק את האפליה הזאת אחת ולתמיד.

יום טוב חי כלפון: במדינה היהודית, במקום הקדוש ביותר ליהדות, דווקא שם מגבילים את התנועה של היהודים, ומגבילים את חופש הפולחן של היהודים.

יום טוב חי כלפון: איך נוכל לבוא בטענות לאיזושהי מדינה בחוץ לארץ על זה שהיא אנטישמית?

יום טוב חי כלפון: אנחנו על עצמנו לא מסוגלים לקבוע כללים של חופש תנועה וחופש פולחן ליהודים - זה לא יכול להיות, וגם איזה מסר אנחנו מעבירים לעולם?

יום טוב חי כלפון: אז אני מבין את השיקולים של השמירה על הסדר הציבורי.

יום טוב חי כלפון: ואני כאן לא בא בטענות לשוטרים עצמם, אלא למי שקובע להם את התנאים ואת הכללים, שאנחנו גם מבינים עד היום שהכללים לא ברורים.

יום טוב חי כלפון: מה שנראה לי גם בעצמי עולה להר הבית, ועד היום לא יודעים מה מותר, מה אסור.

יום טוב חי כלפון: מה שאנחנו יודעים שהעלייה בהר הבית היא נתפסת ככזאת שהיא לא צריכה להיות נעימה מדיי.

יום טוב חי כלפון: כשאתה מרגיש כשאתה שם לחוץ, ומקופח.

יום טוב חי כלפון: כולם מסתובבים שם חופשי.

יום טוב חי כלפון: אני חבר כנסת בישראל, נציג העם, חייב להיות שם מוגבל בתנועה שלי.

יום טוב חי כלפון: אבל תושב ערבי מהעיר העתיקה, יכול לעשות מה שבא לו בהר הבית – לשחק כדורגל.

יום טוב חי כלפון: להרים דגל אש"ף, דגל חמאס, לעשות הפגנות שם – הכול מותר לו.

יום טוב חי כלפון: אבל לי, כיהודי – אסור.

יום טוב חי כלפון: וזה לא הגיוני.

יום טוב חי כלפון: לכן, אני מאוד מודה לך, יושבת-ראש הוועדה, שאת שמה את זה על השולחן.

יום טוב חי כלפון: אני מקווה שמהוועדה הזאת ממש יבוא שינוי שחייב לקרות.

יום טוב חי כלפון: אני מאוד מודה לך על זה, ואני מקווה שבאמת נוכל להתקדם בעניין הזה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת לשעבר יהודה גליק.

יהודה גליק: בוקר טוב מירב, אחותי היקרה והאהובה - נקודת אור בכנסת הזאת.

יהודה גליק: שולי כתבה את זה, והיא צודקת.

מירב בן ארי: מי שאומר לי את זה, אני לא יודעת לשמוח או לא.

מירב בן ארי: לא, כי זו נקודת אור - אז זה מראה שכולם חושך?

יהודה גליק: שיהיה לכולם אור.

ניר אורבך: יתרון החוכמה על השכלות כיתרון האור על החושך.

איתמר בן גביר: אם אנחנו מקבלים את זה באהבה, אז זה בסדר גמור.

יהודה גליק: שיהיה לכולם בוקר של הארת פנים.

יהודה גליק: אני באמת מודה לך, וגם לחברי הכנסת זוהר, רוטמן ושיקלי על היוזמה של הדיון.

יהודה גליק: אמנם פתחתי בבוקר של הארת פנים, אבל הדברים שאני אומר הם יהיו דברים קשים, קשים מאוד אפילו.

יהודה גליק: לפני שבע שנים, ישבתי פה, אז לא הייתה הוועדה לבטחון פנים, הייתה ועדת הפנים שהייתה אחראית על המשטרה.

יהודה גליק: ישבה במקום שלך, חברת הכנסת מירי רגב, ואמרתי לאנשים שישבו פה - שאני חושש שיישפך דם.

יהודה גליק: ישבו פה קציני משטרה וגיחכו ולעגו.

יהודה גליק: הרי אני הייתי מוגדר הבן-אדם היחיד במדינת ישראל אי פעם מאז קום המדינה, שהוגדר באופן רשמי, על מסמך רשמי של מדינת ישראל, מכתב שאני האיש הכי מסוכן במזרח התיכון – ישבו פה ולעגו לי.

יהודה גליק: לא עבר שבוע והיה ניסיון לרצוח אותי.

יהודה גליק: לצערם, לא הצליח.

יהודה גליק: היום אני פה יושב שבע שנים אחר-כך.

יהודה גליק: לצערי, אני מוכרח לומר, שעדיין.

יהודה גליק: כשאני עולה להר הבית היחס של המשטרה כאילו האויב הוא זה שבא לבקר בהר.

יהודה גליק: בעקבות הפעילות שלנו מול השר ארדן, בזמנו הובילה המשטרה להוציא מחוץ לחוק את המוראביטון המוראביתת שהטרידו אותנו והפריעו לנו.

יהודה גליק: לצערי, מקומם החליטו קציני משטרת ישראל.

יהודה גליק: אני סיימתי בשבוע שעבר הרחקה מהר הבית.

יהודה גליק: הרחקה מהר הבית, בגלל שהאיש שיושב פה מולי קבע שלא פרגנתי מספיק למשטרה.

יהודה גליק: זאת הייתה הסיבה האמיתית, הוא אמר לי את זה בטלפון בשיחה ישירה.

יהודה גליק: ההרחקה שלי הסתיימה לפני שבוע, אני לא חזרתי להר כי אני פוחד.

יהודה גליק: אני פוחד, כי כשאני בא להר, אני בא ובערך דמייני שאת הולכת לקונצרט, ובמשך שעה של קונצרט 50 פעם הסדרן מעיר לך – תזיזי עם הראש שלך ימינה, לא שמאלה, לא, תשלבי ידיים, לא, תורידי את הראש.

יהודה גליק: אני בא להר הבית לא כדי להיות בזירת אגרוף, ובוודאי לא כדי להיות שק אגרוף של המשטרה.

יהודה גליק: לצערי, בגישה הרשמית נכתב כי הלכתי לאט.

יהודה גליק: טענה כזאת נאמרת רק על מי שהולך עם כיפה.

יהודה גליק: מי שהולך בהר הבית בלי כיפה, אם הוא יהודי, אגב, הוא לא ספור.

יהודה גליק: כשהמשטרה אומרת לך כמה יהודים עלו להר – הוא לא ספור כי הוא חילוני.

יהודה גליק: אם הוא קיבוצניק בעקבות המעפיל, או לא משנה, אם הוא יהודי עם כיפה, הוא יכול להסתובב חופשי בהר הבית.

יהודה גליק: אם הוא יהודי עם כיפה - הוא לא יכול.

יהודה גליק: בעברית קוראים לזה אפליה על רקע אנטישמי.

יהודה גליק: אני עברתי קורס מורה דרך, אותו קורס שעברו מדריכי מגדל דוד, מדריכי יד בן צבי.

יהודה גליק: אני לא יכול להדריך חופשי בהר הבית את הקבוצות שלי כי יש לי כיפה – זה דבר שקיים בעברית אפליה על רקע אנטישמי.

יהודה גליק: אני לא חולק.

יהודה גליק: ממשלת ישראל החליטה שלא לאפשר ליהודים להתפלל בהר הבית, זו זכותה.

יהודה גליק: אני חושב שאפשר להתווכח על זה.

יהודה גליק: אבל כרגע הדיון הוא על התנהלות המשטרה.

יהודה גליק: מבחינתי, כרגע מה שקורה במשטרה ליחס ליהודים בהר הבית – עוד טענה שסטיתי מהמסלול.

יהודה גליק: רבותיי, זה שינוי בסטטוס קוו.

יהודה גליק: אני עולה להר הבית 30 שנה אלפי פעמים.

יהודה גליק: הלכתי באין סוף מסלולים.

יהודה גליק: בתקופה האחרונה שינו גם את הסטטוס קוו – אז מי מוביל את השינוי הזה?

יהודה גליק: לא הוראת הממשלה.

יהודה גליק: אגיד לך יותר מזה.

יהודה גליק: הייתי בחקירת משטרה.

יהודה גליק: אומר לי החוקר – אתה כזה בחור טוב, אבל למה אתה צריך את השגעון הזה של הר הבית?

יהודה גליק: זאת אמירה שאסור לחוקר, קצין חקירות בשם יוסי שיושב כקצין החקירות זה מה שהוא אמר לי.

יהודה גליק: רבותיי, כשמתייחסים ליהודים כאויב, אז זה מסוכן.

יהודה גליק: המשטרה גם שינתה את הסטטוס קוו.

יהודה גליק: ויותר מזה – עד לפני שנה בשלוש השעות המסכנות שהיה פתוח מהשעה 07:00 עד 10:00 – 10:00 הייתה השעה האחרונה שנכנסים.

יהודה גליק: היום, זו השעה שכבר צריכים לצאת.

יהודה גליק: כלומר, גם את כבשת הרש שיש לנו לוקחים מאיתנו.

יהודה גליק: אני מבקש - שהמשטרה מרחיקה, ובזמן האחרון היא מרבה להרחיק יהודים מהר הבית, היא קובעת שאנחנו עוברים על החוקים, על הכללים.

יהודה גליק: את יושבת-ראש ועדה שאחראית מול ביטחון הפנים, אני מבקש פעם אחת ולתמיד לקבל את רשימת הכללים.

יהודה גליק: אני מתחייב לעמוד אחרי הכללים, שיתנו לי פעם רשימת כללים.

יהודה גליק: עד היום הזה מעולם לא קיבלתי רשימת כללים.

יהודה גליק: ויתרה מזאת, אני שואל את מי מחייבים הכללים?

יהודה גליק: האם הם מחייבים ג'ינג'ים?

יהודה גליק: האם הם מחייבים מישהו עם כיפה?

יהודה גליק: האם הם מחייבים כול יהודי?

יהודה גליק: האם הם מחייבים נוצרי?

יהודה גליק: כרגע הכללים של מסלול הליכה איטית וכו', הם מחויבים אך ורק ליהודי עם כיפה.

יהודה גליק: זאת חרפה וזאת אפליה על רקע אנטישמי.

יהודה גליק: אני מצטער שאמרתי את הדברים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת פינדרוס.

מירב בן ארי: בבקשה.

יצחק פינדרוס: זו הפעם היחידה שאני רואה שממשלת ישראל החדשה, ממשלת השינוי מגינה על עמדת הרבנות הראשית עד היום בכול הנושאים, והם נושאים נגד הרבנות הראשית.

יצחק פינדרוס: פעם ראשונה שהממשלה מגינה לעמדת הרבנות הראשית שאוסרת עלייה להר הבית.

יצחק פינדרוס: איך אמרת?

יצחק פינדרוס: נקודת אור, היא יכולה להיות נקודת אור.

יצחק פינדרוס: בכותרת יש - המצב הביטחוני בעיר העתיקה ובמרחב הר הבית.

יצחק פינדרוס: אני תושב העיר העתיקה, וקשור לעיר העתיקה כבר מעל 40 שנה.

יצחק פינדרוס: המצב הביטחוני בעיר העתיקה לא היה מעולם כול כך רעוע.

יצחק פינדרוס: אולי תקופה קצרה, התקופה שהיה עם מי שזוכר את פיגועי המספרים שהסתובבו אז באמת בעקבות המוראביטון, זה היה בדיוק באותה תקופה.

יצחק פינדרוס: זה היה בעקבות מפקד המחוז שפחד להתמודד עם זה, וזה גרם לאותה אינתיפאדה, אבל מאז לא היה מצב כול כך רעוע.

יצחק פינדרוס: אני אומר שוב ושוב את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אני כתושב העיר העתיקה, שאלתי הרבה חברי כנסת - בין פעמיים לשלוש בשבוע בדרך הביתה, נעצר על ידי מחסום בירושלים, לא ביהודה ושומרון, נעצר על ידי מחסום לבידוק.

יצחק פינדרוס: את יודעת מתי אני לא נעצר ואני לא רואה אף אחד?

יצחק פינדרוס: אם אני נכנס מהשער החדש ברגל, וזה קורה לי הרבה.

יצחק פינדרוס: אם אני נכנס משער שכם, אם אני נכנס מהמקומות האלה - אין כלום.

יצחק פינדרוס: אם אני נכנס בשער יפו עם הרכב, ואני עם כיפה על הראש - אני נעצר.

יצחק פינדרוס: אז יש כבר שוטרים שמכירים אותי, אז לפני בדיקת רישיון משחררים.

יצחק פינדרוס: אבל באופן קבוע.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, גם כשאני חוזר מהכנסת בארבע בבוקר, נעצר לבידוק.

יצחק פינדרוס: כנראה אנחנו האיום הכי גדול בביטחוני על מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: אם אתה נכנס משער שכם.

יצחק פינדרוס: אתה נכנס משער האריות.

יצחק פינדרוס: אתה נכנס מהשער החדש.

יצחק פינדרוס: אתה נכנס – נעלם.

יצחק פינדרוס: עמדות ביטחוניות שהיו בעבר של שוטרים, אני לא נכנס לשיקולים הביטחוניים שם.

יצחק פינדרוס: בסוף עמדות ביטחוניות שהיו נעלמו.

יצחק פינדרוס: בכניסה לרחוב השלשלת היה עשרות שנים, עשרות שנים בפינת דוד השלשלת היו דוקרים קבוע.

יצחק פינדרוס: המחבל הזה שהסתובב, הסתובב, נכנס מאל-כרמי, עשה את הסיבוב הזה, נכנס לשלשלת, עשה את הסיבוב.

יצחק פינדרוס: בעבר הייתה שם עמדה.

יצחק פינדרוס: עוד פעם, אני לא נכנס לשיקולים.

יצחק פינדרוס: בסופו של דבר, כל יהודי חובש כיפה שעובר – בהר ציון יש יותר שוטרים מאשר יש בשער שכם.

יצחק פינדרוס: מבחינת הנראות, יכול להיות שבסוף יגידו לי, תשמע, מוצבים פה יותר.

יצחק פינדרוס: אבל אם בכול המקומות שמסתובבים יהודים עם כיפה יהיו שוטרים, והם נבדקים, והם נעצרים, והם עושים בדיקות ובידוקים, ובסופו של דבר, אותם מחבלים יכולים להסתובב, משהו השתנה.

יצחק פינדרוס: אז בעבר - - - 2000 הפיל אימה על המחבלים ועל המרצחים.

יצחק פינדרוס: בעבר דברים אחרים הטילו – היום זה לא כך.

יצחק פינדרוס: צריך לשנות שם משהו מהיסוד.

יצחק פינדרוס: אני אגיד גם יותר מזה.

יצחק פינדרוס: כשנכנסתי לכנסת לפני שנה וחצי, ביקשתי פגישה עם מפקד המרחב.

יצחק פינדרוס: יש הוראות חדשות שרק פגישות דרך השר, השר לוקח לו הרבה זמן.

יצחק פינדרוס: אני לא מתכוון לעשות את הסיבוב הזה, לא מבקש פגישה, לא רוצה להיפגש עם אף אחד.

יצחק פינדרוס: אני רוצה כאן בוועדה לדעת איך אתם משפרים את המציאות הזאת ואת התחושה הזאת של אנשים בעיר העתיקה.

יצחק פינדרוס: אני מקבל תלונות כול הזמן מתושבים.

יצחק פינדרוס: כמו שאמרתי, גם בשער ציון, גם בשער יפו, גם בכול מעבר.

יצחק פינדרוס: בתקופות הקשות של הקורונה, שתדעי, שהקורונה היה נאכף רק באזור העיר העתיקה.

יצחק פינדרוס: כול מי שגר מחוץ לעיר העתיקה הרגיש חופשי.

יצחק פינדרוס: אזור העיר העתיקה של היהודים היה נאכף.

יצחק פינדרוס: צריך את הדבר הזה לשנות כי המצב הביטחוני לא טוב היום.

יצחק פינדרוס: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת לשעבר שולי מועלם רפאלי.

מירב בן ארי: אחריה – חבר הכנסת שמחה רוטמן, שהוא אחד המציעים.

שולי מועלם רפאלי: תודה רבה מירב, תודה.

שולי מועלם רפאלי: אני חושבת שאני רוצה רגע להרים את כולנו במבט של 20 אלף רגל.

שולי מועלם רפאלי: המלחמה על הר הבית היא תמצית המאבק שלנו כאן.

שולי מועלם רפאלי: מי שלא מבין את הדבר הזה, ימשיך לדבר על יהודים שמבקרים.

שולי מועלם רפאלי: ערבים שהורגים, ועוד דיבורים שלא יגעו בסיבה האמיתית.

שולי מועלם רפאלי: וזה נראה כאילו הוא מזמין את השחרור מהכלא של אחד מגדולי הטרוריסטים ותומכי הטרור השייח' סאלח – שם רשעים יירקב.

