ועדת הכנסת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 54, 2021-12-22 22:00

להצעה אחת: << נושא >> 1.

להצעה אחת: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 9), התשפ"ב–2021 (מ/1481) << נושא >>

ניר אורבך: לילה טוב.

ניר אורבך: היום יום רביעי, י"ח בטבת תשפ"ב, 22 בדצמבר - -

מיכל רוזין: למניינם.

ניר אורבך: - - 2021 למניינם.

ניר אורבך: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת פעם נוספת, אני מקווה אחרונה להערב.

ניר אורבך: על סדר-היום: פניית יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון בדבר טענת נושא חדש בעת הדיון בהצעות החוק הבאות שמוזגו להצעה אחת: 1.

ניר אורבך: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 9), התשפ"ב–2021 (מ/1481); 2.

ניר אורבך: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 17), התשפ"ב–2021 (מ/1482).

ניר אורבך: היועצת המשפטית – סליחה, חבר הכנסת קרעי הגיש את הרוויזיה.

שלמה קרעי: כולנו הגשנו.

מירי פרנקל שור: הועלתה בוועדה בקשה לנושא חדש.

מירי פרנקל שור: הדיון עובר לוועדת הכנסת.

מירי פרנקל שור: אני מציעה שחבר הכנסת קרעי ינמק, ואחר כך אנחנו - - -

שלמה קרעי: אני אתן לאורית לפתוח.

שלמה קרעי: ידידי חבר הכנסת קרעי מסכים שאני אדבר ראשונה.

מיכל רוזין: הוא ידיד, הוא לא חבר?

מיכל רוזין: כי אמרת רק ידידי, לא אמרת חברי.

אורית סטרוק: הוא חבר ידיד ורע ושותף וכל מה שאת רוצה.

אורית סטרוק: תראה, אדוני היושב-ראש, אנחנו חוזרים עכשיו כולנו מדיון לא פשוט במליאת הכנסת, שבו ראינו שוב, בפעם המי יודע כמה, שיש בקואליציה שלכם חברי כנסת שעושים דין לעצמם והמשמעת הקואליציונית לא מעניינת אותם.

אורית סטרוק: אני יודעת שאתה גם נסער מזה, אני יודעת שהייתה לכם הרגשה קשה מאוד מהעובדה שרע"מ הצביעו בניגוד למשמעת הקואליציונית, ואתם נאלצתם להצביע בניגוד לצו מצפונכם, כך אני מאמינה.

אורית סטרוק: האמת שלא ממש נאלצתם, יכולתם לעשות דין לעצמכם, אבל לא, החלטתם לא לעשות.

אורית סטרוק: עכשיו, מה שניחם אותי כל הזמן זה שידעתי שאתה בכל זאת החלטת החלטה אמיצה, להשתמש בסמכות המיוחדת שיש לך כאן בוועדת הכנסת, והודעת במכתב רשמי שאתה לא מתכוון לדון או לקדם חוקים של אנשים, חברים בקואליציה, שמקדמים את הקמפיין האנטישמי הזה שנקרא קמפיין אלימות המתנחלים, וכתבת דברים נכוחים.

ניר אורבך: שר הביטחון - - -

אורית סטרוק: תן לי רגע אחד.

ניר אורבך: לא, אני שואל אבל עניינית: שר הביטחון מקדם את זה?

אורית סטרוק: בהחלט.

אורית סטרוק: ואני אסביר.

אורית סטרוק: אתה הודעת ליושבת-ראש הקואליציה, שאנשים שהם חברים בקואליציה ומקדמים את קמפיין אלימות המתנחלים, הם פוגעים לא רק בך, הם פוגעים בציבור שלך, הם פוגעים באמונות שלך, הם פוגעים בהשקפת העולם שלך, בערכים שלך, ואתה לא מתכוון לוותר בעניין הזה.

אורית סטרוק: ואני רוצה לומר לך, ידידי חבר הכנסת ניר אורבך: אני מצדיע לך על ההחלטה הזו.

אורית סטרוק: זו בהחלט החלטה מאוד מאוד מאוד ראויה.

אורית סטרוק: מאוד ראויה.

אורית סטרוק: ועכשיו הינה, הגיע הרגע, משום שאני אגיד לך על מה אנחנו מדברים כאן.

אורית סטרוק: יש כאן הצעת חוק ששותפים לה שני שרים, כפי שזה מכונה בז'רגון הפוליטי, שגם הגיע לתקשורת – עסקת גנץ-בר לב.

אורית סטרוק: זו עסקה בין גנץ לבר לב, כשגנץ מעביר לבר לב X חיילים - - -

ניר אורבך: זה מזכיר לי את ההוא שאומר משהו ואחרי זה הוא גם אומר: הינה, תראו, זה כתוב בעיתון.

אורית סטרוק: רגע אחד.

אורית סטרוק: גנץ מעביר לבר לב כ-2,000 חיילי חובה, ובר לב מודיע שהוא ישתמש בהם – לא בהם עצמם, אבל בתזרים כוח אדם הזה – הוא ישתמש כדי לעבות את ימ"ר ש"י, אותו ימ"ר ש"י שבגללו נהרג אהוביה סנדק, ואת כל נושא אלימות המתנחלים.

אורית סטרוק: עכשיו, תראה, אי-אפשר לומר שידיו של בני גנץ נקיות מאירוע אלימות המתנחלים.

אורית סטרוק: ולמה אי-אפשר לומר את זה?

אורית סטרוק: משום שבני גנץ כינס לפני מספר שבועות כינוס מיוחד בהשתתפות כל המי ומי – פרקליטות, משטרה, יועמ"שים, מנהל אזרחי, והכול והכול והכול, כדי לדון באלימות המתנחלים.

אורית סטרוק: לא רק שהוא כינס את הדיון הזה, הוא גם דברר את כינוסו, כדי שכולם ידעו שהוא עוסק בזה.

אורית סטרוק: ולא רק זה, הוא הקים צוות שי ניצן - - -

איתן גינזבורג: מה זה קשור לנושא חדש?

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: את יודעת שאני לא סותם פיות, ואני מאפשר לדבר.

אורית סטרוק: אז אנא, אל - - -

ניר אורבך: רגע אחד, אנחנו התכנסנו פה לטענת נושא חדש.

אורית סטרוק: נכון.

ניר אורבך: לא, שנייה.

ניר אורבך: מבחינתי את הקמפיינים של היום מיציתי.

אורית סטרוק: זה לא קמפיין.

ניר אורבך: סליחה, אני אומר לך מה אני.

ניר אורבך: אני את הקמפיינים להיום מיציתי.

ניר אורבך: את עושה פה עכשיו מהלך מפותל.

אורית סטרוק: לא מפותל בכלל.

ניר אורבך: אז אני אומר לך עכשיו: לא.

מיכל רוזין: - - -

ניר אורבך: מהלך מפותל.

ניר אורבך: אני אמרתי את מה שאמרתי בשבוע שעבר, כתבתי את מה שכתבתי.

ניר אורבך: זה לא רלוונטי - - -

אורית סטרוק: ואיפה מימשת את זה?

אורית סטרוק: איפה מימשת את זה?

ניר אורבך: רגע אחד, חברת הכנסת סטרוק.

