ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 56, 2021-11-21 09:30

שרן השכל: ההידבקות בשפעת העופות, זה דרך הצואה?

רם כץ: זה יכול להיות בכל ההפרשות של הגוף.

רם כץ: אני מדבר כרגע על שפעת העופות, אבל יש לנו גם סלמונלה.

שרן השכל: יודעים איך זה הגיע, מה המקור?

רם כץ: שפעת העופות אין לנו באופן קבוע, שפעת העופות מגיעה אלינו מעופות נודדים.

רם כץ: יש עכשיו באירופה הרבה שפעת, הם מגיעים אלינו, בסתיו זה מגיע מאירופה ובאביב זה יכול להגיע מהדרום, אבל זה מגיע וזה מדביק גם לולים שהם בבטיחות ביולוגית גבוהה, כל ההבדל הוא מה יקרה אחר כך.

רם כץ: עד היום כשזה בלולים עם בטיחות ביולוגית גבוהה אנחנו מצליחים למנוע את המעבר לעוד לולים.

רם כץ: במקרה כמו מה שהדאיג החל מ-2006, ובגלל זה עשו את הרפורמה, כשהגיעה השפעת ב-2006, ואז ב-2007 הייתה החלטת ממשלה על שדרוג שלוחת ההטלה, זה היה בדיוק בגלל זה, כשהבינו שאם זה יקרה במקום כזה זה יכול בקלות לצאת משליטה, לעבור בתוך היישוב, בכל היישוב, לעבור בין יישובים, כי יש פה קשר תפעולי, מה שהסברתי.

רם כץ: כשאתם נסעתם פה אתם נסעתם על זבל של עופות, משאית שבאה להכניס תערובת, המשאית שבאה לאסוף ביצים, זו משאית שעוברת ליישוב אחר.

רם כץ: עד שאנחנו נדע שפה יש בעיה יכול להיות שכבר העברנו את זה ליישובים נוספים.

רם כץ: יש גם יישובים שבהם בן אדם עובד בכמה לולים, אוסף ביצים בכמה לולים, אוסף ביצים בלולים בכמה יישובים, הכול קיים.

רם כץ: ואז כבר מ-2006, כשזה התחיל, זה היה החשש ולכן עשו את התכנית ההיא שנקראה הרפורמה בשלוחת ההטלה, שחיברו אותה גם עם הנושא של הרווחה.

שרן השכל: שמה היא השיתה על החקלאים?

רם כץ: היא אמרה לכל יישוב שיאותרו מתחמים מחוץ ליישוב, נעביר את הלולים, נבנה כבר לולים מודרניים.

קריאה: כמו שעשו בדלתון, לא?

רם כץ: כן.

רם כץ: וגם אז הכניסו את הנושא של הרווחה, מה שהיה נכון לאז, לא ללא כלובים, אבל לא כלובים כאלה.

רם כץ: אתם תראו שיש הבדל גדול בין כלובים כאלה לכלובים האלה.

שרן השכל: אוקיי, אנחנו יכולים להיכנס לראות?

שרן השכל: או בואו נתקרב ונראה מבחוץ.

קריאה: יחד עם זאת לגבי הנושא של הרווחה, לא ממש הוכנס הנושא של הרווחה כאמור.

שרן השכל: לא, הם התחילו.

קריאה: לא, כל הנושא של הרווחה לא נכנס לקטע של הרפורמה כי במהלך הרפורמה הוא השאיר את הכלובים של המטילות בגודל של 550 מטר רבוע.

קריאה: מה שמשרד החקלאות רצה בזמנו זה בדיוק זה, לקבע איזה שהוא סטנדרט שלא היה נכון אפילו בתוך הדירקטיבה האירופאית וזה הגיע לבג"צ שבו נשמע גם מהמשרד להגנת הסביבה והוחלט להגביל את זה ל-750.

רם כץ: למרות כל מה שהיא אמרה, בכל המתחמים שאישר משרד החקלאות כתוב, אחד התנאים, זה 750 למטילות.

קריאה: לא, הוא הביע את הנקודה החשובה, מה שהיה נכון לאז.

רם כץ: אוקיי, בסדר, אין ויכוח על זה.

חן הניג: אבל עכשיו זה לגמרי אחרת.

שרן השכל: אנחנו מסתכלים קדימה לקראת התקנות החדשות שהם באים להתקין, צריך לברך ולראות איך אנחנו בעצם - - -

חן הניג: נכון.

חן הניג: התקנות החדשות הולכות לכיוון ללא כלובים.

חן הניג: אנחנו דנים, הדבר היחידי, הן בהוראות המעבר, איך נעבור, איך נעשה את זה חכם כדי שלא תהיה בעיה של - - -

שרן השכל: פגיעה בחקלאים.

חן הניג: לא, אנחנו חושבים דווקא איך אנחנו עושים את זה שלא תהיה מה שנקרא שואת מטילות, שלא בבת אחת סוגרים את כל הלולים וצריך להמית את המטילות, אלא לעשות את זה בצורה חכמה.

חן הניג: צריך לעשות תהליך כי מי שכבר אכלס, שלא נצטרך להמית לו בבת אחת, אבל דווקא זה המחשבה שלנו ברווחת בעלי החיים, היא דווקא על המטילה ולא, עם כל הכבוד – את זה מייצגים אנשים אחרים, של כלכלה, זה תפקידם לייצג, אני מייצגת את המטילה בסופו של יום.

חן הניג: אבל את יכולה פה לראות, אני לא צריכה להסביר יותר מדי, תסתכלי את המטילה, את השלישייה הזאת בתוך כלוב, ברור שהיא לא פורשת כנפיים, תראי את הצואה, תראי איך הן נראות.

חן הניג: לא צריך להגיד כלום, תסתכלי על המטילה בעצמה איך היא נראית.

קריאה: את יכולה להסתכל על הרגליים שלהם.

קריאה: את הקושי בלעמוד על מצע כזה שהוא רשת.

קריאה: (בסיור בכפר שמאי)

עלי סלאלחה: אני יודע שמנסים להביא ביצים מהגדה בדרך לא דרך.

קריאה: אז שוב, גם הם יצטרכו להתיישר.

עלי סלאלחה: והם מנסים למנוע את זה בכל דרך, היות שאומרים שהביצים שם נגועות בכל מיני מחלות ודברים כאלה, אני לא יודע כמה זה נכון.

קריאה: פה יש בישראל המון סלמונלה.

קריאה: כל הזמן מדברים על זה, המון המון סלמונלה.

קריאה: אני לא יודעת להגיד לך אם שם זה יותר או פחות.

עלי סלאלחה: לא, גם את המצב הזה של הכליאה של העופות, האם זה אותו דבר?

עלי סלאלחה: צריכים לבדוק את זה.

קריאה: קשה לי להניח שלא.

קריאה: אני מניחה, אני לא יודעת, אבל אני יודעת שברגע שאנחנו נעלה את הסטנדרט פה והסטנדרט פה יהיה ברור ואחיד ויהיו תקנות ברורות, יש להם אינטרס לייצא אלינו, כדי לעמוד בסטנדרט הם יבינו שהם צריכים גם לעמוד בזה ואז זה לא יהיה שחור, כמו שאתה אומר.

תושב: בושה וחרפה, אני מבקש שתעופו מהמקום או שאני מביא לכם משטרה.

תושב: מהר לעוף.

תושב: לעוף מפה, אני מבקש, אף אחד לא יבוא בלי אישור של המזכירות או ראש המועצה.

תושב: אני מבקש שתעופו הביתה, בבקשה.

תושב: אתם לא תבואו בלי לתאם.

תושב: תתבייש לך אתה, כץ, אתה צריך לתאם עם ראש המועצה ועם ראש הוועד, תתבייש לך.

שרן השכל: אנחנו ביקשנו - - -

תושב: לא ביקשתם אישור מאף אחד.

תושב: מאף אחד.

תושב: אני מבקש שתלכו הביתה.

תושב: זהו.

תושב: תביאו אישור תעשו מה שאתם רוצים.

שרן השכל: בואו נעבור ללול הבא.

תושב: אני מבקש לא לבוא ליפול על איזה מושב בלי לתאם.