שולי מועלם רפאלי: מבחינתנו, תחת המאבק הזה של הקיום שלנו במדינת ישראל, נעשית אפליה נוראית של יהודים על הר הבית, או של אנשים שהם דורשי הר הבית והם חילונים.

שולי מועלם רפאלי: לשמחתנו, דורשי הר הבית באים מכול חלקי החברה הישראלית.

שולי מועלם רפאלי: ברוך השם, חלקם דתיים וחלקם חילונים, וחלקם קיבוצניקים, וחלקם עירוניים, וככה הם משתפים את כל החברה הישראלית.

שולי מועלם רפאלי: אבל תמצית המאבק שלנו על הר הבית, ותמצית עלילת אל-אקצה בסכנה שמוכחשת שוב ושוב על-ידי הדרגים לא המשטרתיים, קודם כול, בדרגים שקובעים את המדיניות.

שולי מועלם רפאלי: כל הדברים שקשורים להר הבית חנו מאז ומתמיד גם אצל ראשי ממשלה קודמים, וגם אצל ראש הממשלה הנוכחי אצל ראש הממשלה.

שולי מועלם רפאלי: ועד שראש הממשלה לא יעצור את הדרדרות המטורפת שמוביל השר לבטחון פנים ביחס לעליית יהודים להר הבית, לא יקרה שום דבר, כי יש הדרדרות מטורפת בחצי השנה האחרונה ביחס ליהודים בהר הבית.

שולי מועלם רפאלי: אני לא מדברת על זה שאנחנו מוגבלים יותר בשעות.

שולי מועלם רפאלי: שאנחנו מוגבלים במספר היהודים שעולים ביחד להר.

שולי מועלם רפאלי: זו לא חוכמה לאפשר בתשעה באב כשבאים אלפי יהודים להר, ומבינים שאם לא יתנו לעלות, יקרה משהו יותר גרוע לאפשר עלייה.

שולי מועלם רפאלי: אבל ביום רגיל משחקים איתנו במספרים.

שולי מועלם רפאלי: אומרים לנו רגע, יש שתי קבוצות של חובשי כיפה על ההר, אז אתם כרגע לא יכולים לעלות, כי אתם גם חובשי כיפה או חובשות כיסוי ראש.

שולי מועלם רפאלי: שלא נדבר על השעות המצומצמות, על זה שלא פותחים בשבת, למרות שברוך השם חזרנו להר הבית.

שולי מועלם רפאלי: אחרי שלוש שנים, צריך להגיד פה שההר היה סגור לגמרי בעקבות העלייה של ראש הממשלה לשעבר שרון, זכרונו לברכה, השר צחי הנגבי פתח חזרה את ההר.

שולי מועלם רפאלי: הסיפור מבחינתי הוא לא רק של השעות והימים.

שולי מועלם רפאלי: הוא השאלה למה אין לנו זכות להיכנס מכול שער להר הבית?

שולי מועלם רפאלי: שער המוגרבים נמצא בסכנת קריסה, כולכם יודעים את זה חבריי במשרדים.

שולי מועלם רפאלי: כולכם יודעים את זה.

שולי מועלם רפאלי: מהנדס עיריית ירושלים כתב דברים איומים ונוראים, ואחרי אסון מירון, אם משהו יקרה ברחבת הכותל, ובמי שיעמוד בדיוק על גשר המוגרבים, על הידיים של מי זה יהיה?

שולי מועלם רפאלי: - עלינו העולים?

שולי מועלם רפאלי: על מי שמחליט לא לקבל החלטות?

שולי מועלם רפאלי: על מי יהיה?

שולי מועלם רפאלי: למה אנחנו לא יכולים להיכנס משערים אחרים?

שולי מועלם רפאלי: למה כשלמישהו נראה משהו לא הגיוני, אז אומרים לנו, לא, עכשיו אין סיבוב ארוך.

שולי מועלם רפאלי: אתם נכנסים בשער המוגרבים, יוצאים בשער השלשלת שזה בערך 200 מטר ללכת בתוך ההר.

שולי מועלם רפאלי: יהודים עולים להר הבית משתי סיבות.

שולי מועלם רפאלי: בגלל הקדושה של המקום לעם היהודי, ותודה רבה, מירב, שאמרת את זה כמשפט הפתיחה שלך – "הודו להשם כי טוב".

שולי מועלם רפאלי: היה נדמה שיש פה איזה בלבול בדבר הזה של מיטב בנינו ובנותינו.

שולי מועלם רפאלי: יהודים עולים להר הבית גם כי זה סמל של ריבונות.

שולי מועלם רפאלי: ולא סתם שוב ושוב, אנחנו נצטט את אורי צבי גרינברג – "כשהשולט בהר, שולט בירושלים ושולט בארץ – בלי הר הבית לא יהיה פה כלום".

שולי מועלם רפאלי: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד.

שולי מועלם רפאלי: הניסיון ללכת אחורה הוא לא יצליח.

שולי מועלם רפאלי: אני אומרת את זה לחבריי במשטרה, ואני יודעת שאתם יודעים שאני לא מפסיקה לפרגן לשוטרים של הר הבית.

שולי מועלם רפאלי: הניסיון ללכת אחורה לא יצליח.

שולי מועלם רפאלי: כי לשמחתי, ולמזלנו כולנו, מספר היהודים שעולה להר, הוא עולה פי כמה וכמה, לא רק אקספונציאלית, אלא פי אלפים כול פעם.

שולי מועלם רפאלי: וכשאנחנו רואים אלפי יהודים שמגיעים להר בחנוכה, בסוכות, בפסח, אבל כול פעם הם יכולים להגיע מקצה העולם ועד קצהו, ובאמת לא לדעת אם הפעם יתנו להם לעלות להר או לא יתנו לעלות להר.

שולי מועלם רפאלי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

שמחה רוטמן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, יש פה איזו חוויה אישית מהעבר, שאני מאוד מקווה שהיא לא חוזרת על עצמה.

שמחה רוטמן: את החוויה האישית אני שותף לה עם יהודה, כי אני הצלתי אותו בהליך משפטי.

שמחה רוטמן: במסגרת ההליך המשפטי, אנחנו חקרנו את מי שהיה אז מפקד של המרחב, והתגלה לנו במסגרת החקירה הנגדית שביצעתי שם, שמשטרת ישראל פעלה כקבלן ביצוע של ארגון טרור, זו אמירה שהיא נשמעת אולי חריפה, אבל היא עדינה יחסית למה שקרה באמת.

שמחה רוטמן: כי מה שהתגלה שם, בגלל שזה מתועד בפרוטוקולים של בית המשפט, שממונה מטעם המשטרה יושב עם המוראביטון, הוכרז מאוחר יותר כארגון טרור.

שמחה רוטמן: הם אומרים לו, מפריע לנו שיהודה גליק עולה להר, והתוצאה היא שמשטרת ישראל הופכת ככלי להרחיק את יהודה גליק מההר.

שמחה רוטמן: והם מוצאים פעם תירוץ כזה, פעם תירוץ אחר, עד שמנהלים איזה הליך פלילי חסר משמעות שנסגר בסופו של דבר, כי גם הוא נתפר על-ידי המשטרה.

שמחה רוטמן: עכשיו, אני מזהה תופעה דומה.

שמחה רוטמן: אני מאוד מקווה, מאחר ואת הדברים האלה ידענו בדיעבד, אני לא חושב שבזמן אמת מישהו תיאר לעצמו שמשטרת ישראל נפגשת עם ארגון טרור ומקבלת ממנו הוראות.

שמחה רוטמן: אבל גילינו את זה בדיעבד.

שמחה רוטמן: אני מאוד מקווה שאנחנו לא חוזרים אחורה, כמו שאמרה חברתי שולי מועלם.

שמחה רוטמן: אני מאוד מקווה שההרחקה שנודע לי עליה אתמול של תום ניסני, שיושב פה, לא נובעת מאותו דבר – שבא איזה מישהו מהוואקף, או מהצדיקים האחרים, במרכאות כמובן, שנמצאים על ההר ומטרתם להרחיק יהודים מההר, ואומר – הוא אצבע בעין בשבילי, תרחיקו אותו.

שמחה רוטמן: ושמשטרת ישראל לא עובדת למען השקט.

שמחה רוטמן: התפקיד שלכם הוא לא להביא שקט.

שמחה רוטמן: סליחה שאני אומר.

שמחה רוטמן: התפקיד שלכם הוא לשמור על החוק.

שמחה רוטמן: ואם מי שמפריע לשמור על השקט עובר על החוק באלימות, אם מנהלים את ההר ומכניסים אליו, אנחנו יודעים, לפעמים הם אמצעי לחימה.

שמחה רוטמן: אם מתנהגים שם באלימות ומאיימים על העולים להר - אתם צריכים לשמור על החוק, לא על השקט, כי הדרך הטובה ביותר לשמור על השקט זה להרחיק את היהודים.

שמחה רוטמן: היהודים לא ירביצו לכם מכות, ברוך השם.

שמחה רוטמן: היהודים לא התפרעו וייצאו למהומות, ולכן, אתם בוחרים פעם אחר פעם בפתרון הקל.

שמחה רוטמן: הפתרון הזה לא לגיטימי, כי אתם צריכים לדאוג שמפרי החוק ייענשו.

שמחה רוטמן: ואתם צריכים לדאוג שיהודי שעולה להר הבית ייהנה משקט ולא יסבול מהצקות.

שמחה רוטמן: והסיטואציה של אפליה שמתרחשת על הר הבית באופן גורף, כבר הרבה שנים, אבל עכשיו אנחנו מזהים בה החמרה והחרפה חייבת להיפסק.

שמחה רוטמן: בוודאי, ובוודאי שהיא לא יכולה להיעשות בחסות משטרת ישראל.

שמחה רוטמן: תודה רבה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי היושבת-ראש, תודה לכול החברים ולכול המשתתפים, אני מודה שגם אצלי הייתה בורות בנוגע להר הבית שנים רבות.

אמיר אוחנה: גם אני תוצר של מערכת החינוך הישראלית.

אמיר אוחנה: ואני חושב שהרבה בזכות הפעילות של יהודה נחשפתי, קראתי, העמקתי, ואולי אני מבין טוב יותר, גם ביקרתי כמובן, אולי אני מבין טוב יותר את החשיבות של הר הבית לעם היהודי ולמדינת ישראל.

אמיר אוחנה: יהודה כמעט שילם על כך בחייו למאבק הזה.

אמיר אוחנה: הייתה לי הזכות גם בחלק מהזמן אחרי ניסיון ההתנקשות גם לסייע ולשמור עליו, ולהגן, עוד לא הייתי חבר כנסת - - -

איתמר בן גביר: אתה מצטנע.

איתמר בן גביר: אתה נסעת לבית שלו בעתניאל, והלכת לאבטח אותו שם.

איתמר בן גביר: כל הכבוד.

אמיר אוחנה: שולי נגעה בזה יפה.

אמיר אוחנה: היא דיבר על להסתכל ממעוף הציבור.

אמיר אוחנה: החשיבות של הר הבית היא דבר שמאוד קשה להפריד בו.

אמיר אוחנה: לכן אני מברך על המהלכים של השנים האחרונות, גם קודמי השר גלעד ארדן, וגם ברוך השם, שזכיתי גם אני, לאפשר בקלות יותר את חופש הפולחן.

אמיר אוחנה: אנחנו במצב שבו אין מקום בעולם למיטב ידיעתי, שליהודים אסור להתפלל בו זולת במקום הקדוש להם ביותר.

אמיר אוחנה: אין מקום כזה.

אמיר אוחנה: אבסורד הזה זועק.

אמיר אוחנה: אנחנו ערים לכל הרגישויות הביטחוניות והאחרות.

אמיר אוחנה: וערים גם לכך שהשינוי המיוחל כנראה יקרה בשלבים, זה יקרה בהדרגה, אבל הוא צריך להמשיך לקרות.

אמיר אוחנה: לשמחתי, כול הזמן את רואה בשנים האחרונות עלייה – עלייה במספר המתפללים.

אמיר אוחנה: עלייה בשעות התפילה.

אמיר אוחנה: גם שיפור, אני חייב להגיד, ביחס המשטרתי כלפי העולים, אני שומע את זה מעולים שאומרים לי, באים ומשבחים, ואת רואה כול הזמן מגמת שיפור.

אמיר אוחנה: לצערי, חלק מהאמירות של החודשים האחרונים מאוד מדאיגות – החל מהשר בר לב שאומר – זה מנוגד לחוק שיהודים התפללו שם.

אמיר אוחנה: בורות – לא נכון, אין חוק כזה.

אמיר אוחנה: עבור דרך ראש הממשלה החליפי לפיד, שאומר – המקום הקדוש ביותר לעם היהודי הוא הכותל המערבי – לא נכון.

אמיר אוחנה: הכותל קדוש, יש קדוש ממנו וזה הר הבית.

שולי מועלם רפאלי: שגם אותו מנכ"ל רע"מ אומר שאנחנו גוזלים מהמוסלמים כמובן.

אמיר אוחנה: ההתקפלות של ראש הממשלה בנט לפני האמירה הזו של בר לב, הוא בהתחלה אמר יש ליהודים זכות להתפלל על הר הבית.

אמיר אוחנה: הייתה סערה גדולה, לפיד לחץ עליו והוא התקפל ואמר – אין ליהודים זכות להתפלל על הר הבית.

אמיר אוחנה: האמירה הפוזיטיבית שהביאה את התנועה האסלאמית לראשונה בתולדות המדינה, לדווח על הישג גדול בתנועה האסלאמית, מברכים על דברי בנט על הר הבית.

אמיר אוחנה: לראשונה פקיד ישראלי בכיר, כך הוא מכנה את ראש הממשלה בנט, לראשונה פקיד ישראלי בכיר אומר בצורה מפורשת שאין ליהודים זכות להתפלל על הר הבית.

אמיר אוחנה: אלה דברים שצריכים להדאיג אותנו כישראלים, את כולנו, קואליציה, אופוזיציה, כל מי שהציונות חשובה לו.

אמיר אוחנה: כול מי שהגורל של העם היהודי במדינתנו חשובים לו.

אמיר אוחנה: מה שאני מבקש ייצא מהוועדה הזאת, ואני חושב שצריך לצאת מהוועדה הזאת, זו קריאה להמשיך להעמיק את הקשר בין העם היהודי לבין הר הבית.

אמיר אוחנה: להמשיך להגביר את מספר העולים להר הבית.

אמיר אוחנה: לרווח את שעות התפילה.

אמיר אוחנה: להמשיך את המדיניות המשטרתית של כן לאפשר וכן לתת ליהודים לממש את חופש הפולחן.

אמיר אוחנה: אני חושב שאם תקום עתירה משמעותית.

אמיר אוחנה: אני יודע שהיו כמה עתירות.

אמיר אוחנה: אבל עתירה משמעותית, רצינית עם בסיס משפטי רחב, גם בית המשפט העליון יהיה חייב להכיר בכך שצריך לקיים את חופש הפולחן.

אמיר אוחנה: לא יכול להיות האבסורד הזה שהמקום הקדוש ביותר לעם היהודי, הוא גם המקום היחיד עלי אדמות שבו אסור לו להתפלל.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת אוחנה.

מירב בן ארי: תום ניסני, מנכ"ל "בידינו".

מירב בן ארי: בבקשה, תום.

תום ניסני: תודה לכולם על הדיון.

תום ניסני: האמת שעזבנו את הדיון הזה כדי לחזור פה - - -

מירב בן ארי: מי שיוזם זה חברי כנסת שתדע.

תום ניסני: אמרתי יזמנו.

מירב בן ארי: זה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: מי שמנהל פה זה חברי כנסת לא הארגונים.

מירב בן ארי: הארגונים שותפים.

תום ניסני: בהחלט.

תום ניסני: הדיון הזה בעצם נוצר והתחיל כדי לנסות ולהפסיק פה איזשהו קשר שתיקה סביב הנושא של הר הבית, וכולל הסדרי הביטחון בו.

תום ניסני: כתבתי את הדברים כדי להיות מדויק.

תום ניסני: אני אקריא אותם מהר.

תום ניסני: חשוב לי להגיד כבר בהתחלה, ומי שמכיר את ההתנהלות שלנו ואותי מכיר את זה.

תום ניסני: שוטרי הר הבית והעיר העתיקה הם גיבורים אמיתיים.

תום ניסני: אני בקשר עם כמה מהם, מהר הבית שעדיין משרתים ואחרי.

תום ניסני: מגיע להם את כול הכבוד וההגנה הקיימת שיש.

תום ניסני: אבל חשוב להגיד, ואני שומע את זה גם מהם.

תום ניסני: המדיניות בשטח בנושא הביטחון בהר הבית הוא שקר.

תום ניסני: וצריך להגיד את זה.