מיכל רוזין: סליחה, האם זה נימוק נושא חדש?

ניר אורבך: חברת הכנסת מיכל רוזין, סליחה.

ניר אורבך: עוד 15 שניות - - -

אורית סטרוק: בני גנץ הקים את צוות שוסטר.

אורית סטרוק: אתה מכיר את צוות שוסטר?

אורית סטרוק: שמעת עליו?

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, חברת הכנסת סטרוק, אני לא נכנס לעוד קמפיין הערב.

ניר אורבך: אני מיציתי את הקמפיין.

אורית סטרוק: אתה לא מה?

ניר אורבך: אני לא נכנס לעוד קמפיין הערב.

אורית סטרוק: אנחנו לא מדברים - - -

ניר אורבך: תקשיבי לי רגע טוב עד הסוף.

אורית סטרוק: אנחנו מדברים על מתי - - - שלא תקדם חוקים כאלה.

ניר אורבך: לא נכנס לקמפיין נוסף.

ניר אורבך: עכשיו אני אומר לך: אם את מתכוונת עכשיו לדבר לגבי טענת נושא חדש – אני אאפשר לך לדבר; ואם את ממשיכה את המהלך שלך – אני קוטע אותך.

אורית סטרוק: זאת אומרת, אתה לוקח את המכתב שהוצאת ליושב-ראש הקואליציה וגורס אותו.

אורית סטרוק: בני גנץ הקים את צוות שוסטר.

ניר אורבך: לא, זה אומר שכמו שאמרתי לך בערב בפרסה: אני לא רוקד לפי החליל שלך.

אורית סטרוק: זה לא קשור לחליל.

ניר אורבך: זה מה שאני אומר.

אורית סטרוק: אני כתבתי את המכתב או אתה כתבת את המכתב?

ניר אורבך: עכשיו, אנחנו כינסנו פה - - -

אורית סטרוק: ניר, אתה כתבת את המכתב או אני?

ניר אורבך: כינסנו פה עכשיו את הוועדה לדון בטענת נושא חדש.

אורית סטרוק: כדי לאפשר לחוק של בני גנץ ועמר בר לב להתקדם.

ניר אורבך: כדי לדון בטענת נושא חדש.

אורית סטרוק: ובלי דיון בטענת נושא חדש, החוק של בני גנץ ועמר בר לב לא יתקדם.

איתן גינזבורג: אה, זה רק תרגיל פרלמנטרי?

איתן גינזבורג: חשבתי שיש פה מהות.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג.

ניר אורבך: אני עכשיו אומר לך - - -

אורית סטרוק: אני לא מבינה, אני כתבתי את המכתב או אתה כתבת?

ניר אורבך: אני אומר לך - - -

שלמה קרעי: ניר, תגביל בזמן, אל תגביל במה היא אומרת.

ניר אורבך: אז אתה יודע מה?

ניר אורבך: אני מקבל את הצעתך, יש שתי דקות עכשיו לסיים את הטיעון.

ניר אורבך: תודה, חבר הכנסת קרעי, קיבלתי.

אורית סטרוק: תודה רבה, ידידי הטוב.

אורית סטרוק: בני גנץ הקים את צוות שוסטר, שהוא צוות מיוחד לאכיפת החוק בנושא אלימות המתנחלים.

אורית סטרוק: ככה הוא הגדיר את זה, ככה הוא דברר את זה.

אורית סטרוק: מאז צוות שי ניצן לא היה כדבר הזה.

אורית סטרוק: אנחנו ישבנו כאן לפני כשבוע וסיפרנו בשבחו של צוות שי ניצן – בני גנץ מקים אותו מחדש, רק הוא שם בראשו את אלון שוסטר.

אורית סטרוק: וזה שיא, שיא השיאים של קמפיין אלימות המתנחלים, שאתה לוקח את הקמפיין הזה, ומבחינת עמר בר לב אתה מלביש אותו על מפגש עם תת-שר הלא זוכרת מה של ארצות הברית, ומהצד השני אתה מלביש את זה על צוות מיוחד בראשות אלון שוסטר.

אורית סטרוק: אלה שני אנשים שמקדמים את נושא האלימות המתנחלים בממשלה, במחילה, יותר ממיכל רוזין.

אורית סטרוק: יותר.

אורית סטרוק: ואם אתה עכשיו מפטיר כדאשתקד ומעלה להצבעה את החוק שלהם, אתה גורס את המכתב שכתבת לעידית סילמן.

אורית סטרוק: סיימתי.

ניר אורבך: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני יכול להשיב בשם ועדת החוץ והביטחון?

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אני אאפשר לך לדבר.

ניר אורבך: שלוש דקות אני אתן.

ניר אורבך: אני מדגיש שהחוק הזה זה חוק של שר הביטחון.

ניר אורבך: ועם כל הכבוד, יש לי מספיק שיקול דעת לקבוע למי אני מתייחס במכתב שלי.

ניר אורבך: אני יודע שאי הארכת החוק הזה פוגעת באינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.

ניר אורבך: אני לא אפעל לעולם נגד האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.

אורית סטרוק: הקמפיין הזה גם פוגע.

אורית סטרוק: פוגע.

ניר אורבך: להבדיל ממה שאת עשית לפני חודשיים, כשחברת למשותפת והפלת את חוק האזרחות, נגד האינטרסים של מדינת ישראל.

אורית סטרוק: מה אתה אומר?

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

אורית סטרוק: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, שלוש דקות.

איתן גינזבורג: ניר, למה שניים טוענים נושא חדש?

איתן גינזבורג: למה שניים מנמקים?

ניר אורבך: אני מאפשר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך למה אנחנו טוענים נושא חדש, ואני אסביר לך גם למה העיכוב של ההוראה הזו לא פוגע בשום דבר – להפך, האישור שלה פוגע.

שלמה קרעי: מדובר כאן בהוראת שעה שהיא בעצמה כולה נושא חדש.

שלמה קרעי: מעולם לא היה כדבר הזה, שהקצו חיילי חובה לתפקידי מטה, כדי לשחרר שוטרים לפעול בפעילות ביטחונית.

שלמה קרעי: גם במסמך שכתבו לנו הייעוץ המשפטי של הוועדה, חיילי חובה צריכים לשרת בפעילות ביטחונית, ולא לשחרר שוטרים לפעילות ביטחונית כשהם עוסקים בתפקידים פקידותיים.

שלמה קרעי: אז זו הוראת שעה חדשה, ואני מצטט לך מתוך מה שפורסם: כדי לחזק את מחוז ש"י – אני מוסיף: ימ"ר ש"י – במאות שוטרים, יזם שר הביטחון בני גנץ עסקה סיבובית עם השר לביטחון פנים עמר בר לב.

שלמה קרעי: מאות חיילי צה"ל יגויסו למשטרה ויחליפו שוטרים בתפקידיהם, כדי לאפשר למשטרה להקצות עוד מאות שוטרים למחוז ש"י, לימ"ר ש"י, או למימוש האג'נדה הפוליטית החדשה של שר המשטרה, שהפך להיות במקום שר הבט"פ שר הרש"פ - - -

יוסף טייב: זה גם ציטוט?

שלמה קרעי: לא, זו תוספת שלי.