תושב: אל תסתכל עליי בצורה כזאת.

תושב: אני צריך להתבייש מכם?

תושב: אתה צוחק, אתה מכיר את המנטליות שלנו.

תושב: אתה כחבר כנסת צוחק, אבל זה בושה בלי לתאם.

תושב: זה בושה בלי לתאם.

תושב: זה בושה.

שרן השכל: עלי, תתעלם, אנחנו כבר יוצאים.

תושב: עם כל הכבוד, אני אביא לך את ראש המועצה לפה.

תושב: זה לא מתואם.

קריאה: לא לצעוק.

תושב: אני לא צועק, זה מפריע, כי אתם רק רוצים להרוס אותנו, לא לסדר אותנו.

קריאה: הזמינו אותנו.

תושב: מי הזמין אותך?

תושב: הנה ראש הוועד שלי, אני דיברתי.

קריאה: אנחנו לא היינו מגיעים בלי הזמנה.

תושב: אבל לא הזמינו אותך, ראש הוועד שלי הזמין אותך?

תושב: לא.

קריאה: יכול להיות שלא, אבל בואו נתאם את זה.

תושב: אז תתאמו עם ראש הוועד, אין בעיה.

תושב: תתאמו, אין לי בעיה, עם ראש הוועד שלנו.

קריאה: אז תן לי את הטלפון.

תושב: אין בעיה.

תושב: תתאם, אין לנו בעיה, נכניס אתכם בכל הלולים.

תושב: (בהמשך הסיור)

מוטי אלקבץ: חברי ועדה, אתם נכנסים בפנים.

מוטי אלקבץ: יש כאן בטיחות ביולוגית, מבקשים לא להיכנס.

מוטי אלקבץ: הושקע כאן הון תועפות.

מוטי אלקבץ: חברי הוועדה יוכלו להיכנס, לצפות.

מוטי אלקבץ: אתם מכירים את הלולים, אנחנו לא חושבים אחרת לאן צריכים ללכת.

שרן השכל: אפשר לבקש שרק שניים מהנציגים ייכנסו איתנו?

מוטי אלקבץ: מי זה שני הנציגים?

עלי סלאלחה: יאללה, תאפשר.

מוטי אלקבץ: לא, לא, מה זה יאללה תאפשר?

מוטי אלקבץ: יש כאן מיליונים על מיליונים שהושקעו.

שרן השכל: אחד מ'תנו לחיות לחיות' ואחד מאנימלס.

מוטי אלקבץ: אף אחד לא נכנס ללולים.

מוטי אלקבץ: הם יסתכלו, מי שירצה להיכנס יקבל מיגון.

מוטי אלקבץ: חברי ועדה, בבקשה, בואו איתי.

שרן השכל: זה בסדר שנביא שניים?

מוטי אלקבץ: אנחנו לא אויבים, אנחנו שואפים לאותה מטרה, רק שיביאו כסף.

מוטי אלקבץ: ככה לא עושים, אנחנו לא גנבים בלילה, לא עושים, מתאמים.

עלי סלאלחה: הם תיאמו.

מוטי אלקבץ: לא, הם לא תיאמו.

מוטי אלקבץ: אני יודע, אני הייתי לאורך כל ה – ככה לא עושים.

מוטי אלקבץ: שרן, ברוכים הבאים.

מוטי אלקבץ: אני חייב לפתוח ולומר לכם שמה שנעשה בסיור בשפר זה לא הוגן, לא ככה עושים.

מוטי אלקבץ: ברגע שביקשתם אני תיאמתי, הייתה צריכה להיות שם, לקבל אתכם שם, לתת לכם סקירה.

שרן השכל: אני אסביר לך.

שרן השכל: אנחנו דנו בוועדה בעניין הכלובים.

שרן השכל: אותם נציגים גם מהלולים אמרו שאנחנו יכולים לבוא בכל יום לראות.

מוטי אלקבץ: תמיד, אבל מתאמים את זה עם בעלי הלולים.

שרן השכל: המטרה הייתה לבוא ולעשות סוג של ביקור פתע, כדי לראות מה המצב כשלא מתכוננים לקראת הוועדה, אתה מבין את זה.

מוטי אלקבץ: שרן, ד"ר רם כץ נמצא כאן.

מוטי אלקבץ: הרי גם אם היו יודעים לפני שבוע שאתם מגיעים והיו מקבלים אתכם אי אפשר לשנות את המבנה, אי אפשר לעשות שום דבר שכאילו ייפה את המצב.

מוטי אלקבץ: לא ידללו את מספר העופות ולא יהפכו את הכלובים ללא כלובים.

מוטי אלקבץ: הם יקבלו אתכם בדיוק כמו שהלולים, אבל דברים לא נעשים בגניבה.

מוטי אלקבץ: זה מעליב וזה לא כך צריך להיעשות.

מוטי אלקבץ: אנחנו לא אויבים, אתם יכולים לבוא בכל עת, לכל לול, לתאם.

שרן השכל: לא הייתה שום כוונה להעליב אתכם.

שרן השכל: המטרה, באמת, גם בוועדה ציינו שהביקור היה אמור להיות ביקור פתע, שאני לא אומר לכם מתי אני מגיעה ואנחנו נגיע - - -

תושב: אבל מותר לבוא לחצר פרטית ולהיכנס?

שרן השכל: זה בסדר.

תושב: מותר?

תושב: רק גנבים לדעתי עושים את זה.

שרן השכל: חצר פרטית לא, אבל כחברת כנסת עם חסינות אני יכולה להגיע גם לביקורי פתע לבתי כלא.

תושב: אבל זה לא בית כלא.

שרן השכל: אני מגיעה לביקורי פתע בהמון המון מקומות.

שרן השכל: אז זה חשוב לי, הכול בסדר.

תושב: אפשר להיכנס לבתים בלי לתאם?

תושב: קשה לי להאמין.

מוטי אלקבץ: שרן, אנחנו מכבדים.

מוטי אלקבץ: יותר מזה, הם נערכו שם, הוועד נערך שם לקבל אתכם עם כיבוד ולקחת אתכם לאן שתרצו בתוך שפר, אבל באופן שזה נעשה – אני לא ידעתי שאתם באים לשפר.

מוטי אלקבץ: ובאמת זה לא מעניין אותי, את יכולה לבוא ללול שלי בהפתעה עכשיו.

שרן השכל: אני אמרתי, גם בוועדה, כשקיימנו את הדיון, המטרה הייתה לסוג של ביקור פתע, ואז ללכת ביחד עם ה - - -

מוטי אלקבץ: טוב, זה לא נשמע טוב.

מוטי אלקבץ: אבל בואי נתקדם.

תושב: - - - חצי מיליון עופות, כללים רגילים.

תושב: למה לא ישבתם אתם בוועדה וביקשתם כתנאי לאישורי התכניות לול חופש.

תושב: אני עכשיו השקעתי שבעה מיליון שקל על לול, אם היו אומרים לי - - -

שרן השכל: לפני ארבע שנים אני ביקשתי את זה בוועדה.

שרן השכל: הם כל פעם נמנעו מלהכריע.

תושב: בסדר, אתם באים לחקלאי הקטן המסכן, הוא בסך הכול החוליה הכי חלשה פה במשחק.

שרן השכל: אני אומרת לך, היה מתווה להעביר, כולל פיצויים ממשרד החקלאות, שהיה לפני שלוש שנים, דיברנו בוועדה, ממה שאני הבנתי מועצת הלול דחתה את זה ולא הסכימה.

שרן השכל: היה בלגן בוועדה, לא החליטו.

מוטי אלקבץ: מעולם לא.

תושב: מי זה מועצת הלול?

תושב: משרד החקלאות מחליט, לא מועצת הלול.

מוטי אלקבץ: שקר, יש פרוטוקולים.

שרן השכל: והחליטו להשאיר את זה כמו שזה.

תושב: אני לא מדבר על הקיים, אני מדבר על החדש.

תושב: על החדש, אתם יודעים, כל לול חדש תחליטו שמהיום אתם רוצים לול חופש, אז אין בעיה.