תום ניסני: מדובר בשקר אחד גדול שמובל מלמעלה, כשהיעד הראשי של המשטרה שאמור להיות מניעת התפרעויות ואלימות של פורעי חוק, הופך להיות מדיניות של הבלגה ופייסנות כדי לא להצית את השטח, וזה מה שקורה היום בהר הבית, ובכול העיר העתיקה כמו שגם שמענו ממי שגר שם.

תום ניסני: זה בעצם מבוטא בארבעה דברים.

תום ניסני: אחד – במקום אשר מוגדר על-ידי המשטרה ובג"צ והממשלה, וכול מי שיכול להגדיר אותו כמקום הנפיץ ביותר במזרח התיכון, אין אמצעים ואין נהלי ביטחון שקיימים בקניונים בפתח תקווה.

תום ניסני: קניון בפתח תקווה מכיל יותר אמצעי ביטחון מהר הבית.

תום ניסני: כשזה הגיע לבג"צ של חברנו איתמר בן גביר, המשטרה טענה שם, ועל סמך זה בג"צ כמובן שמח לדחות את העתירה שיש אמצעים אחרים שמופעלים כלפי האוכלוסייה המוסלמית שמגיעה להר הבית, לא צריך מגנומטרים.

תום ניסני: ראינו איך זה התבטא בפיגוע לפני חודש, כשהמחבל היה בתוך הר הבית, וממה שאני יודע הוא גם דיי הלך באותו מסלול שהלכו מחבלים ב-2017.

תום ניסני: הפחדנות הזאת מזמינה את הפיגועים הבאים.

תום ניסני: הדבר השני, למרות שכול ההתפרעויות האלימות והרצחניות בהר הבית מתבצעות על-ידי ערבים, אין מה לעשות, זאת המציאות בהר הבית, מי ששם מכיר ויודע, המשטרה מתמקדת דווקא בהגבלת יהודים שומרי חוק, וזה דובר כאן וזה עלה, מגבילים את שומרי החוק כדי לרצות את פורעי החוק ובכך, בעצם מזמינים – בואו תמשיכו ותתפרעו עוד.

תום ניסני: הדבר השלישי – כדי לשמר לעצמה חופש פעולה בלתי מוגבל כלפי האוכלוסייה היהודית, המשטרה פיתחה כמה שיטות נוספות כדי לשלוט בשטח, לשלוט בעצם ביהודים כדי להגביל אותם.

תום ניסני: אחד מהם, זה להימנע מלפרסם קובץ כללים להתנהלות בהר הבית.

תום ניסני: כמו שעלה פה.

תום ניסני: אנחנו ביקשנו מאות פעמים את הנהלים בהר הבית.

תום ניסני: היו לי חקירות על זה.

תום ניסני: אתה מכיר את הנהלים בהר הבית?

תום ניסני: אמרתי – בבקשה, תראה לי מסמך אני אכיר.

תום ניסני: בוא פעם אחת ולתמיד ונגמור עם זה.

תום ניסני: אבל אין נהלים בהר הבית, והמצב הוא, שבשבוע שעבר נאסר על יהודים להיכנס עם מפות הדרכה להר הבית.

תום ניסני: זה היה ביום שלישי לפני שבועיים.

תום ניסני: יום למחרת – מותר להכניס מפות להר הבית.

תום ניסני: שואלים את השוטר מה קרה?

תום ניסני: שום דבר, תעלה, אתה לא רוצה, אל תעלה.

תום ניסני: זאת התשובה.

תום ניסני: שגרירותי לחלוטין.

תום ניסני: אני יודע גם משוטרים ששירתו בהר הבית, שאותו דבר קורה, אגב, עם אוכלוסייה מוסלמית שמגיעים היום בצהריים, אומרים – עכשיו מוסלמים לא יכולים להכניס אוכל למתחם.

תום ניסני: למה?

תום ניסני: השוטרים לא יודעים, אמרו לי את זה, אין לנו מושג למה ההוראה הזאת ירדה.

תום ניסני: זו השרירותיות?

תום ניסני: הדבר הנוסף שנלווה לזה, עניין ההרחקות מהר הבית כמובן.

תום ניסני: יש כאן כמה מורחקים בחדר הזה.

תום ניסני: אני הורחקתי אתמול, בעצם בשבוע שעבר לחצי שנה מהר הבית.

תום ניסני: למה?

תום ניסני: אין נימוקים להרחקה.

מירב בן ארי: תום, בטוח קרה משהו.

יהודה גליק: לא בא להם בטוב.

יהודה גליק: לא קרה שום דבר.

יהודה גליק: אני אומר לך באחריות.

מירב בן ארי: אבל אני שאלתי את תום.

שולי מועלם רפאלי: מה היה כתוב בהחלטה?

מירב בן ארי: אני כבר פגשתי את תום, אין לו שום בעיה לדבר.

תום ניסני: אני אענה.

תום ניסני: לפני חודש בדיוק, אנחנו עלינו להר הבית, קבוצה של חמישה פעילים עם שני דפים.

תום ניסני: אחד מהם תמונתו של אלי קיי, זכרונו לברכה.

תום ניסני: ואחת מהם כיתוב שקורא לגרש את הוואקף מהר הבית.

תום ניסני: הוואקף מהר הבית, מי שלא מכיר, גם בחודש האחרון, מתנהלות נגדו אלף ואחת חקירות.

מירב בן ארי: אבל כשעלית עם זה ידעת שזה אסור?

שולי מועלם רפאלי: איפה כתוב שזה אסור?

מירב בן ארי: שאלתי.

מירב בן ארי: היה סימן שאלה.

מירב בן ארי: ידעת אם זה אסור או לא?

תום ניסני: קודם כל, זה לא אסור, כי אין נהלים, ואין שום מקום שנאסר או מותר, ואין שום דבר ברור.

תום ניסני: דבר שני, בוודאי שזכותי כמחאה לגיטימית, המעט שיש לי להגיד, זה להביע מחאה על המצב, להביע כאב על רצח של יהודי שנרצח בגלל הסדרי הביטחון שהם שקר אחד גדול.

שמחה רוטמן: תמונתו של הרוצח לא נקלטה בהר הבית למיטב ידיעתי?

יום טוב חי כלפון: זה צריך להיות אסור גם למוסלמים שעולים לשם וכן מעלים כרזות פעם בדגלים.

תום ניסני: אני מסיים.

תום ניסני: על הדבר הזה קיבלתי הרחקה לא של חודש, לא של שבועיים.

תום ניסני: לא של חודש וחצי – חצי שנה זה המקסימום שמותר.

שמחה רוטמן: זו חריגה מסמכות גם.

שמחה רוטמן: לא ברור לי בכלל איך אפשר לעשות את זה.

תום ניסני: בג"צ מאשר אוטומטית, לצערנו, זה המצב כלפי היהודים.

תום ניסני: אני רק אסיים.

תום ניסני: בעיניי, שום דבר לא נלמד מ-2017.

תום ניסני: יושב כאן אבא של כמיל שנאן, שאני בקשר משפחה מאז.

תום ניסני: באמת, כואב הלב.

תום ניסני: לצערי הגדול, שום דבר לא נלמד.

תום ניסני: אני לפני שבועיים הייתי עם שוטר שהיה פה במרחב, הוא סיפר לי על אותם דפוסים בדיוק.

תום ניסני: השוטרים שם יותר מכולם, וגם העולים היהודים, לא יודעים מאיזה כיוון זה יבוא להם, כהפקרות שמאפשרת לכול מוסלמי להיכנס להר הבית, בלי בידוק, חופשי חופשי, בעצם, את סביבת השוטר צריך להסתכל 360 מעלות כול רגע נתון, וכך גם העולים היהודים.

תום ניסני: והשאלה רק מופנית לוועדה.

תום ניסני: הגיע הזמן לפקח על ההחלטות האלה של המשטרה.

תום ניסני: הגיע הזמן לפקח על חוסר היכולת להגן על מרחב ההר.

תום ניסני: ואני באמת כולי תקווה שהוועדה תעשה את זה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ירון בוסקילה, הביטחוניסטים.

מירב בן ארי: סגן אלוף במיל'.

מירב בן ארי: בבקשה.

מישל בוסקילה: שלום לכולם, אני שמתי בפניכם נייר עמדה בנושא הסדרי הביטחון בעיר העתיקה ובהר הבית, שכתבתי אותו יחד עם ניצב בדימוס שלומי קעתבי, שהיה מפקד מחוז ש"י לשעבר, ותנ"צ בדימוס דובי יונג, שהיה מפקד המטה לכוחות מיוחדים של המשטרה.

מישל בוסקילה: אני בעצמי הייתי קצין המבצעים של אוגדת יהודה ושומרון, וקצין מבצעים מיוחדים של צה"ל, וככזה, חלק משמעותי מכמות הסיכולים שהיינו צריכים לבצע, סיכולים שיצאו מתוך אירועים שהתחילו ביהודה ושומרון, וחלקם, חלק מהמחבלים, או חלק מהאמצעים הוברחו לתוך ירושלים, לתוך הר הבית.

מישל בוסקילה: שמתי בפניכם דף שבו אני רוצה להתמקד בעיקר בעניין הביטחוני, ופחות בעניין של מעמד הר הבית בקרב העם היהודי.

מישל בוסקילה: כמובן, דיברנו פה בעיקר כלפי השוטרים.

מישל בוסקילה: וגם מההיכרות שלי עם השוטרים, ועם השוטרים בהר הבית, וגם מהפעילות המבצעית שהייתי אחראי עליה, בסוף השוטרים האלה אחראים על מקום שהוא חבית חומר הנפץ הכי משמעותי במדינת ישראל, ומתפקידם לבוא ולשמור על המקום הזה מכול סוג של פרובוקציה, או מכול ניסיון של פגיעה גם במקום פיזית, וגם מבחינת המעמד הרגשי, הדתי גם של היהודים וגם של המוסלמים.

מישל בוסקילה: רק מסקירה של הארועים האחרונים, אפשר לראות שהמעמד של הר הבית בקרב המוסלמים משמש גם כפרובוקציה, גם כמקום שמנסה להניע טרור, מנסה ליצור אסקלציה, ולכן, פגיעה בהר הבית, או פגיעה במעמד שלו, היא הרבה פעמים מביאה לידי כך שהמקום הזה ישמש חומר להסתה גם מצד החמאס, או בכלל גורמים ערביים כדי להלהיט את הרוחות.

מישל בוסקילה: להבנתנו, ואני אומר את זה בצד הביטחוני, המקצועי - שלושה יעדי ביטחון של מדינת ישראל בהר הבית.

מישל בוסקילה: היעד הראשון – ביטחון המתפללים הערבים.

מישל בוסקילה: מבקרים יהודים, כי זה רק מבקרים.

שולי מועלם רפאלי: יהודים לא מבקרים בהר הבית, יהודים עולים להר הבית.

שולי מועלם רפאלי: אני מתפלא על תנועת הביטחוניסטים.

מישל בוסקילה: העולים היהודים, זה לא עניין אישי.

מישל בוסקילה: העולים היהודים, והלא יהודים, ואנשי כוחות הביטחון, אז קודם כל העניין הביטחוני.

מישל בוסקילה: הדבר השני, החלת האירועים.

מישל בוסקילה: זאת אומרת, אי מניעת התפשטות המתח בעימות בשטחי יהודה ושומרון למניעת ההסלמה מול כול העולם הערבי והמוסלמי.

מישל בוסקילה: היעד השלישי, ביצור ריבונות בישראל בהר הבית, שכוללת בעיקר אחריות למתרחש במתחם, בעיקר בצד הביטחוני, כי כיום בהיבט הביטחוני יש פערים מאוד גדולים ואמנה אותם.

מישל בוסקילה: האתגר המרכזי, וזה הדבר הכי חשוב, זה למנוע פגיעה פיזית בהר הבית או בקדושתו, דרך מניעה של כניסת אנשים בעלי רצון ואמצעים, וזה אפשרי היום ליצור פרובוקציה ופגיעה ברשות הדתיים במקום, ודרך מניעת שימוש בהר הבית בתור מקום מסתור למחבלים, כפי שכבר קרה, ואני גם הייתי עד לזה, או להסתרת אמל"ח, כפי שגם קרה, וגם לזה הייתי עד, לצורך ביצוע פיגוע, או לאחר ביצוע פיגוע.

מישל בוסקילה: כל מה שכתבתי פה, קרה.

מישל בוסקילה: ומתפקידי גם כקצין מבצעים מיוחדים, הייתי עד לדברים האלה.

מישל בוסקילה: אני לא יכול למנות את הדברים, אבל חלק מהדברים עניתי בעמוד הבא.

מישל בוסקילה: יש פער ביטחוני, ואין בידוק.

איתמר בן גביר: זה לא נכון.

איתמר בן גביר: טעיתם.

איתמר בן גביר: אני מעריך מאוד, סופר מעריך גם אותך, גם את קעתבי, אבל המסמך הזה הוא טעות, יש בידוק בצד היהודי, יש מגנומטרים בצד היהודי, כתבתם שאין.

מישל בוסקילה: אני אסביר למה אני מתכוון.

מישל בוסקילה: יהודים היום שרוצים להיכנס בלבוש ערבי לתוך הר הבית, אין אף אחד שיעצור אותם, הם נכנסים דרך השערים האחרים.

מישל בוסקילה: אני לא מדבר על המוגרבים, אבל אני מצטער על חוסר הבנה.

מישל בוסקילה: נניח ביום שישי, שזה הדבר הכי קל לעשות, בתוך ההמון שנכנס להר הבית, אם יהודי רוצה להיכנס, הוא נכנס עם כל דבר שהוא נוסע עליו בלי שאף אחד יבדוק, וכמובן, גם ערבי.

מישל בוסקילה: אם הוא לוקח איתו אמל"ח, או כל אמצעי שיכול ליצור פרובוקציה.

מישל בוסקילה: יש פה רשימה של אירועים מ-82'.

מישל בוסקילה: הפערים העיקריים – אין בידוק בכניסה להר הבית מכל סוג שהוא.

מישל בוסקילה: קל מאוד להיכנס בתוך השטף הזורם.

מישל בוסקילה: אין חיפושים, לא ניתור בהר הבית.

מישל בוסקילה: זאת אומרת, זה רק אל מול מידע מודיעיני, או אל מול אירועים, אין בידוקים קבועים.

מישל בוסקילה: מצלמות חכמות, מנתרות, כל אלמנט, אפילו איכותי, אם המשטרה רוצה לשים עכשיו אלמנטים בטיחותיים כדי לווסת את הכניסה, גם את זה אי אפשר לשים מחשש לפרובוקציה ערבית.

מישל בוסקילה: אגב, כמו שקרה באירועים האחרונים של שומר חומות, כשרצו רק לשים אלמנטים בטיחותיים לטובת הערבים שנכנסים לשם, הייתה שם פרובוקציה גדולה, ובסוף לא שמו אותם.

מישל בוסקילה: מה ההמלצות.

מישל בוסקילה: קודם כל בוודאי לשים מגנומטרים, זה טוב לכל הצדדים, כדי שלא יהיו אירועים מכל סוג שהוא שפוגעים במוסלמים, וגם שלא יסתירו שם לא אמל"ח.

מישל בוסקילה: ואני אומר לך, קרו פעמים רבות, פיגועים באיו"ש של מחבלים שנכנסו לתוך ירושלים, והוסתרו בהר הבית.

מישל בוסקילה: אמל"ח שהוסתר בהר הבית, או מטעמים שהיו צריכים לצאת לתוך ירושלים והוסתרו בתוך הר הבית.

מירב בן ארי: יש לך שיח עם המשטרה להמלצות שלך?

מירב בן ארי: למי אתם נותנים את ההמלצות שלכם?

מישל בוסקילה: גם למשטרה.

מישל בוסקילה: אנחנו היינו גם בפגישה עם המפכ"ל לפני כחודשיים.

מישל בוסקילה: אבל עכשיו זה דיון ראשון אנחנו מגיעים אליו כביטחוניסטים.

מישל בוסקילה: ביצוע מדגמי, פיזי של חשודים בדרכים שמובילות להר הבית.

מישל בוסקילה: אפשר לשים בידוק טכנולוגי שלא חייבים לעבור דרכו – הוא מרוחק, הוא גבוה.

מישל בוסקילה: יש המון אמצעים טכנולוגיים שאפשר דרכם לאתר אנשים שנושאים אמל"ח מכול סוג שהוא, או לאשר כניסה עם תיקים למתחם, זה אחד הדברים הראשונים שאפשר לעשות.

מישל בוסקילה: כיום הוואקף הוא היחיד שבודק בכניסה להר הבית את מי שהוא רוצה.

מישל בוסקילה: בבקשה, הרב שמשון אלבוים, יו"ר מנהלת הר הבית.

שמשון אלבוים: ברכות.

שמשון אלבוים: אחרי שנים רבות יש לנו ראש ועדה בכנסת ישראל ומן הקואליציה, שלא רק מכנסת ועדות במשכן, אלא גם עולה בעצמה לשטח לבחון בעיניים את מה שקורה בהר הבית.