יוסף טייב: אז תגיד, סוף ציטוט, שנדע.

יוסף טייב: אנחנו באקדמיה, אם כבר.

ניר אורבך: חבר הכנסת שיין, בבקשה.

שלמה קרעי: אני מניח שכל בר דעת מבין מתי הסתיים הציטוט.

יוסף טייב: לא, לא.

שלמה קרעי: זה מה שפורסם.

שלמה קרעי: ואני רוצה להקריא את מה שאתה כתבת במכתב – אני גם כן רוצה להתייחס למכתב, ואני חושב שהוא מכתב ראוי, ואולי ישים קץ לטרלול הזה שמתרחש בתוך הקואליציה.

שלמה קרעי: כתבת כאן:

שלמה קרעי: אני עוקב בדאגה אחר הודעות מסיתות של חברים בקואליציה, שמטרתן להחתים ולפגוע בציבור המתיישבים היקר.

מיכל רוזין: אני ממש חושבת שיש פה זילות של ועדת הכנסת, של נושא חדש, של הייעוץ המשפטי שהגנו עליכם.

שלמה קרעי: אל תצנזרי אותי.

שלמה קרעי: אל תצנזרי אותי.

שלמה קרעי: אדוני, היא מצנזרת אותי.

שלמה קרעי: יש לי שלוש דקות, לא לצנזר אותי.

מיכל רוזין: יש פה זילות.

מיכל רוזין: זה לא נימוק של נושא חדש, סליחה.

מיכל רוזין: זה לא נימוק.

מיכל רוזין: צר לי שאתה נותן להם לעשות את זה.

מיכל רוזין: זה טרלול והטרלה, זה ממש לא לעניין.

שלמה קרעי: יש לי שלוש דקות, ולא לצנזר אותי.

מיכל רוזין: למה שלוש דקות בכלל?

ניר אורבך: חברת הכנסת מיכל רוזין, רגע אחד.

ניר אורבך: יש לך עוד דקה, בבקשה תסיים.

מיכל רוזין: באמת.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: להחתים ולפגוע בציבור המתיישבים היקר, שנשלח כחוק על ידי ממשלות ישראל ליישב את ארץ ישראל, בו בזמן שטרור פלסטיני פושה ברחבי יהודה ושומרון ושגרת חייהם של מאות אלפי מתיישבים מופרת.

שלמה קרעי: לאור זאת, כיושב-ראש ועדת הכנסת, כל הצעת חוק שתעלה מצד חברי הכנסת הללו לא תקודם על ידי בוועדת הכנסת.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, המכתב הזה שלך הוא ראוי מאוד, אבל אל תהפוך אותו לאות מתה.

שלמה קרעי: אתה לא נוהג להוציא הרבה מכתבים, לא זכור לי שראית עוד הצהרות וגילוי דעת, כנראה שהדבר הזה באמת נמצא בנפשך, למרות שהיום הצבעת נגד הסדרת ההתיישבות הצעירה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, הזמן - - -

שלמה קרעי: לא, היא גנבה לי דקה.

ניר אורבך: החזרתי לך את זה.

שלמה קרעי: החזרת לי?

שלמה קרעי: אז אני חושב, אדוני, שתדע לך, שבאופן טכני כדי לעצור את הדבר הזה, אנחנו בסך הכול ביקשנו להוסיף בחוק, אפילו בדברי ההסבר, שהחוק הזה לא יהיה לקידום האג'נדה של טיפול באלימות מתיישבים.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, הבנו.

ניר אורבך: תודה.

שלמה קרעי: כדי למנוע את זה אתה יכול לעכב את הדיון הזה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, הבנתי.

ניר אורבך: תודה.

יריב לוין: רגע, אני גם מבקש.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, ואחר כך חבר הכנסת יריב לוין.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: אנחנו באנו לדון בטענות נושא חדש, ולא בסיפורי עלי באבא שמישהו קרא באיזה אתר חדשותי כזה או אחר.

איתן גינזבורג: אנחנו דנים בחוק שאנחנו דנים בו בוועדת החוץ והביטחון, והחוק בא בעצם להאריך הוראת שעה, לפי בקשת הממשלה ומשרד הביטחון.

איתן גינזבורג: ביקשו להאריך את הוראת השעה בשלוש שנים.

איתן גינזבורג: ועדת החוץ והביטחון דנה, האם להאריך בשלוש שנים או בתקופה אחרת, והיא החליטה תקופה אחרת, תקופה של שנה.

איתן גינזבורג: וזו בדיוק מהות ההחלטה של ועדת החוץ והביטחון: האם להאריך את החוק הזה בהוראת קבע או בהוראת שעה, ולכמה זמן?

איתן גינזבורג: לטעון שזה לא יהיה שלוש שנים כפי שביקשה הממשלה, אלא שנה כפי שקבעה ועדת החוץ והביטחון זה נושא חדש, אז כל מהות - - -

שלמה קרעי: איתן גינזבורג הוא צבוע מתחסד.

שלמה קרעי: הוא טען לי נושא חדש על הסתייגות שלי למחוק סעיף בחוק, והוא מעז לבוא ולדבר על טענת נושא חדש - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, שלמה, די.

ניר אורבך: די.

מיכל רוזין: סליחה, תקרא אותו לסדר.

מיכל רוזין: מה זה להגיד עליו ככה?

מיכל רוזין: מה זה צריך להביע?

ניר אורבך: מיכל, מיכל.

שלמה קרעי: הוא צבוע מתחסד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

מיכל רוזין: בחייאת, ניר.

שלמה קרעי: הוא צבוע מתחסד.

מיכל רוזין: הם לא יכולים להגיד כל מה שהם רוצים.

ניר אורבך: אבל מיכל - - -

רם בן ברק: תרחיק אותו.

ניר אורבך: אני אעצור אותו.

ניר אורבך: איתן.

איתן גינזבורג: בקיצור, כל מה שאני רוצה להגיד, שזו מהות החוק.

איתן גינזבורג: כל החוק לא נגע לאילו תפקידים הולכים החיילים האלה, שהם קבועים בחוק, הם קבועים ברשימה שלא נגענו בה מממשלות קודמות.

איתן גינזבורג: אותה רשימה נשארה, לאותם יעדים הם הולכים.

איתן גינזבורג: לא ענייני מטה ולא שום דבר, כדי להסיט מפה לשם.

איתן גינזבורג: לאותם תפקידים.

איתן גינזבורג: לא נגענו בזה.

איתן גינזבורג: זה גם לא בא לפתחנו.

איתן גינזבורג: מה שבא לפתחנו זו רק הוראת השעה והתקופה.

איתן גינזבורג: וזה בדיוק מה שעשינו.

איתן גינזבורג: אם יגידו לנו שהחוק שהביאו לנו לדון בו – הוראת השעה כן או לא – האם זו הוראת שעה הוראת קבע, ואם זה שלוש שנים או שנה, שזה נושא חדש, אז על מה יכולה הוועדה לדון אם לא על זה?

איתן גינזבורג: לכן, אדוני, בוודאי שזה לא נושא חדש.

איתן גינזבורג: אין טעם לנושא החדש.