תושב: אבל אתם באים רק לחקלאי הקטן ולהגיד אם - - -

שרן השכל: נכון, אבל זה מה שאנחנו עושים.

שרן השכל: המטרה היא להגיע לשם.

תושב: לא, אתם לא עושים.

תושב: עובדה שמאשרים תכניות כל יום.

מוטי אלקבץ: כל לול שמאוכלס, אם רם לא מאשר אותו, אם השירותים הווטרינריים לא מאשרים הוא לא היה מאוכלס.

מוטי אלקבץ: זאת אומרת שלול שיש בו עופות זה לול שמאושר על ידי השירותים הווטרינריים, עובר ניטור סלמונלה.

מוטי אלקבץ: היום בבוקר הלול שלי עובר ניטור סלמונלה.

מוטי אלקבץ: אז מה, אני עשיתי משהו בלול כדי להיערך?

מוטי אלקבץ: אם יהיה סלמונלה, חס וחלילה, אז משמידים לי את העופות, אז יש פיצויים, יש את הכול.

מוטי אלקבץ: אנחנו לא בורחים מאחריות כלפי הציבור.

תושב: אבל הסלמונלה לא מעניינת כרגע, רווחת העוף מעניינת עכשיו.

שרן השכל: זה גם וגם.

תושב: מה גם וגם?

תושב: אתם ראיתם איפה – אולי תעשו סיור באוקראינה, מאיפה מביאים את הביצים.

תושב: בדיוק, תתחילו בטורקיה.

תושב: תיקחי את חברי הוועדה הנכבדים לאוקראינה, תראו מאיפה מגיעים הביצים.

תושב: היבוא יותר טוב?

שרן השכל: אני אומר לכם שאין משהו בתקנות שיגיעו שלא יהיה מושת גם על היבואנים.

תושב: כן, אבל איך אוכפים את זה?

שרן השכל: אז אני אומרת לך, אותם כללים - - -

תושב: איך את יכולה לאכוף חווה באוקראינה ששולחת ביצים?

שרן השכל: אז אני אמרתי לך, אנחנו גם דנו בזה, אני לא יודע אם היית בדיון ואם הקשבת למה שנאמר - - -

תושב: אני הייתי בכל הדיונים ומקשיב להכול כבר עשר שנים.

שרן השכל: מה שנדרש מהחקלאים פה בארץ יידרש גם מהיבואנים.

תושב: איך את אוכפת את זה ביבוא?

תושב: בארץ את יכולה לאכוף את זה.

שרן השכל: יש תקן אירופאי, התקן האירופאי הוא מאוד מאוד מוגדר, רק צריך לבדוק שהן מאושרות על ידי זה ולראות ש - - -

תושב: נכון, הכול יהיה בסדר.

תושב: זו החווה שאושרה על ידי השירותים הווטרינריים.

מוטי אלקבץ: זאת חווה חדשה, הושקע כאן בתשתיות, זה מאכלס 12 לולים שאתם קוראים להם לולי זבל, מאוכלסים כאן 12 לולים שנסגרו במושב והועברו לכאן.

מוטי אלקבץ: התשתית כאן בוצעה על ידי משרד החקלאות.

תושב: חלק.

מוטי אלקבץ: חלק, כמובן.

שרן השכל: לולי הסוללה זה מה שהיה פה לפני כן?

תושב: לא, זה לול חדש.

שרן השכל: היה פה לפני כן לולי סוללה?

מוטי אלקבץ: לא פה, הם סגורים.

מוטי אלקבץ: אם תסתובבי במשקים - - -

שרן השכל: היה בתוך המושבים ואז מוציאים את זה החוצה.

מוטי אלקבץ: נכון.

מוטי אלקבץ: כאן יש שני 12 לולים, וכמה בלול השני?

תושב: יש שם 35,000.

שרן השכל: למה קוראים להם לולי זבל?

תושב: ככה מכנים את זה.

תושב: בן אליהו הרשע קרא לזה לולי זבל.

תושב: הוא הרשע שקרא לזה לולי זבל.

תושב: מנכ"ל משרד החקלאות.

תושב: מנכ"ל משרד חקלאות, כבוד למדינת ישראל.

תושב: פה זה לול של 45,000 יחידות, לפי 750 סנטימטר בניתי, יש לי פה 36,000 מטילות.

תושב: למה?

תושב: כי במועצת הלול 18 ועוד 18 מותר וזה 36,000.

מוטי אלקבץ: אבל זה עדיין לולי סוללה מאובזרים שבאירופה זה כמעט כל הלולים באירופה.

תושב: זה סטייל אירופאי.

מוטי אלקבץ: כמעט כל הלולים.

מוטי אלקבץ: אתה מדבר רק על שווייץ.

קריאה: יש 17 מדינות שאסרו על זה.

מוטי אלקבץ: אסרו, כמובן, אבל עדיין הם קיימים שם.

עלי סלאלחה: עזרו לכם ממשרד החקלאות?

תושב: היה לנו סיוע בתשתיות קצת.

עלי סלאלחה: האם המצב הזה הוא טוב יותר מהמצב הקודם?

תושב: כן.

עלי סלאלחה: בהחלט?

עלי סלאלחה: לכולם זה טוב?

תושב: קודם כל זה לול מבוקר, טמפרטורה קבועה כל השנה.

תושב: לפעמים אתה יוצא החוצה, בא לך לשבת עם העוף בתוך זה.

תושב: זה לול שממוזג כל השנה, זה ה-א'-ב' שלו.

עלי סלאלחה: וזה פחות מחלות?

תושב: פחות מחלות כי הזבל גם יוצא פעם בשבוע.

תושב: פעם בשבוע אתה מוציא את הזבל, הוא נשפך, לא זבל שמתערבב, אין דבר כזה עכברים.

עלי סלאלחה: אז המצב הזה הוא טוב יותר לחקלאים?

תושב: הוא טוב, אבל בתאים.

תושב: לולי החופש, בהמשך אתם תראו את התנאים שהעופות נמצאים שם והביצים שיוצאות שם על הזבל.

תושב: כדאי שתבדקו את זה טוב שם.

תושב: אף אחד לא נכנס לגוף של התרנגולת לדעת מה טוב לה, אבל אני אומר לך שפה הם חיים בתנאים של בתי מלון.

עלי סלאלחה: אז אתה ממליץ לכל החקלאים פה שמגדלים תרנגולות לעשות אותו דבר בעזרת המדינה.

תושב: כן, בתאים של שלושה מטר על 1.20 מטר רוחב, יש להם מספיק מקום להסתובב שם, יש להם מספיק מקום לשחק בתוך זה, כשזה הלול ממוזג, אני חושב שזה הכי נכון.

מוטי אלקבץ: כמה זה עלה כאן עם התשתיות?

תושב: זה עלה לנו שבעה מיליון שקל.

מוטי אלקבץ: לא, התשתיות של המדינה.

מוטי אלקבץ: עוד שניים, זה תשע, זה סדר גודל של עשרה מיליון.

תושב: משהו כזה, תשעה מיליון.

מוטי אלקבץ: המדינה שמה כאן שניים והוא שם עוד שבעה, סדר גודל של תשעה מיליון.

תושב: נכון.

מוטי אלקבץ: לא כולל המטילות בפנים.

עלי סלאלחה: זה סדר גודל של כמה לולים רגילים פה?

תושב: פה זה 12 לולים, 12 חברים מהמושב סגרו את הלולים שלהם ושמו את המכסה שלהם פה.

עלי סלאלחה: ואם אתה רוצה לבנות לול רגיל, כמה זה עולה?

תושב: אין כדאיות.

עלי סלאלחה: אם זה עלה תשע פה ל-12 לולים.

תושב: אם כל אחד מה-12 היה בונה זה היה עולה.

עלי סלאלחה: אז כדאי.

תושב: בטח.

שרן השכל: שניכנס?

תושב: אני לא נותן לכם להיכנס, אבל אני אתן לכם להציץ.

מוטי אלקבץ: את מכירה את זה?

מוטי אלקבץ: לא, את לא נכנסת.

מוטי אלקבץ: את מכירה את זה, אם לא היית מכירה את זה – לא, לא, את לא נכנסת.