איתמר בן גביר: לא רק שם, בכל מקום היא מסתובבת.

שמשון אלבוים: העלייה הזו יש בה סממן שלטוני, היא מחזקת את שלטון ישראל במקום הקדוש.

שמשון אלבוים: מודדת ומדרבנת רשויות אכיפה והחוק, מעבירה מסר חינוכי וציבורי לעם ישראל שבמשך אלפיים שנה נותק מן המקום בכוח הזרוע ובעונשי מוות, וזקוק היום לפיזיותרפיה מדורגת כדי לשוב להתחבר, ולעמוד על רגליו במקום שכולנו מצווים לעלות אליו לרגל לפחות שלוש פעמים בשנה.

שמשון אלבוים: ההלכה היהודית קובעת שכאשר צריך לבנות ולתקן ולהוציא את הטומאה – כולם נכנסים: כוהנים וישראלים, טהורים וטמאים.

שמשון אלבוים: לצערנו, בהר הבית יש עוד הרבה מה לתקן, והרבה מה להוציא.

שמשון אלבוים: לכן, יש לברך קודם כל את ראש הוועדה על עלייתה האישית, ויחד איתה גם חברי כנסת שביקשו את הישיבה הזאת, שבהתכנסותה מקיימת את הוראת הכתוב: - - - את חבר הכנסת שיקלי, שעולה בעצמו להר הבית, חבר הכנסת מיקי זוהר, שמחה רוטמן.

מירב בן ארי: אתה מסתבך.

מירב בן ארי: אל תתחיל בשמות.

מירב בן ארי: בוא, תתקדם.

מירב בן ארי: יש לך שתי דקות.

מירב בן ארי: תגיד לנו מה האתגרים שאיתם אתה מתמודד.

מירב בן ארי: תודות – אנחנו בעדך.

מירב בן ארי: תגיד לי מה האתגרים שאתה מתמודד כיום?

שמשון אלבוים: האמת קל מאוד לבוא ולהעיר, וכמי שעובדים יום יום עם המשטרה, שעה שעה, וזה מאוד לא פופולרי במדינה שלנו, ומאוד פופולרי לחוות במשטרה.

שמשון אלבוים: זה לא כל כך פופולרי להחמיא לך.

יהודה גליק: אתה יכול להסתובב בכל מקום שאתה רוצה בהר הבית?

שמשון אלבוים: וזה גם המקום להודות לצחי הנגבי, שפתח את הר הבית בעת היותו שר הבט"פ, ולאמיר אוחנה, וגלעד ארדן על עזרתם הגדולה לאפשר את ההתקדמות היהודית הגדולה בשנים האחרונות.

שמשון אלבוים: ולמרות שזה לא פופולרי, שלמה המלך כבר התריע שמצדיק רשע, ומרשיע צדיק – תועבת השם גם שניהם.

שמשון אלבוים: לצערנו, כידוע, רוב המגבלות בעם הן בכלל לא של הדרג המדיני.

שמשון אלבוים: יתרה מכך הוא מזהיר – שמשיב רע תחת טובה, לא תמוש רע מביתו חלילה.

שמשון אלבוים: חכמנו הוסיפו – "שכל הכופר בתורתו של חברו, בסוף, כופר בתורתו של מקום".

שמשון אלבוים: ולכן, כמי שמשרתים ומייצגים את ציבור העולים להר הבית, ובמיוחד, מול המשטרה יום יום, ושעה שעה, לחובה ולזכות היא לנו לגמול ולהזכיר את טובתה בכל פעם שתוקפים אותה תוך העלמת מסירותה ואדיבותה לציבור העולים.

שמשון אלבוים: צוות ההיגוי של מינהלת הר הבית פועל כבר שש שנים ויותר מול המשטרה, גם בעיתות לחץ וגם בשעות רגיעה שאין מהם הרבה בהר הבית, שיחות ידידותיות וגם בטונים גבוהים, לא הכול חלק, ולא כולם שם מקשה אחת.

שמשון אלבוים: אבל המגמה הכללית היא ברורה לכולם.

שמשון אלבוים: בהר הבית מתחולל בשנים האחרונות מהפך חיובי ענק.

שמשון אלבוים: היחס המשטרתי בהר הבית אל היהודים, הפך מכבד, השרות המשטרתי מזמין, ובא לקראת העולים באין ספור בקשות וחריגות.

שמשון אלבוים: שעות הפתיחה חוזרים ומורחבים פעם אחר פעם.

שמשון אלבוים: הר הבית נפתח במועדי ישראל גם כאשר הם חופפים מועדים מוסלמים לראשונה אחרי 50 שנה, והציבור מצביע ברגליים.

שמשון אלבוים: מספר היהודים הבאים להתפלל בהר הבית עולה ונוסק במאות אחוזים.

שמשון אלבוים: גם נראותו של הר הבית שופר ללא הכר.

שמשון אלבוים: את פני העולים להר הבית מקדמים שילוט: ברוכים הבאים.

שמשון אלבוים: הכוונה תורנית הלכתית, חומרי הדרכה והמחשה לתולדות ישראל בהר הבית.

שמשון אלבוים: ספרות ענפה ואף כיבוד עשיר.

שמשון אלבוים: אולם גולת הכותרת היא ללא ספק הביטחון האישי.

שמשון אלבוים: ועוד מסביב יהום הסער, של אלה הקוראים ברוח ובדם לכבוש ולהנציח את השתתפות הסער על מקום מקדשנו, הר הבית עצמו הפך בשנים הללו למקום בטוח ליהודים.

שמשון אלבוים: משטרת ישראל, השוטרים המגינים עלינו ממש כשכפ"צים חיים, עושים הכול כדי שאף יהודי לא ייפגע בהר הבית, וברוך השם, הם זוכים להגן על העולים בהצלחה רבה.

שמשון אלבוים: יהודים שחששו לעלות להר הבית תחת האימה שהשליטו שם שונאי ישראל, חזרו לעלות ברוגע ובנחת עם בניהם ונכדיהם, ראשי ישיבות חזרו לשם עם תלמידיהם, נשים ותינוקות באים לשם בעגלותיהם, חתנים וכלות, נערי בר מצווה, כל אלה הפכו למחזה יום יומי בהר הבית מאז שהביטחון חזר למקום.

שמשון אלבוים: כבר הזכרנו, רוב האשמות אינן מופנות אל העבר הנכון.

שמשון אלבוים: כבר הוזכר כאן שמסירת האחריות של הר הבית - - - ויחס הרשויות על המקום כאתר מוסלמי.

שמשון אלבוים: במקום להילחם בסימפטומים, ובזה אני מסיים, אנחנו צריכים לשים את האצבע על הנקודה העיקרית – הר הבית כמו כל אתר בישראל, אם רק הממשלה תחליט, היא צריכה לעבור ידיים, והיא צריכה לרשות אזרחית של הרבנות הראשית, של משרד הדתות, או כל גוף אזרחי אחר שמתאים לזה שינהל את המקום.

שמשון אלבוים: המשטרה, תפקידה לדאוג לביטחון.

שמשון אלבוים: וכרגע שהמשטרה צריכה לעשות גם את הביטחון וגם את הליווי האישי, וגם לכלול שם את הכללים, ולעמוד בכללים הקשים שהדרג המדיני מציב לה בגלל סטטוס קוו שלפני 50 שנה, היא נמצאת בין הפטיש לסדן, והיא סובלת משם.

שמשון אלבוים: השוטרים סובלים בהר הבית לא פחות מהיהודים.

שמשון אלבוים: לשום שוטר לא נעים ללוות יהודי במשך שעה ולהציק לו.

שמשון אלבוים: צריך לשנות את הכללים.

שמשון אלבוים: את היחס השלטוני להר הבית.

שמשון אלבוים: ומשפט אחרון.

שמשון אלבוים: לכל אלה שהר הבית חשוב להם, ולו רק מצב הביטחון שבה עוסקת הוועדה הנוכחית - שיעלה להר הבית.

שמשון אלבוים: הביקוש מגדיל את הביטחון.

שמשון אלבוים: הנוכחות מגבירה את הקשר של הרשויות למקום.

שמשון אלבוים: ככל שיש שם יותר יהודים, יש יותר שוטרים, ויותר אמצעי ביטחון, וכולנו מכירים כבר את תחינותיהם של גורמי הביטחון, ראשי הישיבות – בואו עלו להר הבית, זהו צורך ביטחוני לאומי שאסור לאף אחד להתעלם ממנו.

שמשון אלבוים: במצב הנוכחי זו גם חוויה יהודית גדולה לעולה לשם כדי להתחבר ולהתפלל כראוי לבניין בית מקדש השלום ואהבה בין ישראל לבנינו של אבינו שבשמיים במהרה בימינו אמן.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת איימן עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, יש מי שרוצה להעביר את הסוגיה הפוליטית לסכסוך דתי.

איימן עודה: הסכסוך לא אמור להיות דתי, אלא זו סוגיה פוליטית שאנחנו מבינים שצריך לכבד את זכויות העמים.

איימן עודה: שני העמים צריכים להגיע לפשרה היסטורית שנותנת זכויות לאומיות לשני העמים.

איימן עודה: הפשרה שמתגבשת, ושכל העולם מסכים איתה - שצריכה לקום מדינה פלסטינית בגבולות 67' לצד מדינת ישראל.

איימן עודה: השאלה העיקרית בירושלים היא שאלה של ריבונות, היא מאבק נגד הכיבוש.

איימן עודה: הכיבוש הארור הזה שפוגע בעיקר בעם הפלסטיני, אבל גם בעם היהודי.

איימן עודה: צריך להסתיים, ותקום מדינת פלסטין בירושלים המזרחית לצד מדינת ישראל, זה הוא הנושא החשוב ביותר.

איימן עודה: יכול להיות שאני בדעת לא רק מיעוט אלא בדעת יחיד פה.

איימן עודה: אבל מעבר למקום הזה, 90% מעמי העולם, גם ממדינות העולם תומכים בעמדה שלי, שהיא עמדה שהפנימה שהתגבשו פה – בשנים האחרונות התגבש גם עם יהודי פה שאכן מימש זכות הגדרה עצמית, יש עם אחר שמגיע לו, וכך יהיה שלום שייטיב עם כולנו.

איימן עודה: השאלה העיקרית היא שאלת ריבונות וסיום הכיבוש.

איימן עודה: תודה.

עמיחי שיקלי: חבר הכנסת לשעבר שכיב שנאן, יקר, בערב יום העצמאות ה-70, ערב שנקרא "שומר החומות" לזכרם של חללי משטרת ישראל ומג"ב שנפלו בירושלים, ונזכיר פה שמם זידאן סייף שנפל בפיגוע בהר נוף, הסתער על מחבלים, קיבל עיטור מופת.

עמיחי שיקלי: הדר כהן, הדס מלכה, והשוטרים האיל סיתאוי וכמיל שנאן, שנרצחו על ידי שלושה צעירים מאום-אל-פאחם, שבעצם היו חניכיו של בן מאוד ספציפי, של בן ראאד סאלח.

עמיחי שיקלי: הושפעו מהאיש הזה.

עמיחי שיקלי: האיש שכבודו עלה כאן לרגל לבקר אותו.

עמיחי שיקלי: ואתה טוען שהסכסוך הוא לא סכסוך דתי.

עמיחי שיקלי: אז אני מבקש לצטט מילה במילה מתוך פסק הדין בבית-משפט עליון, מה אמר החבר שלך, אותו מחבל נאלח מאום-אל-פאחם.

עמיחי שיקלי: "אנו לא הרשינו אף פעם לעצמנו - - -

איימן עודה: אתה מחבל, חשוב שתבין.

עמיחי שיקלי: אל תיכנס לדבריי.

איתמר בן גביר: אתה מדבר על מחבלים?

איתמר בן גביר: למה אתה לא עצור בכלל, תקפת חבר כנסת?

מירב בן ארי: סליחה, איתמר, בפעם שעבר כאשר מישהו צעק מחבל, ואני הגבתי, אחד מחברי הכנסת היהודים, אז אמרתם לי – איך את מאפשרת שיח כזה וטיפלתי בו.

מירב בן ארי: אז מה?

מירב בן ארי: אתם עושים את אותו דבר עכשיו?

מירב בן ארי: זה לא מתאים.

מירב בן ארי: הייתה פה תקיפה של חבר כנסת ערבי, צעקו לו מחבל, וטיפלתי בחבר הכנסת היהודי – הוצאתי אותו.

מירב בן ארי: ישבה כאן קרן ברק, אני לא זוכרת גם באיזה אירוע – הוצאתי אותה.

מירב בן ארי: אני מבקשת לא להשתמש בשיח הזה, לא מתאים גם.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לעבור למשטרה.

מירב בן ארי: חשוב לי באמת לקבל תשובות.

מירב בן ארי: הייתי בהר, דיברתי עם יהודה, הדברים האלה חשובים לי.

מירב בן ארי: לא סתם לעשות כאן דיון וללכת.

מירב בן ארי: המשטרה מחכה כאן, מקשיבה כאן לכל דבר, ואני רוצה לשמוע אותם.

מירב בן ארי: בבקשה, שיקלי.

עמיחי שיקלי: אני מבקש לצטט את הדברים שהובילו לאותה אלימות ברברית שלא נודע בחלל הריק – בוא, אל תפחד...

עמיחי שיקלי: אני מקריא מתוך פסק הדין, מצוטט ואומר כך: 16 בפברואר 2007.

עמיחי שיקלי: "אנו לא הרשינו אף פעם לעצמנו ללוש את הלחם של ארוחת שבירת הצום בחודש רמדאן המבורך בדמם של הילדים.

עמיחי שיקלי: אלוקים עוד התמודד איתכם על מה שאתם עושים" – פה הוא פונה ליהודים.

עמיחי שיקלי: באותו נאום הוא אומר: "אנו מבקשים מכל מוסלמי להוציא לדרך אינתיפאדה אסלאמית מאוקיינוס לאוקיינוס, כתמיכה בירושלים הקדושה ומסגד אל-אקצה המבורך".

עמיחי שיקלי: אלה הם דבריו של המחבל המסית מאום-אל-פאחם, האיש שאליו ראינו מצעד בושה של חברי כנסת מכהנים, שעולים אליו לרגל, מחבקים ומנשקים ומחזקים אותו בזה אחר זה, הראשון שבהם – זה הפחדן הזה, איימן עודה, שלא ראוי להיות דקה אחת בכנסת ישראל.

עמיחי שיקלי: הבא אחריו – זה אחמד טיבי, אותו כנ"ל.

עמיחי שיקלי: מאזן גנאים – מרע"מ, עאלק מתונה.

עמיחי שיקלי: זה שורש האירוע, ההסתה והגיבוי שניתן להסתה אנטישמית אסלאמיסטית מופרעת בעד שלא נתמודד עם הדבר הזה.

עמיחי שיקלי: חבל לבזבז למשטרה את הזמן.

עמיחי שיקלי: כל זמן שאדם כמו איימן עודה שעולה לרגל לראאד סאלח, יכול לשבת כאן ולהתקבל כאדם מכובד בכנסת ישראל לא נדע שקט.

עמיחי שיקלי: זו פשוט מציאות מטורללת.

עמיחי שיקלי: ומה שאני מבקש, זה שאנחנו ניאבק בהסתה וניאבק במסיתים.

עמיחי שיקלי: איימן עודה, הוא לא רק עלה לרגל לחזק אותו.

עמיחי שיקלי: פה כשהתחיל מבצע "שומר החומות", שיורים טילים.

עמיחי שיקלי: בא חבר כנסת ואומר, אני מצטט" "יונף דגל פלסטין.

עמיחי שיקלי: ירושלים תהיה בירת פלסטין הכבושה.

עמיחי שיקלי: בני עמנו יגרמו לכך שהם התביישו וייסוגו מהמקומות האלה".

עמיחי שיקלי: הכל מתועד.

עמיחי שיקלי: אנחנו איבדנו שפיות במדינה הזאת.

עמיחי שיקלי: אנחנו מעניקים לאנשים הכי קיצוניים שיש, הכי אלימים שיש – "קארט בלאנק", שהם יכולים לעשות מה שהם רוצים, במיוחד בממשלה הזאת.

עמיחי שיקלי: ואני חושב שאם לא נדע לטפל בבעיה הזאת, אנחנו לא נוכל לבוא בטענות לאף אחד אחר.

מירב בן ארי: תודה רבה לחבר הכנסת שיקלי.

יהודה שרבאני: תודה רבה, ליושבת-ראש הוועדה מירב בן ארי, חברי הכנסת המכובדים, ודאי כולם, בחודשים האחרונים יחד עם ארגון "לכה ירושלים" עוקבים מקרוב אחר פעילות חיזב אל-תח'ריר, שפועל במסגד אל אקצה שבהר הבית.

יהודה שרבאני: אנחנו חוקרים ועוקבים אחרי כל מה שנעשה מהר הבית, כי כולנו מבינים, כמו שחבר הכנסת שיקלי אמר, שההסתה לא נשארת רק בהר, לצערי, היא מתבטאת בפעולות טרור במדינת ישראל כולה.