איתן גינזבורג: המהות היחידה היא הרצון של חברי האופוזיציה למנוע את העברת החוק הזה, מתוך רצון לפגוע בתפקוד הממשלה, לפגוע בה שוב ושוב, וזה לא משנה אם זה פוגע בביטחון ישראל, זה לא משנה אם זה פוגע בתפקוד של שירותי הביטחון.

שלמה קרעי: איתן - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, לא, תן לו לסיים.

איתן גינזבורג: זה לא משנה בכלל האם יש לזה מקום מוצדק או לא, זה רק עניין של הפעלת כלים פרלמנטריים כדי למשוך את הזמן ככל הניתן, ושהחוק הזה לא יעבור, ובכך גם ייפגעו האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שלמה קרעי: ואתה נגד כלים פרלמנטריים, איתן?

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תודה.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת יריב לוין, ואחר כך חבר הכנסת יוסי שיין.

רם בן ברק: אני רק רוצה להגיד, שהסמכות לקבוע אם זה נושא חדש או לא היא של ועדת הכנסת.

ניר אורבך: כן, כן.

ניר אורבך: בשביל זה אנחנו פה.

יריב לוין: קודם כול, חבר הכנסת גינזבורג, יש דברים שהם גדולים עלינו בכמה מספרים.

יריב לוין: לא רק שאין לנו כוונה לפגוע בתפקוד הממשלה, אין לנו גם שום יכולת לעשות את זה, מהטעם הפשוט שהממשלה הזו לא מתפקדת בכלל.

מיכל רוזין: אוי, נו.

יריב לוין: עכשיו, אני רוצה לפנות אליך, אדוני היושב-ראש, בהקשר של נושא חדש.

יריב לוין: הכלי של נושא חדש הוא כלי פרלמנטרי רב עוצמה.

יריב לוין: והעוצמה הזאת, בניגוד למה שאולי אפשר לחשוב במבט ראשון, היא לא העוצמה שנתונה בידי חברי הכנסת שמבקשים נושא חדש, אלא היא העוצמה האדירה שנתונה בידי יושב-ראש ועדת הכנסת שהטענה זו מובאת לפתחו, מכיוון שהכלי הזה מאפשר לך, אדוני, להשפיע השפעה דרמטית על כל דבר חקיקה.

יריב לוין: משום שברצותך אנחנו מקיימים ישיבה עכשיו, וברצותך היינו יכולים לקיים אותה בעוד שבוע, בעוד שבועיים או בעוד חודש, וברצותך תהיה הצבעה וברצותך לא תהיה.

יריב לוין: ולכן הכלי הזה מאפשר לך לומר, שיש דברים שאתה מבקש לעשות ולתקן בחוק, שאם לא כן לא תאפשר לו להתקדם.

יריב לוין: זו המשמעות האמיתית של הכלי הזה, ולא הפירוש הדווקני הזה שניסה להציג כאן חבר הכנסת גינזבורג.

יריב לוין: אני מוכרח לומר, אדוני, שהוועדה הזו, אני לא זוכר מעולם שהפכה למין תחנה כזאת, שדרכה פשוט עוברים הדברים באופן טכני, נידונים, מוצבעים וממשיכים הלאה - - -

ניר אורבך: מזמן כבר לא היית פה בדיונים, חבר הכנסת לוין, אבל בסדר.

יריב לוין: יכול להיות.

יריב לוין: אני חושב, ואמרתי לך את זה בצורה הכי גלויה, כאשר נקבע כאן תקדים מאוד מסוכן, שבו בחוק ההסדרים הוועדה הזאת לא פיצלה ולו חוק אחד מתוך חוק ההסדרים, דבר שלמיטב ידיעתי הוא חסר תקדים, והוא בדיוק חוטא לתפקיד הכי חשוב אולי של הוועדה הזו, ואפשרה לכלול בחוק ההסדרים הרבה מאוד דברים, שאין חולק שאין להם מקום בחוק ההסדרים, שלא היו נחוצים לתקציב, וגרמו גם עוולות קשות מאוד.

יריב לוין: אני חושב שגם בעניין הזה מובא בפניך חוק, שלכאורה נראה טכני ולא מאוד חשוב ואולי פשוט, אבל שמתעוררת בעניינו בעיה אחת גדולה מאוד, והיא העובדה שאנחנו עדים לכך שהחיילים האלה, ובעיקר החיילות שנשלחות למשימות האלה, מוצאות את עצמן במצבים ומוטלות עליהן משימות, שבוודאי אף אחד כאן לא חושב שאפשר להסכים לכך שכך הדברים יהיו.

יריב לוין: וכאשר בא חבר הכנסת שלמה קרעי לוועדה, ומציע ליושב-ראש הועדה הצעה: בוא נעביר את החוק, בוא נוריד את כל המחלוקות בינינו, אבל בוא נכניס מנגנון בחוק שיאפשר לאותם חיילים ולאותן חיילות, בדיוק כמו לכל חייל אחר שמשרת שירות רגיל בצבא, שתהיה לו אפשרות להגיש קבילות וליהנות מאותם - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת לוין, עוד חצי דקה, ברשותך.

יריב לוין: אני חושב שאני משתדל לדבר לעניין, אני לא מחפש למשוך זמן.

יריב לוין: אני חושב שכאשר באה הצעה כזאת, שהתכלית שלה היא רק אחת:

יריב לוין: שאם לחיילת קורה אירוע כזה, תהיה לה אפשרות להגיש קבילה כמו כל חייל אחר.

יריב לוין: אם היא מרגישה ששולחים אותה למשימה שהיא לא צריכה להישלח אליה, יהיה לה כלי שנתון לכל חייל אחר.

יריב לוין: אז גם אנחנו מעבירים אותה לשירות הזה, וגם אנחנו שוללים ממנה את מה שמגיע בדין לכל חייל אחר.

יריב לוין: ובמקום להסכים על העניין הזה, אז אומרים: נבדוק את העניין, ובעוד שלושה חודשים תהיה – אני חושב שבדיוק לצורך הזה קיים הכלי הזה, כדי שאולי שיקול הדעת שלך, ואתה תצליח לקיים הידברות עם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ולהצליח במקום שאנחנו לא הצלחנו בו.

יריב לוין: אני גם רוצה לומר לחברתי חברת הכנסת מיכל רוזין, שאני הייתי מצפה גם ממך לעמוד על הדבר הזה.

יריב לוין: אני חושב שזה לא עניין פוליטי.

יריב לוין: אני חושב שאת צריכה להיות מודאגת לא פחות מאיתנו.

יריב לוין: מתברר שיש בעיה, והדרך הנכונה להתמודד איתה היא לפחות לתת לחיילים נתיב פשוט וברור אם הם צריכים להתלונן בפני מישהו, אחרת מה אמורות לעשות חיילות כאלה אם יקרה להן דבר כזה פעם נוספת?

יריב לוין: ולכן אני מבקש ממך, אדוני, לא להתייחס לדיון הזה כאיזה דיון טכני, אלא לצלול לעומק המחלוקת שבגינה הגענו אליך לכאן.

מיכל רוזין: חבל שלא היית איתנו בדיון.

ניר אורבך: חבר הכנסת לוין, אני מבקש לסיים.