מוטי אלקבץ: את מכירה את זה, את מכירה את זה יותר טוב ממני.

תושב: את כבר היית בלול הזה, מה הבעיה?

קריאה: פה אני לא הייתי.

מוטי אלקבץ: אבל זה אותו דבר, את לא נכנסת.

מוטי אלקבץ: היא מכירה את זה יותר טוב ממני.

שרן השכל: הם לא יכולים להיכנס לראות את זה?

קריאה: גם רם כץ לא רוצה שייכנסו.

תושב: גברתי, אני אמרתי לך, אני לא מסתיר כלום.

תושב: תסתכלי מפה.

תושב: תבואו לפה.

תושב: אני לא רוצה להרגיש שאני מסתיר משהו, אז בואו לפה.

תושב: זה לול מבוקר, כל הזמן עם טמפרטורה אחידה כל השנה, ככה אתה מרגיש גם בקיץ וגם בחורף, העופות מסתובבות חופשי.

תושב: איסוף ביצים זה אוטומטי מגיע, גם הוצאת הזבל אוטומטית הולכת לזבל מאחורה.

תושב: אני אומר לך, אם אתם תראו לולי חופש, אתם תתרשמו שעדיף לעוף פה.

תושב: עזבי, אני לא מדבר על הבן אדם, על העוף, אתם תגיעו למסקנה שעדיף להם ככה.

עלי סלאלחה: אתם לא מקלטים את הביצים?

תושב: לא, הכול אוטומט.

תושב: אתה מזמין את זה מהמחסן, יש לך מסכי טלוויזיה, אתה מסתכל.

תושב: אני השקעתי פה הרבה כסף מעל מה שצריך בכדי להתקדם עוד צעד אחד קדימה.

תושב: אנחנו מוכנים לעשות כל הסבה שידרשו, אין לנו שום התנגדות לצער בעלי חיים, לרווחת העוף.

מוטי אלקבץ: גברתי, היא ראתה את הלול הזה כבר יותר ממני.

קריאה: פה אני לא הייתי.

מוטי אלקבץ: לא כאן, לול בסגנון הזה את מכירה, אז למה לסכן אותם?

מוטי אלקבץ: למה?

מוטי אלקבץ: הייתם בשפר, בסביבה של לולים, למה את צריכה להיכנס?

מוטי אלקבץ: אני מכיר אותה הרבה זמן, אנחנו נפגשים, סתם היא נותנת לי להרגיש לא נוח, כי אני התחייבתי בפניו שלא ייכנסו.

שרן השכל: אז אולי מקום שכן אפשר?

שרן השכל: אולי אם היה לנו מקום כדי לראות איך הם שם בתוך הכלוב.

שמעון ביטון: אפשר לדבר בעניין הזה.

שמעון ביטון: אנחנו כמגדלים, כנציגי המגדלים, כל מה שמדבר לרווחת העוף, לבריאות הציבור, אנחנו לא אויבים, אנחנו לא נגד.

שמעון ביטון: הלול הזה נבנה לפי תקנות של ועדת הכלכלה, שר החקלאות ושר האוצר חתמו עליהם, והשירותים הווטרינריים, הוא מאוכלס לפי מה שנדרש.

שרן השכל: אני מבינה.

שרן השכל: תראו, אתם צריכים להבין, אנחנו כרגע דנים לא בתקנות של מה נדרשת התעשייה אלא בתקנות צער בעלי חיים.

מוטי אלקבץ: אני יודע.

מוטי אלקבץ: שרן, אני הייתי בדיונים בוועדה הזו לאורך לפחות חמש השנים האחרונות, וכל פעם שעלה הנושא הזה - - -

תושב: אז אל תהיו נעולים.

שרן השכל: כמו שאתה רואה אני לא נעולה, אני הגעתי בכוונה כדי לראות.

שמעון ביטון: אין טוב ממראה עיניים, זה בסדר.

שרן השכל: אני לא יודעת כמה יושבי ראש ועדה הגיעו כדי לבחון את זה.

מוטי אלקבץ: מרגי ראה כשהוא היה יושב ראש הוועדה.

מוטי אלקבץ: שרן, יש עוד נושא, ביטול ההנשרה הכפויה.

מוטי אלקבץ: אנחנו בעד.

מוטי אלקבץ: (בהמשך הסיור)

מוטי אלקבץ: שרן, את תיכנסי ועלי כמובן וזהו.

מוטי אלקבץ: דרך אגב, ההדבקה של ניוקסל זה מחלל הפה.

קריאה: אתה מכניס אותם?

מוטי אלקבץ: רק שרן ו –

קריאה: והילה נכנסת איתם.

מוטי אלקבץ: הילה לא נכנסת.

מוטי אלקבץ: הילה מכירה את הלול הזה, את לא הולכת לראות שום דבר שלא ראית כבר.

מוטי אלקבץ: הם לא ראו, הם ייכנסו, הם חברי ועדה.

מוטי אלקבץ: היא לא תיכנס.

קריאה: אתה לא יכול לגרש אותנו מהסיור.

מוטי אלקבץ: היא לא תיכנס.

מוטי אלקבץ: אני לא מכיר אותך.

מוטי אלקבץ: אני איתך, אנחנו לא נגד, היא לא תיכנס.

קריאה: אבל היא באה עם מיגונית.

מוטי אלקבץ: גם עם מיגונית היא לא תיכנס.

מוטי אלקבץ: ייכנסו עלי ושרן, חברי הוועדה.

מוטי אלקבץ: זה היה הסיכום שלי.

שרן השכל: תנו לנו לראות את זה.

שרן השכל: (בהמשך הסיור – בלול)

שרן השכל: כמעט הכול עובד על מכונות פה?

תושב: הכול על מכונות.

שרן השכל: אין צורך בפועלים?

תושב: לא, יש.

שרן השכל: לאסוף את הביצים?

תושב: לא, זה גם מכונה.

תושב: (בהמשך הסיור)

שרן השכל: אני רוצה להשוות את זה, אני מבינה שהם עדיין בכלוב, בצפיפות, אבל בהחלט יש להן שם מקום, הן לא אחת על השנייה או דברים כאלה.

קריאה: בנראות אין ספק.

קריאה: תבדילי בין הנראות לבין ה – איך זה משפיע.

קריאה: יש דברים שאין בלול קטן, האפשרות לפרוש כנפיים, האפשרות לנקר, האפשרות לישון על בדי לינה גבוהים יותר.

קריאה: אין את זה גם בלול גדול.

שרן השכל: פה יש להן מוט שהן יכולות להישען עליו.

קריאה: צריך 40 סנטימטר מעל הרצפה, שהמוט עצמו יהיה לפחות 40 סנטימטר מעל הרצפה כדי שלהן - - - אנחנו מדברים על מחקרים, זו הסיבה שבאיחוד האירופי הולכים לשם כי הם מבינים שזה לא זה.

קריאה: יש סיבה שמבטלים את זה בכל העולם, מוציאים את זה מחוץ לחוק.

קריאה: זה הרבה יותר נקי, אבל אני אגיד לך מה הבעיה, עדיין בלולים כאלה הן לא יכולות לפרוש כנפיים, כי שמים אותן - - -

מוטי אלקבץ: שרן, אנחנו נכנסנו למשא ומתן מול משרד החקלאות, על תקציבים.

מוטי אלקבץ: אלה הנושאים שאנחנו מעלים בדיונים, זה הקווים האדומים שלנו ומה אנחנו מוכנים לעשות.

מוטי אלקבץ: אז קודם כל אנחנו מוכנים להוריד את המחיר, זו המלצה שלנו.

מוטי אלקבץ: הטכנולוגיה המועדפת היא מעבר לולים נטולי כלובים, יש מענה לדרישות.

מוטי אלקבץ: אנחנו שם, זה אנחנו רוצים, זו העמדה שלנו.

מוטי אלקבץ: אנחנו שם.

מוטי אלקבץ: אני לא צריך שהיא תבוא כל שבוע מול העיניים שלי כדי שאני ארצה את זה, אני כבר שם.

קריאה: אבל אתה מבקש תקופת מעבר ממש ממש ארוכה לאנשים עם ותק.