יהודה שרבאני: כדי להבין מה זה חיזב אל-תח'ריר, אני רוצה שתדמיינו לעצמכם ארגון כמו טליבאן ודעאש ביחד.

יהודה שרבאני: בכל מדינת אירופה, לא בכל, חלק ממדינות אירופה, הארגון הזה הוצא מחוץ לחוק, אפילו במדינות ערב.

יהודה שרבאני: אבל לא בישראל.

יהודה שרבאני: האידיאולוגיה שלהם היא להקים מדינה, ח'ליפות אסלאמיסטית שתשלוט בכל העולם כולו.

יהודה שרבאני: אנחנו עוקבים מקרוב אחרי הדרשות שלהם בהר הבית מדי שבוע, ובאמת, אנחנו נדהמים איך אף אחד לא עוצר אותם, איך הם לא הורחקו לצמיתות מהר הבית.

יהודה שרבאני: אני אתן לכם שתי דוגמאות של בכירים שמסיתים במסגד באופן חופשי, ואף אחד לא עוצר אותם.

יהודה שרבאני: דוגמה ראשונה של השייח' עיסאם עמירה, אחד האנשים היותר בכירים באותו ארגון.

יהודה שרבאני: ב-2018, האיש הזה אמר בדרשה בהר הבית, ואני מצטט: "אנחנו מוכנים להרוג את הנשים שלנו, אם הם לא ייקחו ברצינות את הכבוד שלהן".

יהודה שרבאני: שנה לאחר מכן – "מסגד אל-אקצה זקוק לשחרור אמיתי באמצעות פעולות צבאיות אשר ימחקו את הכופרים והשטניים".

יהודה שרבאני: רק בשבוע שעבר אמרתי הקורונה לכל הווריאנטים השונים שהתפרצו כרגע למדינת ישראל, הוא אומר שזה בגלל השליטים שמקדמים זכויות לקהילה הגאה וזכויות נשים ובאשמתם יש את המגפה.

יהודה שרבאני: הבחור הזה שמסית, הוא עדיין מסתובב חופשי, ואם מישהו טועה, אסור לקחת אותו לחקירה בעקבות הדבר הזה.

יהודה שרבאני: מסית נוסף הוא עלי אבו-אחמד.

יהודה שרבאני: עלי אבו-אחמד, הוא שייח' שגם נואם בהר הבית מדי שבוע.

יהודה שרבאני: עשרות אלפי אנשים גם מרחבי מדינת ישראל, וגם מיהודה ושומרון כולה, מגיעים אליו מדי שבוע לשמוע את הדברים שהוא אומר.

יהודה שרבאני: אותו אבו-אחמד, אמר לאחר הרצח של אליהו קיי, השם יקום דמו שנרצח למרגלות הר הבית "מי שרוצה את גן עדן, עליו להתאמץ למענו מתוך עזרה ועוצמה".

יהודה שרבאני: "מי שרוצה להצטרף למוחמד, ומי שרוצה את גן עדן, עליו ליפול למען הח'ליפות בכל כוחו ועוצמתו".

יהודה שרבאני: הבחור הזה עדיין מסתובב חופשי.

יהודה שרבאני: אני אסיים עם דוגמה אחרונה.

יהודה שרבאני: חשוב מאוד שכולם ישמעו למרות קוצר הזמן.

יהודה שרבאני: - - - בכירה מאוד שהוצא נגדה רק לאחרונה יצא איסור יציאה מהארץ לאחר - - - אם תרצו, הוא השייח' אכרם א-סברי.

יהודה שרבאני: אכרם א-סברי, הוא ראש המועצה האסלאמית העליונה בירושלים.

יהודה שרבאני: כדי להבין את הכוח שלו, זה בן-אדם שאם הוא אומר מילה, החמאס, ותנועת האחים המוסלמים מתיישרת לפי הקו שלו.

יהודה שרבאני: הפטמות שלו נסמכות על חאג' אמין אל-חוסייני.

יהודה שרבאני: אחרי הפיגוע של אליהו קיי, השם יקום דמו, הוא אמר: - "מה שיעשה או עשה עוול למסגד אל-אקצה, יידע איזה מפלה הוא יקבל, ועליו להגן על אל-אקצה והמקומות הקדושים".

יהודה שרבאני: בסופו של דבר, כולנו יודעים שההסתה לא רק נשארת בתוך מסגד אל-אקצה, אלא היא יוצאת והיא פוגעת ביהודי.

יהודה שרבאני: כן.

יהודה שרבאני: יהודי נרצח בשבוע שעבר בחומש, זה כמעט פרח מזיכרוננו, והדבר הזה ממשיך וממשיך לרדוף אותנו.

יהודה שרבאני: מדינה חפצת חיים, חייבת להיות מסוגלת להגן על עצמה.

יהודה שרבאני: אנחנו יודעים שההסתה בתוך המסגדים, בתוך בתי הספר, בעיקר במזרח ירושלים, זה לא נשאר שם.

יהודה שרבאני: זה מחלחל למקומות אחרים.

יהודה שרבאני: רשות הביטחון, ורשות אכיפת החוק, חייבות לפעול נגד אותם מסיתים, ולא נגד יהודים שמגיעים וממשמשים את זכותם לעלות להר הבית.

מירב בן ארי: תודה רבה.

אריה קינג: תודה רבה.

אריה קינג: קודם כל, אני מצטרף לכל מה שאמרו קודמיי, אני לא אחזור.

אריה קינג: אני רוצה להסב את תשומת ליבכם, הכותרת של הדיון פה: המצב הביטחוני בעיר העתיקה ובמרחב הר הבית, כסגן ראש העיר, כמי שהיה ממונה על החרום והביטחון בעיריית ירושלים, שכתושב הר הזיתים שנראה בסמוך להר הבית מזה 25 שנה.

אריה קינג: אמר את זה מישהו מהראשונים שדיברו פה.

אריה קינג: צריך להבין.

אריה קינג: בתכ'לס, בשורה התחתונה, לא זכור לי תחושת חוסר ביטחון שאנחנו חווים אותה בכל רחבי ירושלים.

אריה קינג: ממרכז העיר, במערב העיר, כלה בשמעון הצדיק, ועובר בהר הזיתים, לא זכורני תקופה כזאת.

אריה קינג: הדברים האלה באים לידי ביטוי בוודאי בהר הבית, אני מתחבר ומצטרף לכל מה שהם אמרו.

אריה קינג: אבל אני מבקש לשים פה שני זרקורים על נקודות אחרות שסמוכים להר הבית ומשפיעים על מה שקורה בהר הבית.

אריה קינג: אני אתן לכם דוגמה.

אריה קינג: חברת הכנסת מירב בן ארי, אני רוצה להסב את תשומת ליבך.

אריה קינג: מדי יום שישי, מאות, מאות רכבים של ערבים שפוקדים את הר הבית, חונים איפה שבא להם - על נתיבי תחבורה, על מדרכות, על איי תנועה, על מעברי חצייה.

אריה קינג: הם חוסמים נתיבים, והם לא מקבלים דוחות – למה?

אריה קינג: המשטרה חוששת מאכיפת החוק על-ידי עיריית ירושלים.

אריה קינג: הפלא ופלא, באותו רחוב, בהמשך לרחוב - - -

מירב בן ארי: אתה לא יכול לשלוח פקח של העירייה שייתן דוח?

אריה קינג: לא.

אריה קינג: המשטרה אומרת שאם המפקחים שלהם ייכנסו, הם לא יכולים לערוב לביטחונם.

אריה קינג: אבל אני אגיד לך מה יותר חמור.

אריה קינג: באותו רחוב, המשך לרחוב מגיעים לשער האשפות, הפלא ופלא – איפה שהיהודים חונים, מקבלים דוחות על ימין ועל שמאל.

שמחה רוטמן: כי שם אפשר לערוב לביטחון.

אריה קינג: בדיוק.

אריה קינג: כי ליהודים קל לאכוף.

אריה קינג: כי היהודים לא יזרקו אבן, אז שם לאכוף את החוק.

אריה קינג: ערבים, מוסלמים יותר נכון, באזור שער האריות, הם חונים כמו ג'ונגל.

אריה קינג: אמבולנסים לא יכולים לעבור.

אריה קינג: קווי אוטובוס לכותל המערבי, לא יכולים לעבור.

אריה קינג: אגד נאלץ להוריד את הנוסעים.

אריה קינג: אנשים הולכים ברגל לכותל, כי אחמד ומוחמד חנו, והתחבורה הציבורית לא יכולה לעבור שם.

אריה קינג: זה קורה כך במשך שנים.

אריה קינג: לצערי הרב, זה מתעצם בתקופה האחרונה.

אריה קינג: דבר שני, אנחנו מדברים פה על הר הבית, העיר העתיקה, אולי המקום הכי רגיש ביטחונית במדינת ישראל.

אריה קינג: אני רוצה לבשר לכם כל חברי הכנסת משהו שישמע לכם הזוי.

אריה קינג: משטרת ירושלים מתנגדת לפעילות משמר אזרחי באזור הזה.

אריה קינג: אתם שומעים היטב.

אריה קינג: משמר אזרחי יהיה ברעננה.

אריה קינג: משמר אזרחי יהיה בנתניה ואשדוד, ואפילו גם בשכונת הר-נוף במערב ירושלים.

אריה קינג: אבל במקום שהכי נדרשת נוכחות, משטרת ישראל לא מוכנה שיהיה פעילות של משמר אזרחי.

אריה קינג: ברובע היהודי, גם בהר הזיתים, יש אנשים שהם בוגרי צבא, קצינים, קציני בכירים, מוכנים להתנדב – המשטרה אומרת: לא רוצה את הנוכחות שלכם על מדי המשטרה ועם הווסטים של משמר אזרחי.

אריה קינג: אתם רוצים להתנדב?

אריה קינג: ניקח אתכם למרכז העיר למתחם התחנה, או לכיכר ציון, או לשכונה אחרת בעיר.

אריה קינג: לא יעלה על הדעת.

אריה קינג: אני מבקש מכם, תתערבו פה שיהיה פה ברור.

אריה קינג: משמר אזרחי נדרש פה מכל מקום אחר ויפה שעה אחת קודם.

אריה קינג: הדבר השלישי והאחרון, הנושא של ירי זיקוקים לעברנו.

אריה קינג: מירב, על הבית שלי זרקו למעלה מ-300 בקבוקי תבערה, ירי של זיקוקים.

אריה קינג: אני רוצה לומר לך, ששוטרים שמחרפים את נפשם, ומסכנים את חייהם, עומדים שם בתווך, לא מבצעים ירי כלפי המחבלים.

אריה קינג: הם חוששים להרים את הנשק.

אריה קינג: יש חייל מג"ב שקיבל זיקוק שפגע לו ליד האוזן – הוא איבד את השמיעה באוזן ימין.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך, שבזיקוקים אנחנו מתעסקים בכלל בכל הפשיעה במגזר הערבי, כי יש לנו בעיה קשה עם הזיקוקים ביחד עם משרד הכלכלה.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: הוא מקבל זיקוק מול העיניים.

מירב בן ארי: מי יורה את הזיקוק?

מירב בן ארי: יש לנו בעיה קשה, כולל ביבוא שלהם לארץ.

איתמר בן גביר: עליתי להר הבית, הייתה עלייה שקטה, נעימה, עשיתי סיבוב מלא.

איתמר בן גביר: ירדתי ועליתי אחר-כך לעוד סיבוב.

איתמר בן גביר: באמת, בשנים האחרונות יש שיפור.

איתמר בן גביר: אם פעם היינו עולים להר והיה לנו את כל המוראביטאת מסביבנו שמציקים לנו, והשוטרים היו משתפים פעולה באופן מלא עם הוואקף, מוצאים כל יהודי שרק ממלמל או משהו כזה, היום, הרבה יותר נעים.

איתמר בן גביר: רואים שיש שיפור.

איתמר בן גביר: מנהלת הר הבית, שאני חברה בה, יושבת עם המשטרה, מנסה ללבן בעיות כשצצות.

איתמר בן גביר: ועדיין אני אגיד, שבכל מקרה השוטרים צריכים להתמקד יותר בביטחון.

איתמר בן גביר: עצם זה שהם אמורים ללוות כל יהודי שעולה להר בצורה צמודה לכל קבוצה, גורם לחיכוכים באופן טבעי, כי גם אם שוטר הכי נחמד בעולם ייסע אחריך ברכב יום וליל, את תקבלי דוחות.

איתמר בן גביר: גם אם הוא יהיה ממש נחמד.

איתמר בן גביר: אין מה לעשות, כי המשטרה אחראית על ביטחון ולא אמורה להיות מדריכי טיולים ומלווים.

איתמר בן גביר: ולכן, לעבור לאבטחה מרחבית להר הבית, זה משהו שיכול להיות יעיל ובריא לכולם – גם למשטרה, ובוודאי שגם לעולים היהודים.

איתמר בן גביר: מעבר להתמקד במשטרה, אולי כדאי ללכת צעד אחד יותר גבוה – ואם הממשלה תחליט שבאמת הר הבית חשוב לה כמו שהוא אמור להיות, יוסיפו לנו עוד שעות עלייה ליהודים גם אחר-הצהריים או ערב ולפתוח כמובן בשבת, זה יכול גם להרגיע הרבה יותר, כי לא כולם צריכים להיכנס בחמש שעות קבועות ביום, כשיש לנו ימים מיוחדים או אירועים, ויש לנו 1,500, 2,000 יהודים שעולים וכולם צריכים להצליח להיכנס בחמש שעות, וכולם רוצים סיבוב מלא, והכל מתחיל דחוק וצפוף, מה שגורם הרבה פעמים לחיכוכים.

איתמר בן גביר: יהיו יותר שעות.

איתמר בן גביר: יהיה יותר רגוע.

איתמר בן גביר: יהיה הרבה יותר טוב.

איתמר בן גביר: וזה כמובן שתבואו להר יותר.

יהודה גליק: אתם מפרגנים, קיבלתם את הפרגון, אתכם לא ירחיקו לעולם מהר הבית.

איתמר בן גביר: גם עוד לפני שהייתי במנהלת, אפשר לעלות יותר להר.

איתמר בן גביר: יהודה, היא נעצרה קצת יותר ממך בחיים.

איתמר בן גביר: ואם אתה מכניס את המעצרים שלי, אז אתה בכלל בבעיה.

איתמר בן גביר: ..

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: אני עוברת לנצ"מ נתן גור, מפקד מרחב דוד.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: נא לא להפריע.

מירב בן ארי: תנו לשמוע.

מירב בן ארי: אם יש הערות חשובות בסדר, אבל תנו לו לדבר.

נתן גור: צהריים טובים לכולם, צהריים טובים לחברת הכנסת מירב, וחברי, אנחנו מלווים אותו יום יום, הוא חלק מהמשפחה הזאת של משטרת ישראל בכלל, ובטח מרחב דוד.

נתן גור: אני יודע שאנחנו הוזמנו לדיון על המצב הביטחוני בעיר העתיקה ובהר הבית, אבל נראה לי שהרבה אנשים לקחו את הדיון הזה להתנהלות של המשטרה דווקא ספציפית, וגם חלק לקחו את זה למקומות אישיים.

נתן גור: קודם כל, יש הרבה דברים בעובדות שהן לא נכונות.

נתן גור: הרבה דברים שאנשים מעלים.

נתן גור: העובדות שהם פה מדברים עליהן הן לא נכונות.

נתן גור: ציין חברי מהביטחוניסטים שרק הוואקף בודק אנשים שנכנסים להר הבית, זה ממש לא נכון.

נתן גור: בכל השערים של הר הבית נמצאים השוטרים, והשוטרים אלה שבודקים את האנשים שנכנסים להר הבית.

נתן גור: אני יכול להגיד, אולי לא במספרים מדויקים, אבל לדעתי יש בהר הבית מעל 10 אלפים מבדקים שנבדקים במהלך שבוע שמגיעים להתפלל בהר הבית.

נתן גור: אני חושב שחבר הכנסת לשעבר יהודה גליק, לא בטוח שהוא הורחק בגלל המשפט שנאמר לו, על זה שהוא לא מפרגן למשטרה, הוא גם הלך לבג"ץ בעקבות המסמך הזה.

נתן גור: וגם שם, אני חושב שהעמדה של בג"ץ הייתה נחרצת שההרחקה שלו הייתה ממש בגלל הפרות כאלה ואחרות שהוא עושה במהלך הביקורים שלו בהר הבית.

נתן גור: אני באתי לדבר על הפריסה של המשטרה.

שולי מועלם רפאלי: אבל אולי נתי, אם תתנו דף עם כללים, אז יהיו הוראות, וגם אנחנו לא נישאר עם סימני שאלה.

מירב בן ארי: שולי, אני אגיע לזה.

מירב בן ארי: יש לי גם את השאלות שלי.