יריב לוין: ואני מאוד מקווה, שאולי הצלחתי לשכנע במשהו את חברת הכנסת רוזין, שביחד עם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שהוא לא אדם, לפחות מההיכרות שלי, שלא מוכן לשמוע ולא מוכן לבחון דברים פעם נוספת – קח אותו לחדר, תנסו להגיע להבנה, ובאמת הוועדה הזאת תשפיע את ההשפעה שהיא צריכה להשפיע.

רם בן ברק: הגענו להרבה מאוד הבנות.

רם בן ברק: היו לנו דיונים לא פשוטים של כמה שעות טובות מאוד.

רם בן ברק: ירדנו משלוש שנים שביקשו מאיתנו לשנה אחת, הגענו למתווה של שלבים בתוך השנה הזאת.

רם בן ברק: לבוא עכשיו כתגבורת לשלמה, בשביל שתעזור לו להחזיק אותנו כאן שעות, ולדבר בקול סמכותי - - - זה עדיין לא אומר שאתה צודק.

שלמה קרעי: רם, אבל כולנו הסכמנו על זה, חוץ מחבר הכנסת גינזבורג.

שלמה קרעי: היחיד שלא הסכים זה גינזבורג.

איתן גינזבורג: תשאלו את שר הבט"פ מה הוא חושב על הצעת חוק של - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, תודה.

ניר אורבך: חבר הכנסת שיין.

יריב לוין: חבר הכנסת בן ברק - - -

יוסף טייב: סליחה, קיבלתי את רשות הדיבור.

יריב לוין: רק לדייק את - - -

יוסף טייב: קיבלתי את רשות הדיבור.

יריב לוין: אבל אמרתי משהו - - -

יוסף טייב: אבל אני קיבלתי את רשות הדיבור.

יוסף טייב: לא הפרעתי לך.

ניר אורבך: חבר הכנסת יריב לוין, אני אתן לך אחר כך עוד.

ניר אורבך: בבקשה.

יוסף טייב: לא הפרעתי לך.

יוסף טייב: אנחנו יושבים פה ימים שלמים.

יריב לוין: בסדר.

יוסף טייב: תקשיב טוב, יריב לוין.

יוסף טייב: זה חשוב מאוד שתקשיב, אני יודע שאתה מנוסה, ואני צעיר יחסית אליך.

יוסף טייב: אבל גם אני מומחה בפרוצדורות, ומכבד אותן מאוד, שנים לומד אותן, ואני פרופסור לפרוצדורות.

יוסף טייב: זה מה שאני עושה.

יריב לוין: אני לא מומחה, אז אתה ביתרון גדול עליי.

יוסף טייב: אז אני אומר לך, בכל מיני פרלמנטים בעולם.

אורית סטרוק: פרופסור לפרוצדורות?

יוסף טייב: בדיוק.

יוסף טייב: למדע המדינה, ועוסק בנושאים של פרוצדורות.

יוסף טייב: שמעת אותי נכון.

יוסף טייב: ולכן אני אומר ביושר רב: אנחנו ישבנו פה ימים שלמים, אני גם הגשתי הצעת חוק לשינוי המצב, ביושרה גדולה של יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, בהשתתפות כל החברים.

יוסף טייב: ויש פה מעשה שהוא מעשה לדעתי נקלה.

יוסף טייב: למה הוא נקלה?

יוסף טייב: כי אם באמת, כמו שרובנו דנו בזה, חשובים לכם החיילים והחיילות, אי-אפשר להתעלם מהתהליך המדהים שנעשה פה ברצון לשנות.

יוסף טייב: כולנו פה באנו בשביל לשנות, בניגוד להמלצותיהם של השרים הבכירים של הקואליציה, ואמרנו: חברים, תעצרו, שנים נעשו פה – סליחה, בבקשה, גברתי, דיברת מספיק.

שלמה קרעי: יצאו הבטחות על הקרח - - -

יוסף טייב: לא הפרעתי לך.

יוסף טייב: לא הפרעתי לך.

יוסף טייב: אתה חוצפן, לא הפרעתי לך.

שלמה קרעי: אתה מסכים שההסתייגות הזאת צריכה להיכנס לחוק.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אתה מסכים, פרופסור לפרוצדורה, שההסתייגות הזאת צריכה להיכנס לחוק.

ניר אורבך: שלמה, שלמה, אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

ניר אורבך: אף פעם לא עשיתי את זה פה.

ניר אורבך: די.

יוסף טייב: אתה מפריע תמיד, ואתה לא מאפשר לאף אחד לדבר.

יוסף טייב: חשבתי, היה לי לרגע, לרגע קל, אמרתי: וואלה, אולי באמת יש איזה משהו שמפריע לו ולחברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: יוסי, אתה מדבר כאילו אין פרוטוקול.

יוסף טייב: בסוף – יש פרוטוקול.

יוסף טייב: את מפריעה עוד פעם.

אורית סטרוק: ורשום בפרוטוקול שכולנו החלטנו - - -

יוסף טייב: תראה, זה לא יכול להיות - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת שיין, הכול טוב - - -

שלמה קרעי: לא רק פרוטוקול.

שלמה קרעי: לפני כמה דקות הוא אמר לי: לך תלחץ על רם בן ברק שיכניס את ההסתייגות הזאת.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, די.

שלמה קרעי: זה מה שאמר לי חבר הכנסת שיין: לך שב על רם בן ברק, תכניס את ההסתייגות הזו.

שלמה קרעי: עכשיו אתה בא ומטיף לנו?

שלמה קרעי: תתבייש לך.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

שלמה קרעי: תקרא לסדר.

שלמה קרעי: מה, אתה מפחיד אותי?

יוסף טייב: תראה, אני אומר לך עוד פעם: יש כאן ניסיון נואל.

יוסף טייב: למה הוא נואל?

יוסף טייב: כי אנחנו באים לעשות עבודה, עבודה פרלמנטרית חשובה של חברי כנסת בתוך קואליציה.

יוסף טייב: וכל הזדמנות שנייה זה רק למעשה לקעקע את עצם הניסיון לסייע – ולא לסייע, לקעקע כאילו את הממשלה על מנת כאילו לסייע.

יוסף טייב: ולכן חייבים לשים לזה קץ.

אורית סטרוק: - - - דנים, מחליטים, הכול רשום, הכול מצולם, ואחר זה הוא אומר: זה לא היה.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק.

יוסף טייב: רוצים לגנות את גנץ ורוצים לגנות את עמר בר לב – כבר שמענו את זה אד נאוסאם, כמו שאמרים.

יוסף טייב: לכן הגיע הזמן כרגע לקבל החלטות.

יוסף טייב: ההחלטות האלה הן החלטות חשובות למען החיילים והחיילות.

שלמה קרעי: זה להפקיר את החיילים והחיילות, לא למען.

יוסף טייב: ביקשו לחדש ב-31 בדצמבר.

אורית סטרוק: בוא לא נגזים – למען החיילים והחיילות?

יוסף טייב: אמרנו שאנחנו מקצרים את הזמן על מנת שיעשו שינויים.

יוסף טייב: ושר הביטחון הקים ועדה.

יוסף טייב: הוועדה הזו תחזור אלינו.

יוסף טייב: אני עצמי הגשתי חקיקה שעולה בוועדת השרים ביום ראשון הבא.