מוטי אלקבץ: את יכולה תקופת מעבר של חצי שנה, של שנה.

קריאה: אתה אמרת שהרבה יותר.

מוטי אלקבץ: איפה את ראית?

מוטי אלקבץ: למבוגרים?

קריאה: כן.

מוטי אלקבץ: את יודעת כמה זמן הם יחיו?

קריאה: חס וחלילה, שיחיו עד גיל 120.

מוטי אלקבץ: חס וחלילה שיחיו?

מוטי אלקבץ: לא, אנחנו רוצים שיחיו עד 120.

קריאה: אתה אומר עשר שנים.

מוטי אלקבץ: אבל לכמה?

מוטי אלקבץ: לאיזה קבוצה זו?

קריאה: אבל בשביל מה?

מוטי אלקבץ: תגידי, בארה"ב נתנו 17 שנה.

קריאה: 17 שנה לא נתנו.

מוטי אלקבץ: לא נתנו?

מוטי אלקבץ: על כמה אנחנו מתערבים שכן נתנו?

קריאה: להתערב אני לא מתערבת איתך.

מוטי אלקבץ: לא, יש לך את כל הידע, נכון?

תושב: מה אתם מעדיפים, קיימות של העופות או קיימות של בני האדם?

תושב: מה יותר חשוב?

קריאה: הדיונים שלכם על הכספים, אנחנו ממש לא מתערבים.

מוטי אלקבץ: את לא מתערבת בכלום ואת רוצה לקצר את הזמן.

מוטי אלקבץ: אין לי בעיה, אם המדינה יודעת היום להעמיד 500 מיליון שקל ולהגיד שנכנסים להליך מואץ של אישורים, שזה לא אני, זה המדינה רק יכולה לעשות מול המינהל, מול כל הגופים.

קריאה: זה נושא אחד, אבל בנושא של תקנות מכוח צער בעלי חיים לא יחכו לזה.

מוטי אלקבץ: תני לי להשלים.

מוטי אלקבץ: אם המדינה יודעת לעשות את זה - - -

קריאה: לא יחכו לזה.

מוטי אלקבץ: לא את קובעת אם יחכו או לא יחכו.

קריאה: הוועדה תקבע.

תושב: איך הוועדה תקבע לעשות משהו שאי אפשר לעשות אותו?

שרן השכל: בשביל זה אנחנו פה, כדי לדבר על זה, כדי להבין את זה לעומק.

מוטי אלקבץ: היא תיכנס לפרוטוקולים, היא תקרא שהמדינה נדרשת להעמיד.

תושב: גם לראשת הוועדה כשהיא רוצה להחליט, אם אין כסף איך היא - - -

שרן השכל: אני מציעה, מוטי, שנתקדם לנקודה הבאה.

מוטי אלקבץ: לכרם בן זמרא.

תושב: למה אתה לא מראה להם את דלתון החדש?

תושב: זה יותר חשוב.

קריאה: זה חשוב שנראה את בן זמרא.

קריאה: (בהמשך הסיור – כרם בן זמרא)

מזל אלקלעי: נתחיל בפנים ואחר כך נצא לסיור בלול אחד, לתת מבט.

מזל אלקלעי: אנחנו נכניס אתכם ללול שקיבלנו את העופות בשבוע שעבר, שהן עדיין בשלבי התאקלמות.

מזל אלקלעי: אני רק מבקשת שללול ייכנסו רק חברי הוועדה וזהו.

מזל אלקלעי: אנחנו מאוד מקפידים לא להכניס אנשים ללולים, מפאת מחלות, כל מיני דברים שיכולים לפגוע לנו בלול ובפרנסה, בסדר?

שרן השכל: בסדר.

מזל אלקלעי: זה המרכז שאנחנו מקבלים את הביצים, אתם תוכלו להסתכל, יש פה מצלמות גם על הלולים.

מזל אלקלעי: אני אספר על החווה הזאת.

מזל אלקלעי: החווה הזאת מורכבת משלושה לולים.

מזל אלקלעי: שלום לכולם, שמי מזל אלקלעי ואני יו"ר דירקטוריון של החברה הזאת.

מזל אלקלעי: כשאני אומרת חברה אנחנו 18 חבר'ה מכרם בן זמרא, 18 מגדלים מהיישוב.

שרן השכל: מכסות כמה?

מזל אלקלעי: אני אספר.

מזל אלקלעי: אני מבינה שאת רוצה לדעת, אבל אני אספר כי זה היה קצת אחרת מכל מקום אחר.

מזל אלקלעי: בעצם אנחנו התקבלנו ליישוב בשנות ה-80 כנחלות, אמצעי הייצור שניתן לנו זה החווה הזאת שאתם תראו עכשיו, שלושת הלולים, שהיו בה ביצי רבייה, אפרוחים, עם השנים זה התחלף לפטם, שמישהו אחר גידל את זה, ואנחנו דרך ועד היישוב של האגודה קיבלנו איזה שהוא משהו חודשי שבדרך כלל הלך למסים של היישוב, בקיצור לא ראינו שנים מהחווה הזו כלום.

מזל אלקלעי: ואז החלטנו באיזה שהוא שלב, עם קולות הקוראים שהיו, בשנת 2014 הגשנו קולות קוראים, אנחנו 21 חבר'ה שנמצאים פה בחווה הזאת, זה בעצם של כולנו, והחלטנו להגיש קול קורא.

מזל אלקלעי: לקח לנו הרבה זמן, גם עם התכתשות בתוך היישוב, אבל זה לא קשור, והגשנו לקול קורא, זכינו במכסה אחת, אחר כך ב-2015 זכינו בעוד שתי מכסות, כרגע אנחנו עם שש מכסות שאנחנו מגדלים אותם ביחד, לא 21, כל ה-18.

שרן השכל: שאלה, אנחנו העברנו בתקנות שברגע שיש לולים ללא כלובים, לולי מעוף, יש לכם אפשרות לבקש מכסות נוספות.

מוטי אלקבץ: כן, זה בתוך הקול קורא.

מזל אלקלעי: אנחנו הגשנו קול קורא לפני כמה חודשים, בקול קורא שיצא, הייתה צריכה להיות הגרלה, אנחנו 12 חבר'ה שיכולים לקבל מכסה.

מוטי אלקבץ: שיש להם סיכוי.

מזל אלקלעי: בסקציה שלנו יש 25 מכסות על כמה שמגישים.

מזל אלקלעי: עד עכשיו לא נערכה ההגרלה בגלל כל הבלגן של הרפורמה.

מוטי אלקבץ: משרד החקלאות מבקש שלא לעשות, כי אם כן –

שרן השכל: אבל אלה לולים ללא כלובים.

מוטי אלקבץ: לא משנה, הוא אומר שאם כן, אז הוא יישם את סעיף 5 שאומר שלא יוקצו יותר מכסות.

מוטי אלקבץ: זאת אומרת מצד אחד הוא אומר שהוא רוצה להכניס עוד מגדלים וכשאנחנו באים ואומרים שיש 170 מכסות לחלוקה בואו נעשה את ה –

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: קרן, תרשמי לי מחר לדבר עם השר פורר על עניין ההגרלות של הלולים ללא כלובים.

מוטי אלקבץ: כבר קבענו שלושה מועדים ובשלושתם דחינו, עכשיו קבענו ל-8 בדצמבר.

מזל אלקלעי: בתקווה.

מזל אלקלעי: עכשיו אני אגיד עוד משהו, אנחנו היינו עם לול אחד.

מזל אלקלעי: היו לנו שש מכסות, עשינו לול אחד בסך הכול, אבל כשהתפרסם הקול קורא ולהכין את עצמנו כדי שנוכל להגיש את הקול קורא כמו שצריך ובאמת אם נקבל ישר לאכלס את ההורים, אז מראש הלכנו על לולי מעוף.

מזל אלקלעי: דיברו כבר על הרפורמה והיו גם בלולי כלובים וגם בלולי מעוף, אנחנו החלטנו בהחלטה שלנו שנכון לראות צעד קדימה ולעשות מראש לולי מעוף ואת הראשון עשינו לול מעוף.