מירב בן ארי: בבקשה, לא להפריע.

נתן גור: שולי, את היית הרבה פעמים אצלנו בהר הבית.

נתן גור: יש פרסום בכניסה להר הבית עם הכללים.

יהודה גליק: לא כתוב שם שצריך ללכת לאט.

יהודה גליק: אין שם מסלול.

איתמר בן גביר: אלה עניינים עובדתיים.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני לא יכולה.

מירב בן ארי: אם כל אחד מכם יעיר משהו, אני לא אשמע כלום.

מירב בן ארי: אתה מדבר, ואני לא מבינה כלום ממה שאתה אומר.

מירב בן ארי: די.

מירב בן ארי: אני לא יכולה עם זה, דיברתם בלי סוף.

מירב בן ארי: תעצרו קצת.

נתן גור: יש פריסה מאוד משמעותית בעיר העתיקה.

נתן גור: הפריסה הזאת נקבעה על-ידי הגורמים הכי בכירים, מפקד המחוז שאישר אותה.

מירב בן ארי: אם יש כללים, מהם הכללים, תקריא לי, אני רוצה לדעת.

מירב בן ארי: יש שלט בכניסה - הוא בהיר?

מירב בן ארי: הוא נהיר?

מירב בן ארי: אפשר לקרוא אותו?

נתן גור: הוא יוחלף.

מירב בן ארי: אתם חייבים להחליף אותו, אני כבר אומרת לך כי הוא לא ברור.

מירב בן ארי: מה כתוב בכללים?

גורג' קיוורקיאן: לפני שנה ניתן פסק דין והליך שלם שהתנהל בבג"ץ על הכללים האלה.

גורג' קיוורקיאן: בג"ץ 6013/18.

גורג' קיוורקיאן: בעניין השלט, אני אקריא.

גורג' קיוורקיאן: בית המשפט ציטט את השלט במלואו בפסק הדין.

גורג' קיוורקיאן: "מבקר יקר.

גורג' קיוורקיאן: הנך נכנס למקום קדוש הר הבית.

גורג' קיוורקיאן: לפיכך, עליך להתנהג בצורה שלא תפגע בקדושת המקום, ולשמור על הביטחון והסדר הנדרשים על-פי החוק.

גורג' קיוורקיאן: זכור.

גורג' קיוורקיאן: הכניסה למתחם הר הבית מותנית בבידוק.

גורג' קיוורקיאן: יש להישמע להוראות השוטרים בהר הבית, ולפעול בהתאם להנחיותיהם בכל עניין.

גורג' קיוורקיאן: אסורה כניסה עם נשק חם או קר, או עם כלי תקיפה בהגנה אחרים.

גורג' קיוורקיאן: הכניסה למתחם הר הבית יהיה בלבוש צנוע בלבד.

גורג' קיוורקיאן: אסורה כל פעילות הפגנתית, מחאתית בשטח הר הבית, וכן, אסורה הכנסת שלטים, דגלים או חפצים אחרים המשמשים לפעילות הפגנתית ומחאתית.

גורג' קיוורקיאן: אסורה פעילות דתית או פולחנית בעלת סממנים חיצוניים גלויים.

גורג' קיוורקיאן: אסורה הכנסת תשמישי קדושה או חפצים אחרים אשר משמשים לפעילות דתית או פולחנית.

גורג' קיוורקיאן: אסורה הכנסת משקאות חריפים, או אמורים להיות ככאלה.

גורג' קיוורקיאן: אסורה הוצאת עפר, אבנים, וכיוצא באלה ממתחם הר הבית.

גורג' קיוורקיאן: בכל מקרה של ספק, יש לקבל אישור מהשוטרים במקום.

גורג' קיוורקיאן: מאחלים ביקור נעים.

גורג' קיוורקיאן: משטרת ישראל, מרחב דוד.

איתמר בן גביר: זו עוד יותר שאלה.

איתמר בן גביר: לערבים מותר פעילות הפגנתית וליהודים לא?

יום טוב חי כלפון: האם יש שלט דומה בכניסות האחרות להר?

מירב בן ארי: השלט הזה הוא נמצא בכניסה מהמוגרבים – הוא ברור?

מירב בן ארי: קוראים אותו?

איתמר בן גביר: שאלה מהותית כאן.

איתמר בן גביר: למה לערבים מותר לעשות פעילות הפגנתית וליהודים לא?

איתמר בן גביר: ריבונו של עולם של מי זה התפקיד?

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: אתם מפריעים לי, וזה לא רלבנטי אליו.

מירב בן ארי: הנה, אולי יגיד לך השר לבטחון פנים לשעבר.

מירב בן ארי: בבקשה, צחי.

צחי הנגבי: זו שאלה לדרג המדיני.

מירב בן ארי: בשער של הערבים לא כתוב, לא רלבנטי אליו.

יהודה גליק: מירב, לא שאלתי על ערבים, שאלתי על היהודים.

יהודה גליק: הם הרחיקו אותי, כי אני הלכתי לאט.

יהודה גליק: לא כתוב בשלט שאסור ללכת לאט.

יהודה גליק: הם כתבו שסרתי מהמסלול – איפה המסלול?

יהודה גליק: את מי הוא מחייב הכללים האלה של הליכה איטית במסלול?

יהודה גליק: הוא מחייב מי שיש לו כיפה.

יהודה גליק: חילוני שעולה להר הבית, יכול להסתובב איפה שהוא רוצה, כמה שעות שהוא רוצה.

מירב בן ארי: שמענו את זה גם בפעם הראשונה.

מירב בן ארי: מה אתה מתייחס להערות של חבר הכנסת גליק, על העניין הזה שהוא הלך לאט, שהוא לא היה במסלול – למה?

מירב בן ארי: קשה לי עם זה, אבל אני מבינה גם - - -

יצחק פינדרוס: לא, זה שלא פירש, זה תינוק שנשבה.

יצחק פינדרוס: הוא בלי כיפה, זה תינוק שנשבה, אם הוא לא, אז - - -

נתן גור: לא.

נתן גור: אני לא דיברתי על כיפה.

נתן גור: אני דיברתי על סממנים שיש.

נתן גור: יש כאלה שעולים גם בלי כיפה, והם מקבלים ליווי כזה או אחר, אז אני לא דיברתי על כיפה.

מירב בן ארי: הליווי הוא לכל היהודים בלי קשר לכיפה?

יהודה גליק: לא לכל היהודים.

מירב בן ארי: רגע, אבל תנו לי לשאול.

מירב בן ארי: אני לא כל יום הולכת להר.

מירב בן ארי: דווקא זה טוב לכם, ככה אני באמת לא יודעת.

מירב בן ארי: אז אולי תגיד לי מה ההבדל בין מישהו שהולך עם כיפה בהר, למי שהולך בלי כיפה.

נתן גור: אני אומר עוד פעם.

נתן גור: קודם כל, הליווי הוא לכל היהודים.

נתן גור: אני רוצה להתייחס לשני הדברים.

נתן גור: אחד – על מה שהקריא פה חברי.

נתן גור: בשורה התחתונה קודם כל נאמר שם שיש להישמע להוראות השוטרים.

נתן גור: השוטרים נותנים את ההוראות האלה.

נתן גור: אני אומר לך שאחד המקומות שמפקד המחוז באופן רציף מבצע בהערכות מצב זה על ההתנהלות בהר הבית.

נתן גור: הר הבית מושפע מכל מיני איומים כאלה ואחרים שמשתנים בהתאם לתקופות, בהתאם לדברים, בהתאם לאירועים שקורים.

נתן גור: אנחנו יודעים כולנו שאחד האתגרים הכי גדולים של משטרת ישראל, הוא לנהל את המקום הזה שנקרא הר הבית וכל האיזונים שצריכים לשמור בו.

נתן גור: אז גם בנושא הזה יש לנו שותפים מלאים – את שירות הביטחון הכללי שהוא איתנו נמצא בכל הערכות מצב להר הבית.

נתן גור: אני אומר לך, נגעת בנקודה של השוטרים, שחסרים שוטרים בהר הבית.

נתן גור: משטרת ישראל מתגברת את הר הבית בלבד ב-70 שוטרים ליממה, 70 שוטרים שהם לא שייכים למשטרת ירושלים, מתגברים את הר הבית נקודתית על מנת שנוכל לעמוד בכל המשימות, כמו שאמרתי, בידוק של כאלה ואחרים, ולכן, יש פריסה מאוד משמעותית.

יהודה גליק: מי חייב בליווי מי לא.

מירב בן ארי: שוב פעם, אני לא קשורה לאירוע הזה.

מירב בן ארי: אני לא עולה להר.

מירב בן ארי: אם היא תוריד את הכיסוי ראש בכניסה - לא יהיה לה ליווי.

מירב בן ארי: אבל אם היא תשים את כיסוי הראש – יהיה לה ליווי.

מירב בן ארי: תסביר לי.

מירב בן ארי: אני באמת לא מבינה.

מירב בן ארי: אם מישהו יוריד את הכיפה לא יהיה לו ליווי?

נתן גור: אני אמרתי שיש כאלה שעולים בלי כיפה ומקבלים ליווי, חד משמעי.

מירב בן ארי: אבל יש גם כאלה שעולים בלי כיפה ולא מקבלים ליווי.

שולי מועלם רפאלי: - - - אבל יהיה מישהו עם כיפה שלא יקבל את זה.

שולי מועלם רפאלי: אתה יודע את זה?

מירב בן ארי: את מפריעה לי כשאני בנקודה חשובה.

מירב בן ארי: דיי.

מירב בן ארי: אני ממש מבקשת, תעצרו שנייה.

מירב בן ארי: סליחה, כאדם שלא מכיר, ולא עולה להר שבועיים, מבינה בעצם שהרי האנשים רובם עולים, יש כאלה שהם עולים קבועים.

מירב בן ארי: הרי אם יש כאלה שעולים באופן קבוע, ואין לך שום עניינים איתם, למה אתה מצמיד אליהם את האבטחה בגלל שהם עם כיפה או עם כיסוי ראש?

מירב בן ארי: למה לא לעשות מה שניסיתי לעשות - להבדיל, אבל פה עוד יכול להיות בלאגן, שאולי נעשה באצטדיוני כדורגל פשוט זיהוי פנים, ואז אנשים שמראש יודעים ונמצאים באופן קבוע, מגיעים, באים, ועושים את הסיבוב שלהם.

מירב בן ארי: פגשתי שם עולים שאמרו לי – אנחנו עושים את הסיבוב שלנו, ואנחנו הולכים הביתה.

מירב בן ארי: אז אם יש כאלה, למה בעצם לפסול ולתת להם את ההגנה?

מירב בן ארי: בעוד שאנחנו יודעים שהם אזרחים, שהם אזרחים טובים שעולים להר, כי זו חלק מהאג'נדה שלהם.

מירב בן ארי: למה רק בגלל מי שיש לו כיפה?

מירב בן ארי: אולי אותו אחד בלי כיפה יעשה יותר בלאגן מזה בלי הכיפה?

מירב בן ארי: תסביר לי.

נתן גור: זה מתקשר למשפט שדיבר עליו חבר הכנסת איתמר בן גברי.

נתן גור: בסוף, האבטחה של המשטרה היא אבטחה כוללת על כולם.

נתן גור: היא ממש לא באה למצוא בקטנות האחרות של היהודים שעולים להר.

איתמר בן גביר: אבל נתי ככה מרגישים.

יהודה גליק: סליחה, חברי קיבוץ המעפיל, יכולים לעלות ולהסתובב ברמה העליונה?

יהודה גליק: אני לא יכול.

נתן גור: קודם כל, חבל שזאת ההרגשה.

נתן גור: אני לא חושב שכולם מרגישים כך.

נתן גור: יש לי הרבה שיחות עם חלק גדול מאוד מהמבקרים.

נתן גור: יוצא לי לפגוש את המבקרים.

נתן גור: אני משתדל להגיע הרבה בשעות הביקור ולראות חלק גדול מהאנשים שעולים.

נתן גור: אני אומר לך שחלק גדול מהשוטרים מתרכז באבטחה של היהודים חד משמעית.

מירב בן ארי: זה ברור.

מירב בן ארי: זה גם מה שחברי הכנסת אומרים.

מירב בן ארי: למה אתה לא עושה אבטחה מרחבית – נותן להם לטייל, להסתובב.

איתמר בן גביר: הגנה איזורית, כמו שאומרים בכדורסל.

נתן גור: אני יכול להזכיר פה ימים שהוואקף היו הולכים צמוד לקבוצות.

איתמר בן גביר: נכון, וזה לא קיים היום.

איתמר בן גביר: אגב, אני יש לי כסף מהוואקף שקיבלתי בתביעה על דבר כזה.

איתמר בן גביר: תבעתי אותם, והם צריכים לשלם לי, עדיין לא שילמו.

נתן גור: התפקיד של המשטרה לא לקבוע מדיניות.

נתן גור: אנחנו צריכים לתת מעטפת של ביטחון למבקרים בהר הבית.

נתן גור: חד משמעית.

נתן גור: ואם אנחנו קובעים מסלולים מסוימים זה על מנת שנוכל - - -

יהודה גליק: חבר קיבוץ המעפיל, חל עליו המסלול או לא חל עליו המסלול?

יהודה גליק: על מי חל המסלול?

יהודה גליק: זאת אנטישמיות.

מירב בן ארי: יהודה, תפסיק כבר.

מירב בן ארי: אני לא יכולה.

מירב בן ארי: אני מנסה לנהל כאן דיון, אותו דבר אתה חוזר עשר פעמים.

מירב בן ארי: אתה לא מדבר יותר, ואם אתה מדבר – אתה יוצא.

מירב בן ארי: דיי.

מירב בן ארי: אי-אפשר.

מירב בן ארי: אני רוצה לעזור לעולים.

מירב בן ארי: אני יודעת שגם אתה רוצה.

מירב בן ארי: אז תנשום.

מירב בן ארי: תשתה מים, ובוא נשמע.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את התגובות של צחי שהיה השר לביטחון פנים למשטרה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת איך אפשר לייעל את האירוע.

מירב בן ארי: באים אליי חבר'ה צעירים, ואומרים לי – מירב, הכללים לא ברורים.

מירב בן ארי: אני באמת אומרת.

מירב בן ארי: הרי זה אינטרס שלכם.

מירב בן ארי: סבבה, מי יממן את השלט?

מירב בן ארי: תפנו לקרן למורשת, אני אעזור, ואמרתי כבר את זה.

מירב בן ארי: אני רוצה שחבר'ה כאלה, עולים, שאנחנו יודעים שהם לא מסכנים, ולא מסוכנים, קצת לתת להם אפשרות להגנה מרחבית, ולא ללכת על הראש שלהם.

מירב בן ארי: וברור לי שאתם עושים את זה ליהודים.

מירב בן ארי: ברור לי שחל שינוי, ושמעתי את האנשים שבאים ואומרים לי – זה לא כבר מה שהיה בעבר.

מירב בן ארי: המשטרה יותר נותנת, אבל עדיין, אם יש תחושות כאלה, אז בוא נראה איך יכולים לבוא לקראתם.

נתן גור: השיקולים הם שיקולים מבצעיים.

נתן גור: השיקולים הם שיקולי ביטחון בלבד.

נתן גור: אם אנחנו נצמדים לקבוצות כאלה או אחרות, יכול להיות בגלל שיש איומים או דברים כאלה אחרים שקיימים, ולכן, אנחנו מלווים את הקבוצות במסלול.

נתן גור: אני רוצה לציין, שחוץ מהשלט שנמצא שם, כל העולים מתודרכים על ידי שוטרים כמעט קבועים.

נתן גור: אנחנו לא משנים את השוטרים שנמצאים בביקורי היהודים בשער המוגרבים, על מנת שתהיה גם תקשורת טובה עם אותם שוטרים.

נתן גור: אנשים מכירים אותם כמעט על בסיס אישי את השוטרים האלה - אנחנו מתדרכים אותם בהתאם.

נתן גור: המסלול הזה הוא לא נקבע סתם.

נתן גור: המסלול הזה הוא נקבע על מנת שאנחנו כמשטרה נוכל לאבטח את העולים.

נתן גור: רוב הכוח המשטרתי שנמצא בהר הבית בזמן ביקורי היהודים, מושקע באבטחה של היהודים שעולים להר הבית, הרבה פחות בהרגשה שמספר חבר הכנסת גליק.

מירב בן ארי: הימים והשעות של הביקורים?

שולי מועלם רפאלי: זה לא אצלם בכלל.

איתמר בן גביר: למה לא? זה כן צריך להיות של המשטרה.

מירב בן ארי: מהם הימים ושעות היום?

נתן גור: בין ראשון לחמישי, זה משתנה בין שעון קיץ לשעון חורף.

נתן גור: בשעון קיץ – בין השעה 07:00 ל-10:30 בבוקר.

נתן גור: מ-12:30 עד 13:30 בצהריים.