יוסף טייב: כולנו עובדים לשם הדבר הזה.

יוסף טייב: חברתי חברת הכנסת רוזין ואני וכל מי שיושב כאן

יוסף טייב: באמת בא במטרה: בוא נעשה את השינוי הזה, כי לאור מה שנחשפנו אליו הגיע הזמן לעשות את השינוי.

שלמה קרעי: מה ההבדל בין יום ראשון הבא להיום?

שלמה קרעי: למה יום ראשון הבא הצעת החוק שלך תהיה רלוונטית והיום זה בא לטרלל ולהפריע?

שלמה קרעי: מה ההבדל בין יום ראשון הבא להיום?

יוסף טייב: ונקי כפיים כמו רם בן ברק, שבא במטרה - - - אני רוצה להחמיא לו.

שלמה קרעי: כדי לקחת קרדיט?

יוסף טייב: ולכן אני אומר:

יוסף טייב: הגיע הזמן לקבל את ההחלטה ולזוז קדימה.

יוסף טייב: זה הכול.

ניר אורבך: חבר הכנסת שיין, תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אורבך, מאחר שגם חבר הכנסת בן ברק וגם חבר הכנסת שיין התייחסו לדברים שלי, אני רוצה להבהיר רק משפט אחד: אני מעריך מאוד את העבודה שנעשתה.

יריב לוין: להפך, נדמה לי שאמרתי, חבר הכנסת בן ברק, שאתה מגלה פתיחות ולא באת בגישה של לעשות את התהליך הטכני.

יריב לוין: אני חושב אבל שלמרות העובדה שאני מקבל את זה, עשיתם עבודה ואני מכבד אותה ומעריך אותה, ואני הגעתי מבחוץ וראיתי את הדבר.

יריב לוין: והינה אני אומר לכם באופן ענייני, לא באופן מתריס ולא כדי למשוך זמן ולא משום סיבה אחרת:

יריב לוין: אני חושב שבאופן ענייני ההצעה הזאת שהציע חבר הכנסת קרעי היא הצעה טובה, היא הצעה נכונה, היא יכולה לשפר את העבודה הטובה שעשיתם ולהביא אותנו למקום שהוא יותר טוב.

יריב לוין: ואין בזה פסול שבא מישהו ומנסה לשכנע אתכם, שנכון לעשות איזשהו תיקון, שאגב אם ייעשה גם יביא לכך שהחוק הזה יעבור בהסכמה ובאווירה טובה, וכנראה שגם התוצאה הסופית, אם היא תהיה בהסכמה רחבה, תהיה נכונה וטובה יותר.

יריב לוין: זה הכול.

יריב לוין: אני חושב שזה לגיטימי, זה תפקידנו, להעיר אם אנחנו רואים, גם אם הגענו בשלב יותר מאוחר, שמשהו טעון תיקון.

רם בן ברק: חבר הכנסת לוין, אני יכול להבטיח לך שבעוד שלוש חודשים, כשהוועדה תגמור את עבודתה, הנושאים האלה יהיו בפנים וייכנסו לתוך - - -

יוסף טייב: בדיוק.

שלמה קרעי: הבטחות על הקרח.

רם בן ברק: הבטחות לא על הקרח.

שלמה קרעי: על הקרח.

רם בן ברק: בסדר, נחיה ונראה.

שלמה קרעי: אתה רוצה לחסוך 20 שעות פיליבסטר במליאה?

שלמה קרעי: תקבל תיקון שכולנו מסכימים עליו.

אורית סטרוק: ברגע שקטי פרי תגיד לך שהיא לא יכולה, אז זה לא יהיה בפנים.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, חברת הכנסת סטרוק, תודה.

ניר אורבך: חברת הכנסת רוזין, ואחר כך, לפני שנעלה להצבעה, אני רוצה לשמוע את מירי.

מיכל רוזין: אני מאוד מתרגשת שחבר הכנסת לוין הגיע לתת תמיכה בשעה 22:30 בלילה, אחרי היומיים שאנחנו יושבים פה ואחרי שבועות שאנחנו עוסקים בסוגיה הזאת.

מיכל רוזין: אני כן רוצה להגיד, מכיוון שאני כיהנתי תחת ממשלתך ואתה היית יושב-ראש ועדת שרים לחקיקה: אתה דחית את הצעת החוק שלי לבטל את הוראת השעה הזאת, וגם היית נגד לקצר.

יריב לוין: אני לא חושב - - -

מיכל רוזין: אז אנחנו הצלחנו עכשיו, באמת במהלך לא פשוט מול ממשלה, ואתה יודע היטב מה זה אומר, מול שר ביטחון ושר לביטחון פנים, ועשינו פה שותפות, וניסינו לעשות שותפות - - -

אורית סטרוק: שר ביטחון?

שלמה קרעי: רגע, שר לביטחון פנים?

שלמה קרעי: אבל ניר אומר שזה לא קשור אליו בכלל.

מיכל רוזין: אתם מוכנים לא להפריע לי?

מיכל רוזין: סליחה, אל תפריעו לי בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

שלמה קרעי: ניר, שמעת?

שלמה קרעי: זה נקרא משיח לפי תומו.

מיכל רוזין: תודה, אל תפריע לי.

אורית סטרוק: הוא לוחץ עליכם - - - עמר בר לב - - -

מיכל רוזין: מותר לשרים ללחוץ להעביר את החוק, כפי שעבר בממשלה.

מיכל רוזין: זו זכותם, זה לא דבר אסור.

אורית סטרוק: - - -

ניר אורבך: אני שומע הכול, ואני רוצה בבקשה שתיתני לה לסיים את הדברים.

ניר אורבך: תודה.

אורית סטרוק: בבקשה.

אורית סטרוק: היא עוזרת לי - - - עמר בר לב, למרות שגם בני גנץ - - -

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, את מפריעה לה לדבר.

מיכל רוזין: לא, אם לא תקרא לה היא לא תהיה בשקט, זה הכול.

מיכל רוזין: ככל שאתה נותן להם כך הם לוקחים יותר.

ניר אורבך: מיכל, תודה.

ניר אורבך: תמשיכי בבקשה.

אורית סטרוק: חבר הכנסת לוין, מכיוון שלא היית בדיון אתמול אני רוצה לספר לך, וחברי הכנסת שיושבים פה היו שם, היו שתי האופציות על השולחן: או שאנחנו הולכים על מתווה להכניס תיקונים בחוק, שלא היה זמן מהרגע לרגע – סוף שנה, צריך להתכונן לכמה חיילים יהיו, מצבת כוח אדם וכד' – מה שייקח עכשיו שבועות, כי לא מכניסים ככה, אלא יושבים באמת ושומעים.

אורית סטרוק: וחשוב לנו לשמוע מהצבא, מהשב"ס ומהמשטרה מי אחראי על החיילים, מה קורה לחיילים ולחיילות ולכל המנגנונים של הגנה וכד'.

אורית סטרוק: אנחנו רוצים לקיים את הדיונים האלה לעומק.