מזל אלקלעי: ואז התחלנו להכין את השני והשלישי, שהם לא היו מותאמים לגידול מטילות, שהם היו בעצם פטם וזה, עשינו הכנות.

מזל אלקלעי: חבר'ה, ההכנות האלה, ההשקעות האלה, אני מדברת רק על שני הלולים, זה שלושה מיליון שקלים שאנחנו השקענו מכספנו, חלק מהון עצמי, שכל משתתף שם, חלק מהלוואות וחיכינו להגרלה.

מזל אלקלעי: בינתיים זה נדחה ונדחה ונדחה, אז מה עשינו?

מזל אלקלעי: כדי לא להשאיר את זה ובינתיים הבנק מבקש את הכסף, הבאנו מכסות מהיישוב שלנו, מכרם בן זמרא לגידול משותף איתנו, ולמה?

מזל אלקלעי: כי הם מגדלים בלולים ישנים ויש להם אפשרות לעבור אלינו אז לקחנו אותם אלינו עכשיו כדי שנעשה איתם גידול משותף.

מזל אלקלעי: מי שהסכים כמובן, לא כולם מסכימים ולא כולם רוצים, אבל זה תהליך שעוברים.

מזל אלקלעי: אני קוראת לזה יותר תהליך חברתי, מה שאנחנו עשינו, כי זה לא ברור מאליו שאני יושבת ראש דירקטוריון, בכלל במושבים, שאישה מובילה כזה מהלך, אבל אני חושבת שזה מה שתרם לזה שהמהלך הזה גם קרם עור וגידים ומתפעל כמו שהוא מתפעל בצורה מסודרת.

מזל אלקלעי: יש לנו מנהל חווה מבריק, אחד מה-18 חבר'ה, רועי נחמיאס, שהוא מהנדס במקצועו, והוא זה שמנהל את כל הנושא הטכני ומלווה אותנו בגידול.

מזל אלקלעי: בעצם המצב הוא עכשיו שאנחנו עכשיו עם שלושה לולים מלאים, את האחרון מילאנו רק בשבוע שעבר ואנחנו מאוד מקווים, זה מטילות שאנחנו נצטרך להחזיר אותן, עשינו אותן באיזה שהוא הסדר מול הלולים שנשרפו ברמת רזיאל, אז בינתיים אנחנו מגדלים אצלנו בתקווה שאולי יהיו הגרלות.

מזל אלקלעי: אנחנו צריכים להחזיר להם את המכסות שלהם כשהלולים שלהם ייבנו ואנחנו נוכל להחזיר להם כי כרגע בגלל השריפה אין להם איפה לגדל, אז אנחנו מגדלים אצלנו.

מזל אלקלעי: זה איזה שהוא תהליך שעשינו כדי באמת שגם אנחנו נרוויח וגם הם לא יפסידו, זה היה שיתוף הפעולה.

מוטי אלקבץ: חשוב לציין שהייתה כאן תשתית שכמעט הייתה מוכנה לתהליך מזורז, למרות זאת נדרשה כאן השקעה גדולה כדי להתאים את המבנים ללולים להטלה.

מזל אלקלעי: ההשקעה עומדת על בין חמישה וחצי לשישה מיליון שקלים של כל הלולים.

שרן השכל: לכמה דונם?

מזל אלקלעי: לא דונם, זה שלושה לולים.

מזל אלקלעי: שלושה לולים של 18,000 מטילות, בכל לול יש 18,000 מטילות.

מזל אלקלעי: אבל זה כשהיה לנו את הבסיס.

מזל אלקלעי: כשבונים לול חדש ההשקעה של לול חדש - - -

שרן השכל: והבסיס הוא בעצם בגלל שהיה פטם לפני כן?

מוטי אלקבץ: יותר נכון בגלל שזה היה לול של חוות רבייה.

מוטי אלקבץ: חוות רבייה, יש לה דרישות של בטיחות ביולוגיות.

מוטי אלקבץ: כל מה שאתם רואים כאן זה היה מותאם לחוות רבייה.

שרן השכל: מבחינת ההגרלות, יש לך הרי סכום מסוים של מכסות.

מוטי אלקבץ: כן, יש 170 הגרלות שמועמדות - - -

שרן השכל: לא, רק ללולי מעוף.

מוטי אלקבץ: בכל הגרלה, מי שרשם שהוא מתכוון לעבור ללולי מעוף הם הראשונים בהגרלה, יש להם עדיפות.

שרן השכל: 50% מהמכסות אמורות ללכת ללולי מעוף, לפחות, נכון?

מוטי אלקבץ: כן, זה לפי התקנות.

שרן השכל: כמה מכסות כרגע אמורות להיות מחולקות?

מוטי אלקבץ: 170.

מוטי אלקבץ: אבל זה בכל מיני קטגוריות, יש כאלה של יהודה ושומרון, ויש כאלה של הדרום.

מזל אלקלעי: אצלנו זה 25 מכסות.

שרן השכל: לא, אבל השאלה שלי, נגיד אתה צריך 60,000 לתת ללולי מעוף, כמה הגישו בקשות ללולי מעוף?

שרן השכל: יש לך את ה-60,000 או שזה פחות?

מוטי אלקבץ: מי שלא הגיש לול מעוף, רק בגלל שהוא לא שם לב לסעיף הזה, כי כולם מתכוונים ללול מעוף, כולם עוברים ללול מעוף.

מוטי אלקבץ: גם אלה שלא רשמו הם שם.

שרן השכל: אחת הטענות הייתה שאנחנו שמים את זה ללולי מעוף, אבל אף אחד לא מבקש.

שרן השכל: אז אתה אומר לי עכשיו שכולם למעוף.

מוטי אלקבץ: היום זה גורף, כולם רוצים מעוף.

מזל אלקלעי: אני יכולה להגיד לך בענף התיירות, הצימרים שהתחילו ביישובים, אף אחד לא האמין, אמרו: מי יבוא לחור הזה, כרם בן זמרא?

מזל אלקלעי: ומהרגע שהיו את הרכב הראשון והשני אצל מישהו מהשכנים כולם עושים חדרי אירוח.

מזל אלקלעי: ככה זה עובד ביישובים, זה מדבק, אין מה לעשות, זה קנאת סופרים, זה מה שקורה.

מזל אלקלעי: ולכן כשראו שמעוף, השד הוא לא נורא כל כך, נכון שצריך היערכות אחרת, נכון שמבחינת כוח אדם הוא צריך להיות יותר מוקפד, צריך להיות שטחי גידול יותר גדולים של הלולים כי זה צריך להיות רחב, נכון הכול, אבל מתרגלים לכול.

מזל אלקלעי: לכן כשרואים אצלנו כזו חווה, ואנחנו אנשים מהשורה, רגילים, חקלאים, עובדים, לא שלמדנו באיזה שהוא מקום לגדל את זה, תוך כדי אנחנו לומדים.

מזל אלקלעי: אז השד הוא לא כל כך נורא.

מזל אלקלעי: ואני רוצה להגיד לך שמושב כרם בן זמרא הגיש תב"ע לאזורי גידול נוספים כי כרגע אין לכרם בן זמרא אזורי גידול.

מזל אלקלעי: זאת אומרת מי שנמצא ביישוב עכשיו ורוצה לצאת החוצה לגדל.

שרן השכל: מתי הוא מחויב לצאת?

מזל אלקלעי: לפי תנאי האיגרת, ד"ר רם כץ נמצא פה?

שרן השכל: מתי הם כולם אמורים לצאת מתוך היישובים?

רם כץ: זה מדורג.

רם כץ: אבן הדרך הבא זה החל מה-1 במרץ 2022, לכל אחד שיש לו לול ישן שלא עומד בדרישות, בשביל לקבל היתר אכלוס הוא צריך שיהיה לו כבר היתר בנייה ללול שעומד בכל הדרישות.

מזל אלקלעי: אבל לנו אין תב"ע בתוקף עוד.