מירב בן ארי: אתה שותף לתחושות פה שאנשים שאומרים שעוד לפני 10:30 כולם צריכים להיות מחוץ להר?

נתן גור: אני חושב שזה לא נכון האימרה הזאת.

מירב בן ארי: אני מבקשת שיקפידו על זה.

מירב בן ארי: ברוב המקומות במגזר הציבורי, עסקי וכללי, כשאומרים זה 10:30, ולא 10:30 היהודים כבר בחוץ.

נתן גור: אני יכול לבדוק את זה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אתה יכול לטפל בזה גם ברמה שלך.

מירב בן ארי: אם זה יוצר תחושות כאלה - אתה יכול לטפל בזה.

נתן גור: גם היום לא יוצאים לפני השעה 11:00 מהביקורים.

נתן גור: וגם בשעות הצהריים זה אמור להסתיים ב-13:30 ולא יוצאים לפני השעה 14:00.

איתמר בן גביר: אגב, זה שיקול דעתכם להגדיל בעוד חצי שעה, שעה.

איתמר בן גביר: למה אתם לא עושים את זה?

איתמר בן גביר: הרי זה אתם, זה כבר לא דרג מדיני.

איתמר בן גביר: יש דברים של דרג מדיני.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה לא שיקול שלהם.

נתן גור: בעבר, מי שקבע את השעות האלה זה היה כשהר הבית נסגר לשלוש שנים, והפתיחה הייתה בהדרגה.

נתן גור: נוהג המקום הוא כרגע ככה.

מירב בן ארי: מהם הימים המיוחדים חוץ מתשעה באב?

נתן גור: יום ירושלים זה יום שיש עלייה מוגברת להר הבית.

נתן גור: דרך אגב, אנחנו גם יודעים להיערך ליום כזה.

נתן גור: אני יכול להגיד לך, שבתשעה באב האחרון, היו כמעט 15 קבוצות במקביל בתוך הר הבית.

נתן גור: בסוף, כדי להכניס 15 קבוצות במקביל להר הבית, היינו צריכים להביא עוד קרב ל-150 שוטרים.

נתן גור: אין את ה-150 שוטרים האלה כול יום להביא אותם להר הבית, יש עוד הרבה עיסוקים.

איתמר בן גביר: אז דווקא לכם יש לכם אינטרס להרחיב את השעות כדי שיהיה פחות לחץ.

איתמר בן גביר: זה דווקא אינטרס שלכם.

מירב בן ארי: צחי, השעות מה זה?

מירב בן ארי: החלטה של מי השעות?

צחי הנגבי: דרג מדיני.

רות וסרמן לנדה: קודם כל, אני רציתי לשמוע.

רות וסרמן לנדה: באמת, כמו שאת אמרת, אני גם לא עולה כל שבוע, ולא מכירה מספיק את הנושא.

איתמר בן גביר: תבואו לעלות, זה חשוב.

רות וסרמן לנדה: יכול להיות שבעקבות הדיון הזה אני אתחיל לעלות.

רות וסרמן לנדה: אני לא יודעת אם עוד שבוע.

יהודה גליק: לא כדאי לך לבוא עם כיפה.

יהודה גליק: ..

רות וסרמן לנדה: אני לא מאמינה שאני החבוש כיפה בזמן הקרוב.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לברך אותך מעומק הלב, זה דורש אומץ לדון בסוגיה כזו רגישה.

רות וסרמן לנדה: אני שמחה שזה הובא לכאן, באמת, לדבר על זה למרות שזה לא פשוט.

רות וסרמן לנדה: דבר שני, אני רוצה לומר לך אדוני, שאני מצדיעה לכם.

רות וסרמן לנדה: אתם עושים עבודה בעיניי שההשלכות שלה, והרגישות שלה כל כך גבוהה.

רות וסרמן לנדה: בכלל לא מדובר לא רק על דרג מדיני, ולא רק על דרג ביצועי.

רות וסרמן לנדה: לא על אופוזיציה, ולא על קואליציה.

רות וסרמן לנדה: יושב פה השר לביטחון פנים לשעבר, ולא בכדי, אני מסכימה עם כל מילה שבינתיים יצאה מפיו.

רות וסרמן לנדה: יש פה הסכמה, כי מדובר פה בנושא שהוא כל כך רגיש לביטחון של מדינת ישראל, וגם ברמה הגיאו-אסטרטגית.

רות וסרמן לנדה: אני באמת ובתמים, אני אומרת את זה מכל ליבי – מצדיעה לכם.

רות וסרמן לנדה: זה לא פשוט, בטח לא לשמוע גם את הקושי הזה מיהודים, וכמובן מהצד השני, זה ברור.

רות וסרמן לנדה: ואני רוצה לשאול רק שאלה אחת כדי ללמוד עוד.

רות וסרמן לנדה: האם הנוהל הזה שהקראת הוא גם כתוב בערבית?

יום טוב חי כלפון: הוא לא נמצא בשערים האחרים.

נתן גור: הוא לא כתוב גם בערבית.

נתן גור: לדעתי, הוא כתוב בעברית ובאנגלית.

נתן גור: הוא נמצא רק בשער המוגרבים, שזה שער - - - מוסלמים.

איתמר בן גביר: זו בעיה להנהיג מדיניות שהיא מפלה.

איתמר בן גביר: זו בעיה משפטית, חוקית.

מירב בן ארי: אבל זה לא רלבנטי אליהם.

איתמר בן גביר: אני יודע שזה לא הוא.

מירב בן ארי: אז בואו נשאל את מה שרלבנטי אליהם.

מירב בן ארי: אתם לא תפנו למשטרה בנושא המדיניות של הממשלה, זה לא רלבנטי בכלל.

מירב בן ארי: אני יכולה לשאול אותו על השעות.

מירב בן ארי: ועל העניין שיהודה דיבר עליו על ההגבלה של התנועה שלו.

מירב בן ארי: רות וסרמן לנדא, חברה בוועדה לביטחון פנים.

מירב בן ארי: יש שני חברים פה – יום טוב חי כלפון.

מירב בן ארי: חברה בוועדה, אני מאוד ממליצה לך לתאם ביקור כחברת ועדה בהר הבית, ואז תראי.

מירב בן ארי: כי זה אירוע אחר לגמרי בין יהודים לערבים.

מירב בן ארי: זו לא החלטה שלהם.

מירב בן ארי: הם מיישמים מדיניות, הם לא קובעים מדיניות.

רות וסרמן לנדה: אני אשמח.

יהודה גליק: בין יהודים ליהודים זו האחריות שלהם.

איתמר בן גביר: היא אמרה את זה.

יהודה גליק: הוא לא ענה לך.

מירב בן ארי: חבר הכנסת צחי הנגבי.

מירב בן ארי: בבקשה.

צחי הנגבי: ראשית, אני רוצה להכניס אתכם להיסטוריה בתמצית מה היה ב-2003.

צחי הנגבי: למעשה, הכל התחיל – איך אמר איימן עודה - כשהסתיים הכיבוש הארור ב-1977, אז הכל התחיל באמת בצורה ראויה, ובמשך 33 שנים, עד שנת ספטמבר 2000, עלו יהודים ומבקרים ונוצרים, וכל העדות שבעולם כדבר שבשגרה.

צחי הנגבי: היו ימים קשים, היה האוסטרלי שניסה לשרוף את הר הבית, והיו אירועים.

צחי הנגבי: אבל בסך הכול לא חלמה הממשלה בישראל, להיות זו שמונעת מיהודים לבקר בהר הבית.

צחי הנגבי: אני אישית ביקרתי עם קבוצות.

מירב בן ארי: גם אני עם חיילים.

צחי הנגבי: לצערנו, בספטמבר 2000, החליט ראש הממשלה דאז, אני מניח בעצה אחת עם גורמי ביטחון נוספים למנוע בגלל ההתלהטות שהייתה אחרי ביקור שרון במקום, למנוע כניסת יהודים.

צחי הנגבי: חשבנו זה ליום, לחודש.

צחי הנגבי: לקח שלוש שנים שבהם המקום המקודש ביותר ליהודים לא ניתנה זכות כניסה לכל מי שהמוסלמים לא רצו.

צחי הנגבי: זאת אומרת, רק למוסלמים.

צחי הנגבי: לא נכנסו נוצרים.

צחי הנגבי: שלוש שנים לא נכנסו יהודים.

צחי הנגבי: אני נבחרתי לכהונת השר לביטחון פנים, הנושא הזה עלה לדיון עם ראש הממשלה, ולמעשה, התבקשתי לכנס את גורמי הביטחון, המשטרה, השב"כ, לנסות לגבש המלצה שלנו לפתיחת ההר.

צחי הנגבי: אני חייב לומר שהמשטרה אז הייתה גורם ומדרבן, ממש מדרבן לחזרה לשגרה.

צחי הנגבי: מיקי לוי, הסתכנתי בספרי, שיבחתי אותו בעניין הזה.

צחי הנגבי: באמת, קיבל החלטות אמיצות.

צחי הנגבי: היו גורמים אחרים גם במשטרה, גם בשב"כ, שעמדותיהם היו יותר כסט"חיות ויותר חששניות.

צחי הנגבי: העמדה שאנחנו המלצנו לראש הממשלה הייתה לפתוח.

צחי הנגבי: היה דיון אצל ראש הממשלה, ומה שאני הצעתי אז, וזו עמדה שהתקבלה – שאני אעשה ניסיון לפתוח בהסכמה עם הוואקף, כי בסך הכול המצב אז 2000 היה שהוואקף חי בשלום עם הכניסה, כי הוא קיבל הרבה מאוד כספים מדמי כניסה.

צחי הנגבי: כולם שילמו דמי כניסה כמבקרים, גם יהודים, גם נוצרים, ולוואקף היה למעשה מקור פרנסה משמעותי.

צחי הנגבי: הוואקף – נפגשתי עם מי שנפגשתי.

צחי הנגבי: היו דיונים, היו שיחות.

צחי הנגבי: הם פחדו פחד מוות מלתת את ידם להכשיר את העניין הזה.

צחי הנגבי: הייתה התנגדות קשה של ערפאת שהיה אז במוקטעה, כלוא, סגור ומסוגר, והוא לא הסכים לתת את ידו לעניין.

צחי הנגבי: ואז, קיבלנו החלטה שאנחנו נפתח את זה באופן חד-צדדי.

צחי הנגבי: הבאתי את הדברים לידיעת הכנסת, בדיון שהיה בכנסת, ושלא תהיינה הפתעות.

צחי הנגבי: ואני לא רוצה לפרוס בפניכם אמירות על נהרות של דם, ועל המזרח התיכון יבער, וכל העולם המוסלמי ינהר אל עבר הבית, להציל את הר הבית מכף רגלם הגסה של היהודים.

צחי הנגבי: בסופו של דבר, כל תחזיות האימה השחורות האלה היו כלא היו.

צחי הנגבי: ב-20 באוגוסט 2003, נפתח מחדש הר הבית ליהודים, והיה עד היום מיליונים של מבקרים מוסלמים, ועוד מאות אלפים, אולי כבר מיליון יהודים ונוצרים ביקרו במקום, וכך אני מאמין לנצח נצחים.

צחי הנגבי: הבושה הזאת של שלוש השנים ההם לא תחזור על עצמה.

צחי הנגבי: המשטרה לאורך השנים, למעשה, פועלת על-פי הנחיות הדרג המדיני.

צחי הנגבי: כשיש שרים שמבינים את הצורך לפעמים להסתכן בעימותים כמו עם המורביטון, והמורבית

צחי הנגבי: את, וכו', אז זה מה שהם צריכים לעשות.

צחי הנגבי: וכשיש שרים אחרים, או ממשלות אחרות שחוששות – אז הם לא יכולים לקבוע מדיניות.

צחי הנגבי: אין לי שום טענה באמת למשטרה.

צחי הנגבי: יש כמובן, כמו שנאמר פה על ידי הרב אלבוים, לא כולם מקשה אחת.

צחי הנגבי: ולעיתים יש מי שאינם נוהגים כמו שצריך.

צחי הנגבי: אבל סך הכול, אני חושב שהוועדה הזאת, מירב, זוכה כיום לאמון, אולי אחת הוועדות היחידות שזוכות לאמון של כלל הצדדים בכנסת, לנסות ולקדם דיאלוג שהוביל גם להסדרה הרבה יותר משביעת רצון לכל הצדדים שקיימים.

צחי הנגבי: כי הרי כולנו בצד אחד, באמת, אין פה צדדים, ולא צריכים להיות צדדים.

צחי הנגבי: ודאי שהמשטרה היא לא מעבר השני של המתרס, גם אם יכולות ליפול בה החלטות שגויות.

צחי הנגבי: צריך להקים צוות משנה שלך, או הוועדה במליאתה, זה לא משנה, לנסות לגבש המלצות לשר לביטחון הפנים.

צחי הנגבי: אני מאמין שאם נצליח לשנות את הדברים לטובה, אז בסך הכול ירוויחו כולם, גם הוואקף, אני חושב שאין להם עניין.

צחי הנגבי: הם בעצמם לפעמים לכודים בכף המסיתים השונים שמנצלים את הר הבית.

איתמר בן גביר: על חלק מהוואקף הם יודעים, הם כן מסיתים.

צחי הנגבי: אבל חלק לא.

צחי הנגבי: הם לא כל כך אוהבים את ראאד סאלח, וכל הדברים האלה שמנסים להשתלט עליהם וגם גורמים אחרים.

צחי הנגבי: הדבר המרכזי שהוא הבעייתי, ואיתו קשה להתמודד בהקשר של שר כזה או אחר, זאת צריכה להיות החלטה לאומית של הממשלה, ולשים קץ לסטטוס קוו המפלה, הייתי אומר האנטישמי, כמו שאומר יהודה, שלמעשה לא יכול להיות שלט כזה לערבים שבאים אל ההר, כי ערבים באים אל ההר להתפלל, לקיים את הפולחן המוסלמי.

צחי הנגבי: אנחנו כיהודים נאסר עלינו לקיים את הפולחן הזה, וזה הדבר המרכזי שמופיע באותו שלט, זאת הבעיה.

צחי הנגבי: אני עד עכשיו לא מבין.

צחי הנגבי: דרך אגב, היה גם ב-12 שנות שלטון הליכוד, וגם בתקופת שמיר.

יהודה גליק: דווקא בשלטון גלעד ארדן ויורם הלוי, אפשרו בפסיקה - - -

שולי מועלם רפאלי: השינוי המשמעותי בשנים האחרונות היה בתקופה של ארדן.

צחי הנגבי: זה לא עניין של שר כזה או אחר – עניין מהותי.

צחי הנגבי: זכותם של יהודים לקיים פולחן במקום הקדוש.

צחי הנגבי: מבחינה דתית הוא קדוש.

צחי הנגבי: אני יכול להבין את הרגישות.

צחי הנגבי: יכול להיות שזה צריך להיות בהדרגה, יכול להיות שזה צריך להיות באיזה סוג מינוריות, לא משנה, יש הרבה דברים שאנחנו מכבדים, כמו שאנחנו מכבדים את המוסלמים ולא נכנסים בנעליים, כי זאת האמונה שלהם, כי אנחנו מבינים את הרגישות שלהם, ולא אומרים – על אפם ועל חמתם ניכנס עם נעליים, וכנ"ל בכנסיות.

צחי הנגבי: נשים לפעמים שמות שרוולים ארוכים שמחלקים להם במקום, כי יש רצון לצנעה.

צחי הנגבי: ככה אפשר גם לדון כיצד לקיים את הפולחן.

צחי הנגבי: אבל זה מאבק צריך לעשות אותו מול ממשלות, כי זו לא רק הממשלה הזו, זה גם היה בעבר.

צחי הנגבי: בעניין הזה, הוועדה הזאת יכול להיות שיהיה לה תפקיד.

צחי הנגבי: זה הדבר שלי כואב לאורך השנים.

צחי הנגבי: אנחנו מקבלים את העובדה שלנו אסור.

צחי הנגבי: לא, אני לא יהודי שמקיים את כל תרי"ג המצוות.

צחי הנגבי: אבל יהודי שמרגיש רצון להתפלל על הר הבית, מדוע הוא שונה מהמוסלמים שבאים לשם במליונים ובמאות אלפים.

צחי הנגבי: זה לדעתי הדבר הגדול, המהותי שצריך לשנות.

מירב בן ארי: אני אשאל אותך נתי, לגבי הדוחות שציינו עיריית ירושלים.

מירב בן ארי: באמת, אי אפשר לתת הגנה לפקחים?

נתן גור: לא.

נתן גור: אני יודע שיש פקחים שפועלים ביום שישי, וגם בעיר העתיקה.

מירב בן ארי: יום שישי, יש לך פקחים של עיריית ירושלים שמחלקים דוחות?

נתן גור: אני חד-משמעי אומר שיש בתוך העיר העתיקה, אבל אני אבדוק את הנושא שעלה פה.