אורית סטרוק: ולכן היו שתי אופציות: או שאנחנו הולכים על מתווה של שנה וחצי, ומכניסים איזשהו טלאי על טלאי, שחוץ מזה לא יקרה כלום בשנה וחצי; או שאנחנו הולכים על הארכה של שנה בלבד, שאכן הממשלה רצתה שלוש שנים, וזה מהלך מאוד מאוד חריג פה, אבל בשנה הזאת נקבע מתווה מסודר, שבו ממש נקבע אחרי שלושה חודשים, אחרי שישה חודשים, אחרי שמונה חודשים מה יקרה.

אורית סטרוק: להגיד שזה על הקרח, כשאנחנו מלחיצים את הממשלה, שהיא צריכה עוד שנה לבוא עם תשובות אחרת לא נאריך להם שוב?

יוסף טייב: עוד שלושה חודשים היא צריכה.

מיכל רוזין: כן, אבל לא משנה, אחרי שנה, הם אומרים: נגיד לא ייעשה כלום – מקבלת את זה.

יריב לוין: אבל למה לא לקבוע בינתיים - - -

מיכל רוזין: כי אי-אפשר.

מיכל רוזין: שוב, אלה שתי האופציות שהיו על השולחן.

יריב לוין: - - - זה נשמע הגיוני.

מיכל רוזין: הכול נשמע הגיוני, רק אתה לא עושה טלאי על טלאי על טלאי.

מיכל רוזין: אתה מקיים, מה שלא קרה פה, לפחות מאז שאני נכנסתי לכנסת ב-2013 ודרשתי את הדיון הזה, אפילו לא דיון אחד בחוץ וביטחון, לא במליאה ולא בוועדות משנה על הנושא הזה.

שלמה קרעי: כנראה שלא דרשת מספיק.

מיכל רוזין: תודה, שלמה.

מיכל רוזין: בינתיים מי שעושה שינוי פה זו אני.

מיכל רוזין: בינתיים אני עושה את השינוי, לא אתה עושה את השינוי.

יריב לוין: אנחנו לא עוסקים עכשיו בשיעור היסטוריה.

מיכל רוזין: אז עם כל הכבוד, אלה הדברים שהיו על השולחן, ואנחנו סיכמנו להאריך בשנה ולעשות תוכנית ראויה.

מיכל רוזין: ובשנה הזאת אנחנו נעשה את התוכנית הראויה ביותר.

יריב לוין: בינתיים תני שיהיה מסלול תלונות, מה הבעיה?

יריב לוין: לא מבין.

מיכל רוזין: ונעשה סוף סוף שינוי בעניין הזה.

מיכל רוזין: זה ההבדל, חבר הכנסת יריב לוין.

מיכל רוזין: בפעם הבאה שאתה תהיה בשלטון מציעה לך להקשיב להצעות החוק שלי, ולא לבוא אחרי ולהגיד: למה לא - - -

שלמה קרעי: אז בשביל זה את מפקירה עכשיו את החיילות?

שלמה קרעי: כנקמה ביריב לוין?

מיכל רוזין: תפסיק להגיד דברים דמגוגיים, פופוליסטיים, חצופים ושקרנים ומטעים את הציבור.

שלמה קרעי: זה בדיוק מה שאת עושה.

שלמה קרעי: את לא מוכנה להכניס אפילו מנגנון של תלונות לקצין.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

ניר אורבך: תודה.

אורית סטרוק: תפתח את הפרוטוקול, היה דיון של שעה על הסוהרות.

אורית סטרוק: שעה.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, הבנו, תודה.

שלמה קרעי: שעתיים.

אורית סטרוק: לא, רק על הסוהרות, היה במצטבר.

מיכל רוזין: פתאום התעוררת - - - אז התעוררת.

מיכל רוזין: בלי זה הכול היה בסדר, נכון?

מיכל רוזין: לא ידעת מה קורה, לא היו כתבות בעיתונים.

מיכל רוזין: את צבועה.

מיכל רוזין: פשוט צבועה.

ניר אורבך: מיכל, מיכל.

מיכל רוזין: - - -

שלמה קרעי: את עכשיו נוקמת כי לא טיפלו בבקשותייך האחרונות?

אורית סטרוק: - - - ותחזרי בך.

אורית סטרוק: לא הייתי בכנסת לפני כן, וברגע שהגעתי לכנסת - - -

יריב לוין: כשהצענו להקים ועדת חקירה פרלמנטרית הצבעת נגד.

מיכל רוזין: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת שיין, אתה מוכן לשבת ביניהן?

שלמה קרעי: והדברים האלה לא היו ידועים.

אורית סטרוק: לא היית.

אורית סטרוק: תבדקי מתי נחשפה פרשת הסוהרות, לא היית.

ניר אורבך: אורית.

מיכל רוזין: ולפני זה לא היו פרשות הסוהרות?

שלמה קרעי: לא היו פרשות.

שלמה קרעי: איזה פרשות?

מיכל רוזין: לא היו?

שלמה קרעי: לא.

מיכל רוזין: אז את לא יודעת, אז תקראי עיתונים.

יריב לוין: אז למה הצבעת נגד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית?

ניר אורבך: מיכל, מיכל.

מיכל רוזין: די כבר.

ניר אורבך: לא, תשבי פה בבקשה.

יוסף טייב: הרי דוח - - -

ניר אורבך: מיכל, אבל מספיק.

ניר אורבך: עכשיו את מחזיקה אותנו פה.

יוסף טייב: חברים, אתם דחיתם את דוח ועדת ארדן.

רם בן ברק: די, חברים.

שלמה קרעי: את הצבעת נגד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תאמין לי - - -

מיכל רוזין: כן, כן, פקה, פקה, פקה, פקה.

שלמה קרעי: אני אומר רק עובדות.

שלמה קרעי: כשאין לך תשובות ענייניות, את מתחילה - - -

מיכל רוזין: תקשיב לי, אם אני הייתי יושב-ראש הוועדה עכשיו, שניכם הייתם עפים מפה.

שלמה קרעי: תודה לאל שאת לא יושבת-ראש הוועדה.

מיכל רוזין: בדיוק מה שהיה עושה לכם אמסלם וביטן וקיש ויריב לוין.

ניר אורבך: מה נהיה?

מיכל רוזין: די, אי-אפשר ככה, באמת, התחרפנתם.

יריב לוין: זה דבר נורא, אנשים אומרים את דעתם.

מיכל רוזין: תן לי, אני אחליף, תראה איך זה מתנהל - - -

יריב לוין: דבר איום ונורא, אנשים אומרים את דעתם - - -

שלמה קרעי: הצנזורה זה הכלי החזק שלכם.

יריב לוין: האמת היא כל כך קשה.

ניר אורבך: די, די, מספיק.

אורית סטרוק: אני לא מוכנה למה שקרה פה.

אורית סטרוק: אני לא מוכנה.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, בסדר.

מיכל רוזין: תגישי תלונה לוועדת האתיקה.

אורית סטרוק: אני לא מוכנה שאת תקראי לי צבועה.

אורית סטרוק: ואת תחזרי בך.

מיכל רוזין: את צבועה.

מיכל רוזין: אני לא אחזור בי.

אורית סטרוק: אני לא הייתי בכנסת.

אורית סטרוק: את לא יכולה להגיד שלא טיפלתי בזה, כי לא הייתי בכנסת ב-2017 ולא ב-2018 ולא ב-2019, ואת תחזרי בך.