מזל אלקלעי: היישוב שלנו מנסה לקדם תב"ע לאזורי גידול כאשר זה נדון בוועדות, גם בוועדת תכנון ובנייה המחוזית, וכרגע פסלו לנו, לא פסלו, אני לא אגיד פסלו, הקפיאו כרגע את התכנית עד שהם יגיעו פה לסיור כי הרחבת הלולים שמתוכננת פה באזור הזה, שהחקלאים גם מודעים לזה שהם יצטרכו לוותר על קרקע, זה במשבצת היישוב.

מזל אלקלעי: משרד הכלכלה אומר שלא, יש לו תכנונים לעשות פה אזור תעשייה, להגדיל את אזור התעשייה דלתון, להעביר אותו לכאן, להתפתח, ואז יוצא שהתכנית שלנו לא מאושרת.

מזל אלקלעי: מה אנחנו עושים?

מזל אלקלעי: לאן אנחנו הולכים?

מזל אלקלעי: אני לא מדברת עליי, אני מדברת על חבר'ה מהיישוב שרוצים לעבור לאזורי גידול.

מזל אלקלעי: ד"ר רם כץ מכיר אותנו, אנחנו יישוב כרם בן זמרא, זה יישוב שמוביל דברים בצורה מסודרת, שרוצה לקדם תכנית וכרגע אנחנו תקועים.

מזל אלקלעי: אנחנו פה אפשרנו לחלק מהיישוב, ממש מעטים, זה ארבע-חמש מכסות, זה מה שיש.

שרן השכל: אין לכם אפשרות להתפתח פה, להגדיל כאן?

מזל אלקלעי: כל התכנית נתקעת בגלל החלופה הזאת שלא נותנת פתרון לכולם.

מזל אלקלעי: הוועדה המחוזית צריכה להגיע לכאן לסיור, אני מקווה שהיא תראה בעין, בשטח, ותחליט אחרת.

שרן השכל: זה להגדיל את השטח הזה או לקבל עוד שטח?

מזל אלקלעי: לא, לקבל עוד שטח, אזורי גידול, מתחמים נוספים.

שרן השכל: למה לא פשוט להגדיל כאן?

מזל אלקלעי: כי אי אפשר לרכז את הכול, גם מבחינת ניהול סיכונים.

מוטי אלקבץ: מה שאומר רם זה משהו שהוא בניגוד להסכמות של אבני דרך, אבל לזה נגיע ונחצה את הנייר.

מוטי אלקבץ: יש כאן בעיה ולכן כמחוקקים יש את המשימה הזו, לזרז את התהליכים של אישור אזורי גידול.

מוטי אלקבץ: כי אם אנחנו נלך במסלול שהמינהל עובד והוועדה המחוזית עובדת אנחנו פשוט ניתקל עם הכוונות של רם לקבוע תאריך מסוים למי שיש לו היתר.

מוטי אלקבץ: לאף אחד לא יהיה היתר בכרם בן זמרא אם אזורי הגידול לא מאושרים.

שרן השכל: אתה יכול למפות כמה חקלאים עדיין לא אושרו להם אזורים חדשים?

מזל אלקלעי: בכרם בן זמרא או בכלל?

מוטי אלקבץ: רם יודע, יש לו את הרשימה.

מוטי אלקבץ: כל מושב, למשל אצלי, כל המושב כבר אושר לאזורי גידול.

מוטי אלקבץ: היתר לא יהיה לנו ב-1 במרץ, למרות שאזור הגידול מאושר, אבל אנחנו לא נהיה שם.

מוטי אלקבץ: לא בגללנו.

מזל אלקלעי: אבל הם בתהליך.

שרן השכל: אז בעצם זה תקוע בוועדות המחוזיות?

מזל אלקלעי: לא, לא במחוזי.

רם כץ: זה נתקע בגלל שרק לאחרונה – יש תכניות שכבר אושרו ב-2013, ב-2014, אבל לא נגעו בהן שנים, שבע שנים ואף אחד לא נגע בהן ורק עכשיו התחילו.

רם כץ: מה שמוטי אומר, שלא הגיעו להיתר, זה גם כי - - -

מזל אלקלעי: גילוי נאות, אני גם בתפקידי פרויקטורית מטעם משרד החקלאות של אזורי גידול במבואות חרמון ומרום גליל.

מזל אלקלעי: במרום גליל, לא בכרם בן זמרא.

מזל אלקלעי: במרום גליל יש הרבה אזורי גידול מאושרים שכרגע גם הולכים לפיתוח תשתיות.

מזל אלקלעי: הייתם בכפר שמאי, זו הייתה חווה ראשונה שהמדינה השתתפה בתשתיות של אזור הגידול, אנחנו כרגע נמצאים בקבלת היתר לספסופה, עלמה וכפר שמאי לעוד אזורי גידול, אבל אליה וקוץ בה, ואת זה אני אגיד עכשיו.

מזל אלקלעי: אזורי הגידול שתוכננו ושאושרו בתב"עות הם אזורי גידול לא כל כך רחבים, ללולי סוללה.

מזל אלקלעי: יש עכשיו את המגמה הזאת לעבור ללולי מעוף, גם האנשים בשטח רוצים, אבל אז מבחינת השטח בתב"ע שמאושר, אי אפשר לעשות הכול לולי מעוף ואז יש בעיה.

שרן השכל: למה, מה החסם?

שרן השכל: החסם הוא הגודל או החסם הוא האישור?

מזל אלקלעי: הרוחב.

רם כץ: באותה יחידת שטח הכמות שאת יכולה להכניס בכלובים היא הרבה הרבה יותר גדולה.

קריאה: אגב, ראינו בדלתון ששם הגידול במקור היה ללולי כלובים, עכשיו יש שם לולי מעוף אחד על השני.

מזל אלקלעי: אבל לולי המעוף האלה הם דו קומתיים.

מזל אלקלעי: זה ראשון, זה חדשני בארץ.

מזל אלקלעי: אף אחד לא רוצה, ואני אגיד לכם למה, איך אומרים?

מזל אלקלעי: אין חכם כבעל ניסיון.

מזל אלקלעי: הם היו שפני הניסיון, הם עשו את זה, עלות ההשקעה בלול אחד, עוד לפני שהכניסו את הלולים, ורק במרץ הם עתידים להכניס את המטילות הראשונות, ארבעה וחצי מיליון רק הלול, עוד לפני התשתיות שמסביב, התשתיות הפרטיות שהם היו צריכים להשקיע.

רם כץ: מה שהם עשו, אני אסביר את זה, הם בנו פשוט לול מעל לול.

רם כץ: לא היה מספיק שטח, הם לקחו לול מעוף כזה, תחשבי לול מעוף כזה קומה שנייה.

רם כץ: זה מאוד מאוד יקר.

מזל אלקלעי: זה מטורף.

רם כץ: זה לא סביר, בסוף מייצרים שם ביצים, מישהו צריך לשלם את העלות.

שרן השכל: למה?

רם כץ: למה?

רם כץ: כי כל התשתית, כל הקונסטרוקציה והתשתית צריכה להיות עכשיו, תחשבי שבנית בית מעל בית.

רם כץ: פה זה יושב על האדמה והקונסטרוקציה מחזיקה גג, תחשבי שהקונסטרוקציה צריכה להחזיק עוד לול מעל.

מזל אלקלעי: צריך להיות מדרך בטון.

מזל אלקלעי: הם עשו את זה, אבל הם לא ציפו, לא שיערו, זה היה חדש, לא הייתה להם ברירה, הם הלכו לזה ואני רוצה להגיד לך שאף אחד מהלולנים הבאים לא יעשה את זה כי זו השקעה מטורפת.

מזל אלקלעי: אני לא מאמינה.

מזל אלקלעי: אני בת 50 ו-, אם היו אומרים לי עכשיו להיכנס להשקעה של כזה דבר בלול אחד, שכמה את יכולה לגדל שם?

מזל אלקלעי: בכל מקרה הם יכולים לגדל שם 13,000 בכל אחד, יוצא 13 ועוד 13, זה לא כלכלי.

מזל אלקלעי: הם לא ידעו את זה מראש, כי זה היה חדשני וראשון.

מוטי אלקבץ: יש כאן את ראש הוועד של דלתון והוא יגיד לך, המגדלים מוציאים מכספם.