מירב בן ארי: אני מבקשת שתבדוק את העניין.

מירב בן ארי: בעצם, השיטור העירוני הוא לא מסתובב בעיר העתיקה של ירושלים?

נתן גור: השיטור העירוני שהוקם במחוז ירושלים, הוקם במרחב ציון, אבל הפקחים של עיריית ירושלים כן שמים בעיר העתיקה.

איתמר בן גביר: משמר אזרחי אין שם בעיר העתיקה.

נתן גור: כל מתנדב שיבוא לעבוד במרחב דוד, אנחנו נשמח לקבל אותו כמובן.

נתן גור: יש כללים.

נתן גור: עבדנו קשה בשנת 2021, אנחנו לא הצלחנו לגייס כול כך הרבה מתנדבים בעיר העתיקה, ועשינו ניסיון.

נתן גור: בבקשה, אנחנו שמחים.

איתמר בן גביר: היה את העניין של המסלול שיהודה אמר – סטייה מהמסלול אז מה?

איתמר בן גביר: כל עוד הוא לא רץ למסגד, מה קרה?

יהודה גליק: איפה המסלול?

יהודה גליק: מה המסלול כולל, ומי חייב ללכת במסלול הזה?

שולי מועלם רפאלי: ביום למחרת שיהודה נרצח - - -

איתמר בן גביר: ניסו לרצוח אותו.

שולי מועלם רפאלי: ביום אחרי הפיגוע, אני עליתי לרמה.

שולי מועלם רפאלי: והפוך, מפקד המשטרה אז אמר לי – תעלי, תעלי, תקבלי אישור מהרבנים ותעלי.

שולי מועלם רפאלי: זה חשוב לנו.

שולי מועלם רפאלי: זה לגמרי סטייה מהמסלול, הרי אנחנו לא עולים לרמה בדרך כלל.

שולי מועלם רפאלי: היום, אם אני אעלה לרמה, אני יורחק מהר הבית.

נתן גור: אני אומר שהמסלול בסוף נקבע רק על הצד הביטחוני.

מירב בן ארי: מי קובע את המסלול?

נתן גור: המשטרה.

יהודה גליק: על מי הוא חל?

נתן גור: המסלול הזה כבר קיים מספר שנים.

נתן גור: זה לא אני קבעתי, ולדעתי, אפילו לא קודמי.

נתן גור: המסלול הזה כבר קיים מספר שנים.

נתן גור: כל המתפללים מכירים את המסלול.

נתן גור: רובם הולכים בו.

נתן גור: רובם מבינים שהמסלול הזה הוא בא לאבטח גם על חובשי כיפה, וגם על לא חובשי כיפה.

יהודה גליק: סליחה.

יהודה גליק: קיבוצניק מהמעפיל יכול לעלות - - - קבוצות של מגדל דוד יכולים?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אתה לא עונה לו.

מירב בן ארי: מכבודו, אני לא מוציאה אותו.

מירב בן ארי: ארבע פעמים אותו דבר.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: מספיק.

נתן גור: גם כל העולים להר הבית נשמעים להנחיות המשטרה במקום, יש כאלה שלא נשמעים.

מירב בן ארי: תמיד מה לגבי אותם מסיתים שנמצאים, האם יש לכם איזשהם אמצעים, אתם יודעים מה קורה.

מירב בן ארי: יש לכם איזושהי שליטה על זה.

מירב בן ארי: אני שואלת האם למשטרה יש איזשהם אמצעים?

מירב בן ארי: הרחקתם מישהו בשנים האחרונות?

נתן גור: עלה פה השם - - - אני זוכר שלפני כמה חודשים היה מורחק חצי שנה מהר הבית.

איתמר בן גביר: אתם משתמשים בהרחקה מינהלית?

נתן גור: בוא נגיד את העובדות פה על השולחן.

נתן גור: המספר של היהודים שהורחקו מהר הבית הוא עשירית אולי - - - אני לא בא להשוות מספרית.

נתן גור: בסוף אנחנו פועלים נגד מי שמפר את החוקים בהר הבית באותה שיטה.

מירב בן ארי: עכשיו הרחקת מישהו מהר הבית לחצי שנה.

נתן גור: אני לא מוסמך.

מירב בן ארי: מי הרחיק, הממ"ז?

נתן גור: מפקד המחוז.

מירב בן ארי: אוקיי, הרחקתם המשטרה.

מירב בן ארי: והוא מגיע אחרי חודשיים, איך אתה רואה אותו כי לא ראיתי משהו ממוחשב בכניסה.

מירב בן ארי: איך מישהו זוכר שהוא מורחק?

נתן גור: מכירים אותו.

נתן גור: השוטרים בהר הבית מכירים אותו.

מירב בן ארי: כולם מכירים את האלפים שמגיעים?

נתן גור: בוא נגיד, אין אלפים מורחקים מהר הבית.

נתן גור: המספרים של היהודים המורחקים מהר הבית הוא מספר מאוד קטן.

מירב בן ארי: אבל נתי, בן-אדם הניף שליט, או העיר למישהו מהוואקף, או הוא מניף שלט, על זה שישה חודשים?

מירב בן ארי: הוא לא זה שקיבל את ההחלטה.

נתן גור: אני לא בטוח שההרחקה של שישה חודשים היא - - -

מירב בן ארי: תראה.

נתן גור: יש תהליך מסודר – וזה עובר המלצות שלנו, של שב"כ, של כולם, שמתייחסים לעברות ולאירועים שקדמו למקום, ולא מרחיקים אף אחד על זה שלא פונים למשטרה.

יהודה גליק: אז שיקרת.

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: אמר לי בטלפון שהוא מרחיק אותי בגלל - - -

מירב בן ארי: את העניינים שלך איתם תפתור.

מירב בן ארי: זה לא דיאלוג של יהודה גליק עם מפקד מרחב דוד.

מירב בן ארי: מה קשור?

מירב בן ארי: את כל הסוגיות שהעלית שאלתי גם בעצמי.

יהודה גליק: הוא לא ענה לך.

מירב בן ארי: אבל את העניינים שיש לך כולם למה הרחיקו, תפתור מולם.

מירב בן ארי: אני לא עכשיו ועדת חקירה פרלמנטרית.

יהודה גליק: לא לי.

יהודה גליק: הוא לא ענה לך על אפליה בין דתיים לחילונים.

מירב בן ארי: אני בסיכון.

מירב בן ארי: תודה.

שולי מועלם רפאלי: מי אמור לענות על סיפור גשר המוגרבים?

שולי מועלם רפאלי: שהדברים שכתב מהנדס עיריית ירושלים: זה האסון הבא של מדינת ישראל, גשר המוגרבים.

יצחק פינדרוס: זה באמת דרג מדיני.

יצחק פינדרוס: הוא לא רלבנטי בעניין.

יצחק פינדרוס: הוא לא קשור לעניין, זה דרג מדיני.

מירב בן ארי: אבל אתם, העברתם את העמדה שלכם לגבי הגשר?

נתן גור: גשר המוגרבים לפני מספר חודשים עלה דו-שיח, לאחר שמהנדס אמר שיש סכנה בעלייה לגשר המוגרבים.

נתן גור: אנחנו קיבלנו את חוות הדעת.

נתן גור: מאז, בוצעו פעולות, גשר המוגרבים שופץ בצורה משמעותית על-ידי רשם מהנדסים.

נתן גור: והיום יש חוות דעת של אותו מהנדס שגשר המוגרבים תקין.

תום ניסני: בקצרה.

תום ניסני: חשוב להבין.

תום ניסני: זה חשוב מאוד.

תום ניסני: זה לא עניין של יהודה גליק, זה לא עניין שלי.

תום ניסני: יש עשרות שמקבלים אותו יחס.

תום ניסני: אני מדבר איתך על אנשים שמוכנסים לחקירה.

תום ניסני: בזמן החקירה שלהם מעבירים אותם חדר ורואים למה אתה בשימוע.

תום ניסני: נגמר החקירה שלך, אתה עכשיו בשימוע, כי אתה עומד להיות מורחק מהר הבית.

תום ניסני: איפה זכות השימוע כדין?

תום ניסני: איפה גילוי מסמכים?

תום ניסני: איפה עורך דין?

תום ניסני: בזמן חקירה שאתה מעוקב במשטרה, מחזיקים אותו ומעבירים אותך לשימוע.

תום ניסני: תנו לי הסבר אחד שמסביר איך ביום שלישי אסור לעלות עם מפות להר הבית, וביום רביעי מותר - מה השתנה ביום הזה?

מירב בן ארי: אני לא פותרת עכשיו – כל אחד עם הבעיות האישיות שלו עם הר הבית.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם.

מירב בן ארי: קודם כל, אני מודה לחברי הכנסת היוזמים.

מירב בן ארי: הדיון היה קצת אחר, התגלגל להר הבית.

מירב בן ארי: אני רוצה להזכיר לכולם, שהדיון היה בכלל על המצב הביטחוני בעיר העתיקה, ובמרחב הר הבית, ומפה התעסקנו רק בהר הבית.

מירב בן ארי: אבל אני בן-אדם שפתוח לשמוע, ואם אני רואה שיש כאן הרבה חברי כנסת שזה מה שמטריד אותם, אז תהיה ועדה.

מירב בן ארי: טוב שאתה נמצא כאן, נתי, כי אתה מפקד המרחב, ואתה מכיר גם את העיר העתיקה, ובמיוחד את הר הבית.

מירב בן ארי: תודה רבה לכל חברי הכנסת, ולחבר הכנסת לשעבר, ותודה לכל מי שהיה בדיון הזה.

מירב בן ארי: אני מבקשת שהשיח פה יעבור גם אצלכם.

מירב בן ארי: היה לי גם ביקור טוב אצל מפקד המחוז.

מירב בן ארי: אנחנו בקשר.

מירב בן ארי: אני רוצה שהדברים כאן והתסכולים שנשמעו כאן, יגיעו לאן שצריך ויהיה להם השלכות גם מבחינת השעות, גם מבחינת העניין של האיבטוח של היהודים, ולשים לב מבחינת התסכול הקשה שגם לי זה היה נראה מוזר העניין של הכיפה, בלי כיפה, לבוא ולבחון לא לפי אם הוא דתי או לא דתי, אלא באמת לפי המעורבות שלו בתוך המתחם.

נתן גור: סליחה שאני קוטע.

נתן גור: יושבים פה שני אנשים גם יהודה גליק וגם תום ניסני, אחד חובש כיפה, ואחד לא חובש כיפה, והם עולים על אותו מסלול - אנחנו מדברים על האירועים שקיימים.

מירב בן ארי: אני יודעת, אבל אנחנו מדברים על האזרח מן השורה, לא על תום ניסני שהוא מוביל ארגון.

מירב בן ארי: אני גם פגשתי את תום ורציתי לדעת מאיפה זה מגיע.

מירב בן ארי: אבל אני אומרת, שהאירוע הזה של תום הוא במקום אחר, הוא לא כמו אזרחים רגילים.

מירב בן ארי: לכן, כן צריך לשים לב לאירוע הזה, כולל העניין של השעות, כולל העניין של הדוחות, כולל העניין שתבדוק את המשמר האזרחי.

מירב בן ארי: אבל אני גם אעשה משהו מאוד פשוט.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה בכל חצי שנה בוועדה, נקבל דיווח על מספר המורחקים.

מירב בן ארי: אתם גם אומרים ובצדק, מירב, אנחנו מרחיקים הרבה יותר ערבים, מין הסתם יש הרבה יותר ערבים בהר הבית מיהודים, ראיתי את הכמויות.

מירב בן ארי: אבל אולי לבוא ולעשות איזשהו דיווח לוועדה, בגלל שזו ועדה חדשה שמפקחת על עבודת המשטרה, ולראות למה הורחקו, ומה הסיבות.

מירב בן ארי: ובאמת, כדי לתת לאותם יהודים איזשהו סעד כלשהו.

מירב בן ארי: אגב, גם אין לי בעיה אם יבוא לפה בחור ערבי, מתפלל, ויבוא ויגיד – הרחיקו אותי.

מירב בן ארי: אין לי בעיה.

מירב בן ארי: אני רק אומרת, מי שיזם פה את הדיון, מי שהיה פה, מי שדחף, זה באמת חברי הכנסת היהודים.

מירב בן ארי: אבל לדעת, כמובן כאשר תדווחו, תדווחו גם על יהודים וגם על ערבים כדי שנדע.

מירב בן ארי: לדעתי, זה ראוי.

מירב בן ארי: ופעם בחצי שנה אנחנו נבדוק.

מירב בן ארי: זה בדיוק התפקיד של הוועדה הזאת – לבקר את ההתנהלות.

מירב בן ארי: אבל גם בסופו של דבר, לחזק אתכם.

מירב בן ארי: אני חושבת שחיזוק השוטרים, וחיזוק המערך שלהם להעביר אותם לרמה א', לחזק אותם כלכלית.

מירב בן ארי: ראיתי גם את השוטרים, זה לא ילדים.

מירב בן ארי: זה לא ילדים בני 18.

מירב בן ארי: פלוגות מג"ב מתגברות.

מירב בן ארי: מי ששומר על הר הבית, זה חבר'ה גדולים יותר, אנשים עם משפחות.

מירב בן ארי: אנשים שגם מכירים את רוב האנשים.

מירב בן ארי: בביקור שלי שם, ראיתי התנהלות שציפיתי, באמת, חבר'ה רציניים שמכירים ויודעים.

מירב בן ארי: וגם תפקיד הוועדה לחזק.

מירב בן ארי: במקביל לזה שאנחנו נקבל דיווחים על ההתנהלות, אנחנו גם נדאג לחזק את השוטרים של הר הבית, כי אנחנו רוצים שיהיו שוטרים בהר הבית.

מירב בן ארי: אני רוצה שיהיה כמה שיותר פחות שיטור, כדי לשמור על הסדר הציבורי.

מירב בן ארי: על השלט, דיברתי עם היועץ של המפכ"ל לפני חודש, אחרי שסיימתי את הביקור ואת הפגישה שלי עם תום.

מירב בן ארי: ביקשתי לעשות שלט ברור, נהיר, בצורה רצינית.

מירב בן ארי: אמרו לי הקרן למורשת, אני מקווה שאתם מטפלים.

מירב בן ארי: הגשר של המוגרבים – שציינה שולי, אתה אומר שיש חוות דעת של העירייה.

מירב בן ארי: אנחנו נסמוך עליכם פה, תזכרו, הכול מצולם ומתועד.

מירב בן ארי: קחו בחשבון שאנחנו אמורים לשמור על ביטחון הציבור.

מירב בן ארי: אני מניחה שזה גם אינטרס שלכם מאינטרס של הוועדה.

מירב בן ארי: אני לא מפילה עליכם את ההשלכות המדיניות.

מירב בן ארי: אבל צחי הנגבי נתן כאן הערה מאוד חשובה בעיניי – שאולי באמת צריך איזשהו צוות מפה, מהכנסת, של כמה חברי כנסת, שיעשו המלצות.

מירב בן ארי: זה לא קשור אליכם, זה אני אומרת לחברי הכנסת מבחינת הוועדה, לגבש איזשהן המלצות, כי ברור לי שאם היה מוגש בג"ץ לא לגבי המגנומטרים, אלא בג"ץ שבא ומתכלל את כל חופש הפולחן, כי אנחנו יודעים שבג"ץ שומר על זכויות האדם, אני חושבת שההסתכלות הייתה - - -

יהודה גליק: בג"ץ קבע שזכותו של כל יהודי להתפלל בהר הבית.

יהודה גליק: אבל למשטרה יש זכות בעתות מסוימות למנוע את זה.

מירב בן ארי: הוועדה תקיים צוות על המלצות של הר הבית.

מירב בן ארי: זה התפקיד שלנו כוועדה לביטחון פנים להמליץ לשר.

מירב בן ארי: צחי אמר את זה בצורה מאוד טובה.

מירב בן ארי: אז אני אשב עם לשעברים כמוכם, ואשב עם מכהנים, ואשב עם הארגונים שנמצאים בתוך הבית, ונראה אולי באמת נציג המלצות לשר לביטחון פנים לגבי המתפללים של הר הבית, כי יש דברים שלא רלבנטיים למשטרה, אבל כל פעם כשזה הגיע, עצרתי את זה.

מירב בן ארי: אתם רק תתנהלו נכון בצורה מחושבת וראויה, עם שיקול דעת.

מירב בן ארי: אנחנו במקביל נדאג לתגבר את השוטרים ולתת להם גיבוי, כדי שלא יקרה עוד פעם שיישב כאן אב שכול שאיבד את הבן שלו במקום שהוא הכי מאובטח במזרח התיכון.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים למנוע את זה, זה אינטרס של כולנו פה.

מירב בן ארי: אני ממליצה לחברי הכנסת, בטח, מי שלא מכיר, רות, שהיא חברת הוועדה, להיות בתיאום עם המשטרה כדי שגם את תוכלי להיות בשיח.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.