מיכל רוזין: לא אחזור בי.

אורית סטרוק: אז זה לא בסדר.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: מירי.

מיכל רוזין: כל ההצגות האלה - - -

ניר אורבך: נו, מיכל, מספיק, די.

שלמה קרעי: לא, באמת, את צבועה מתחסדת שאין דברים כאלה.

ניר אורבך: די.

ניר אורבך: תן לזה להירגע.

ניר אורבך: ברצינות עכשיו, שלמה.

שלמה קרעי: מה, כולנו בשירות הרגיעון של מיכל רוזין?

שלמה קרעי: די עם ההתחסדות - - -

רם בן ברק: הייתי אומר: אני אחזור למוסד, אבל גם שם זה כנראה לא משהו.

ניר אורבך: מירי, בבקשה.

מירי פרנקל שור: על שולחן הכנסת הונחו שתי הצעות חוק.

מירי פרנקל שור: הצעת החוק הראשונה: הצבת חיילים בשירות בתי הסוהר לטיפול באסירים ביטחוניים.

מירי פרנקל שור: הצעת החוק השנייה: הצבת חיילים במשטרה ביחידות במשטרת ישראל שעיקר פעילותן ותכליתן הוא ביטחון המדינה ותושביה.

מירי פרנקל שור: הצעות החוק ביקשו להאריך הוראות שעה, והממשלה ביקשה להאריך את הוראות השעה לשלוש שנים.

מירי פרנקל שור: כפי שאתם יודעים, גם שתי ההצעות מוזגו להצעת חוק אחת בוועדת הכנסת.

מירי פרנקל שור: לאחר דיונים ארוכים שהתקיימו בוועדה, החליטה ועדת החוץ והביטחון לשנות את המוצע בהצעות החוק, ובמקום שלוש שנים החליטה הוועדה לאשרן לשנה אחת בלבד.

מירי פרנקל שור: אין ספק שהתיקון הזה הוא בסמכותה, במהותה, והוא אינהרנטי לעבודתה של ועדה בכנסת, אולם כשהכניסה הוועדה תיקון, לפי הוראות סעיף 85 לתקנון הכנסת, נטענה טענה של נושא חדש.

מירי פרנקל שור: לעמדתי, וכפי שהבעתי אותה בוועדה, לא מדובר בנושא חדש.

מירי פרנקל שור: זה הנושא של הצעת החוק.

מירי פרנקל שור: אבל כאשר נטענה טענה של נושא חדש, ביקשנו לעשות הפסקה בדיונים ולהביא את הנושא להכרעה בוועדת הכנסת.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: אנחנו כרגע נעבור להצבעה לגבי הנושא החדש.

ניר אורבך: מי בעד הגדרת הדבר הזה כנושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

שלמה קרעי: בעד.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: מי נמנע?

ניר אורבך: בעד – 4

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: ברוב של ארבע נגד אחד.

רם בן ברק: זה לא נגד אחד, אין לו זכות הצבעה.

קריאה: זה ארבע נגד אפס.

ניר אורבך: ארבע נגד אפס.

רם בן ברק: שיתכבדו וילכו לוועדות, אז יוכלו להצביע גם.

שלמה קרעי: תתכבדו ותשמרו על הדמוקרטיה, ואל תחשבו שהתקנון יכול לגבור על הדמוקרטיה במדינת ישראל.

ניר אורבך: ברוב של ארבע נגד אפס – לא אתה אפס, אפס מצביעים – הוחלט לא להגדיר את הדבר הזה כנושא חדש.

שלמה קרעי: על איזה מהנושאים החדשים הצבעת, אדוני?

ניר אורבך: אני נועל את הישיבה.

ניר אורבך: תודה רבה.

שלמה קרעי: היו כאן שתי טענות נושא חדש, ארבל.

ארבל אסטרחן: זה אותו דבר, זה שתי הוראות השעה.

ארבל אסטרחן: אתם רוצים להצביע על זה בנפרד?

שלמה קרעי: היו שתי טענות נושא חדש.

ארבל אסטרחן: אז תבהיר.

ניר אורבך: אני אבהיר.

ניר אורבך: אני אשתף פעולה עם הטרלול עד הסוף.

שלמה קרעי: אם אתה רוצה לשתף פעולה עד הסוף, אז תן לנמק מחדש את הנושא השני.

ניר אורבך: שלמה, אני משתף פעולה עם הטרלול עד הסוף.

ניר אורבך: רם, תשבו בבקשה דקה ונסיים את האירוע.

ארבל אסטרחן: רגע, מה שנומק עד עכשיו זה שירות בתי הסוהר.

ארבל אסטרחן: על זה דובר.

שלמה קרעי: אז יש לנו נימוקים גם לנושא חדש השני, אדוני.

ניר אורבך: הצלחתם לנמק יותר משני הנושאים האלו בנימוקים שלכם.

אורית סטרוק: מה זאת אומרת הצלחנו?

ניר אורבך: מה עכשיו?

ארבל אסטרחן: יש על המשטרה ועל שירות בתי הסוהר.

ארבל אסטרחן: איזה מהם נומק עד עכשיו?

ניר אורבך: להבנתי, זה על שניהם, ונימקו את זה על שניהם עכשיו, והצבענו על שניהם.

ניר אורבך: הצבענו נושא חדש על המיזוג בהצבעה אחת.

שלמה קרעי: בוועדה נטענו פעמיים טענות.

שלמה קרעי: זו לא הייתה טענה אחת, היו שתי טענות.

ארבל אסטרחן: הטענה היא אל קיצור התקופה.

ניר אורבך: הפנייה שהגיעה אליי: טענת נושא חדש ביחס לסעיפים 1 ו-2 להצעת החוק הממוזגת, ולכן הצבענו על שתיהן.

שלמה קרעי: מי נתן לכם סמכות לאחד את שתי הטענות?

ארבל אסטרחן: אתם דיברתם על - - -

שלמה קרעי: לא, אנחנו בוועדה הגשנו חמש דקות אחר כך טענה נוספת.

שלמה קרעי: נכון, מירי?

ניר אורבך: ארבל, הצבענו על שתיהן לפי איך שזה הגיע אליי.

ניר אורבך: 1 ו-2 בהצעת החוק הממוזגת.

מירי פרנקל שור: - - -

שלמה קרעי: ארבל, בוועדה אנחנו הגשנו טענת נושא חדש על הסעיף הראשון - - -

ארבל אסטרחן: אבל זו אותה טענה.

ניר אורבך: אותה טענה.

ניר אורבך: זה על הצעת החוק הממוזגת.

שלמה קרעי: מה זה אותה טענה?

שלמה קרעי: אבל זה סעיף אחר בחוק.

ניר אורבך: ארבל, סליחה.

ניר אורבך: אם יש בעיה אחרי זה, שיפנו בצינורות המקובלים.

ניר אורבך: אנחנו הצבענו עכשיו על הצעה אחת שנוגעת בשניהם.

ניר אורבך: הנושא החדש נגע להצעת החוק הממוזגת לפי איך שהם פנו, ולכן הצבענו רק בהצבעה אחת על שני הסעיפים.

ניר אורבך: תודה רבה, נעלתי את הישיבה.