מוטי אלקבץ: בסדר, אנחנו שם, הם עשו את מה שהם עשו כדי לעמוד בדרישה הזו של לולי חופש, אבל זה לא כלכלי.

מוטי אלקבץ: מה עוד שהיום גם משרד האוצר וגם משרד החקלאות פועלים תוך כדי זה שהם מאיימים על המשך התכנון בלי אופק.

מוטי אלקבץ: בלי אופק של תכנון זה חיסול - - -

מזל אלקלעי: לא, יכול להיות שאם יהיה עידוד מהמדינה, יכול להיות שהמדינה תגיד שהיא מעודדת והיא עוזרת לבנייה של לול כזה זה משהו אחר.

מזל אלקלעי: כרגע המדינה לא עודדה בשקל, הדבר היחיד שכן והיא נתנה, בינתיים זה באחוזים קטנים יחסית לאזורי הגידול, אבל יש אזורי גידול שקיבלו עד שני מיליון שקל לפיתוח התשתית הציבורית בלול.

מזל אלקלעי: זאת אומרת יש את התשתית הציבורית שהמדינה משקיעה בה.

מזל אלקלעי: אתם לא רואים את האזורים היותר קשים אצלנו, אבל סתם לדוגמה, אם ניקח את חזון, עם טופוגרפיה מטורפת, עלות של התשתיות הציבוריות שם של אזור הגידול היא ארבעה וחצי מיליון שקל.

מוטי אלקבץ: זה עוד לפני שעשו משהו.

מזל אלקלעי: עוד לפני שהם עושים את התשתיות הפרטיות של הלול ובונים את הלול.

מזל אלקלעי: המדינה אומרת שהיא תיתן שני מיליון שקל, ואני חייבת לציין את המדינה שהעלתה בחזון בגלל הטופוגרפיה לשניים וחצי, אבל זהו.

מזל אלקלעי: זאת אומרת שהם צריכים להביא מהבית לתשתיות הציבוריות עוד מיליון וחצי ואז לעשות תשתיות בתוך החווה, תשתיות פרטיות, שזה בערך יוצא לכל לול משהו באזור 800,000-700,000 שקל ומשם להתחיל לבנות את הלול.

מזל אלקלעי: חבר'ה, זו השקעה מטורפת.

מזל אלקלעי: אנחנו כולה באמת חקלאים, אנחנו לא בעלי הון.

תושב: בהקשר הזה במשרד החקלאות אמרו לנו שהם יבחנו מחדש את ההקמה של המתחמים כדי שניתן יהיה להקים שם רק לולים ללא כלובים, לעשות את ההתאמות האלה.

תושב: דבר שני, גם נאמר לנו שהמתחמים האלה מראש יהיו כאלה שהם מתאימים לכל סוג של לול, ודבר שלישי זה שהפערים האלה שאנחנו מדברים עליהם בגודל זה בגלל שהתקן שאנחנו מדברים עליו של כמה תרנגולות נכנסות בלול מעוף לעומת כמה בלול כלובים זה כי בלול כלובים התכלית של לדחוס את התרנגולות.

מזל אלקלעי: לפי תנאי הרפורמה, 750 סמ"ר למטילה.

מזל אלקלעי: אף אחד לא עושה אחרת, גם בלולי כלובים.

מזל אלקלעי: יש תנאי רפורמה, אנחנו צריכים לעמוד בהם.

רם כץ: לא מזה הפער.

רם כץ: תדייק.

רם כץ: הפער בין 750 ל-1,100 לא יוצר את החוסר.

רם כץ: פה צריך 1,100 ושם רק 750, ההבדל הזה הוא לא ההבדל.

רם כץ: ההבדל הוא שפה אתה יכול לעשות עד ארבעה מפלסים כולל הרצפה, ובלולי כלובים אתה יכול לעשות שמונה קומות, אתה יכול לעשות 12 קומות, אתה יכול לעלות הרבה מעל הקרקע.

קריאה: לא, אפשר גם לצמצם עוד יותר ולבנות רק מפעלים שלא נראה בכלל את התרנגולות.

קריאה: זה לא מה שאתם הייתם רוצים.

מזל אלקלעי: לא, גם אנחנו לא רוצים.

מוטי אלקבץ: עזוב, עזוב.

מוטי אלקבץ: אל תגיד דברים שאתה לא יודע, באמת, זה לא נעים.

מוטי אלקבץ: אתה לא מחובר למציאות, אני מבין את האידיאולוגיה ואני איתך.

מוטי אלקבץ: אתה יודע מה?

מוטי אלקבץ: אני לא לצדך, אבל די.

מוטי אלקבץ: האמירה שלך היא ברורה, ואנחנו איתכם, אבל עזוב, בנושא עלויות וזה אתה לא שם.

מוטי אלקבץ: אתה לא ממש מכיר.

מזל אלקלעי: מי זה?

שרן השכל: מארגוני בעלי החיים שפועלים בתחום.

שרן השכל: בדרך כלל אנחנו נפגשים בוועדה, היה לי חשוב שניפגש כולנו ביחד.

מזל אלקלעי: הם היו פה.

שרן השכל: היה לי חשוב שנהיה כולנו ביחד.

מזל אלקלעי: תשמעי, אין לי בעיה, אבל צריך להבין שלצד בעלי החיים יש גם אנשים.

מזל אלקלעי: אנחנו חיים פה, אנחנו מגדלים, אנחנו לא עושים מזה – אם תהיה לי בסוף לי ולבעלי פנסיה מזה – כי אחרת מה אנחנו?

מזל אלקלעי: אנחנו כל החיים חקלאים.

מזל אלקלעי: אתם מסתכלים ואנחנו לא האנשים המבוגרים שעברו כבר את ה-70, אנחנו אנשים שחושבים שהענף הזה יכול להשאיר לנו משהו בבית לפרנסה, לא רוצים להתעשר מזה, משקיעים, עובדים מאוד קשה, אני חושבת שהמדינה צריכה לבחון את הדברים באמת בישר.

מזל אלקלעי: אני מסכימה שצריך לחשוב על בעלי החיים ואני חושבת שהלכנו לזה עוד לפני שהיה את כל הבלגן של הרפורמה כי ראינו את הכיוון.

מזל אלקלעי: מבחינתי כשאני רואה עוף כזאת שהיא שמחה, אני אומרת שמחה כי אני רואה איך היא רצה בלול, אני רואה שהיא לא פצועה, זה סבבה בעיניי, גם בשבילי זה טוב, אבל אני אומרת שאתם צריכים להבין שיש פה שני צדדים למטבע ותמיד צריך לחשוב גם על האנשים שחיים.

מזל אלקלעי: אנחנו פריפריה, אנחנו לא נחליף את מקום החיים שלנו כי אנחנו אוהבים לחיות פה, אבל אני חושבת שצריך לדבר איתנו בגובה העיניים ולהבין את הבעיות, ויש בעיות.

שרן השכל: בגלל זה החלטנו להגיע, לראות את זה בעיניים, לראות מה אנחנו יכולים לעשות.

מוטי שמקה: אפשר להגיד משהו?

מוטי אלקבץ: מוטי הוא יו"ר ועד מושב דלתון.

מזל אלקלעי: והוא גם יושב ראש הוועדה החקלאית במועצה.

מוטי שמקה: אני יכול להגיד לך, מישיבה עם חברים והשקעה עם מתחם לולים, יש שם ארבעה לולים של מעוף, לול אחד של כלובים, דרך אגב אחרי התכנון, כשהם הבינו לאיפה נושבת הרוח הם שינו את המתקנים בפנים.

מוטי שמקה: חבל שלא באתם לדלתון, רציתי להראות לכם כמה קשה המקום והמרחב של הלול ואיך הם הולכים לתפעל אותו.

מוטי שמקה: אני עד עכשיו עדיין לא מבינים איך הם הולכים לתפעל את הלול הזה עם הצפיפות שיש שם.

מזל אלקלעי: זה הדו קומות.

מוטי שמקה: אני יכול להגיד לך, בשם כל מושב דלתון, די, כאילו באמת.

מוטי שמקה: נמאס לנו מהמלחמות האלה.

קריאה: מוטי, זה גם בשם כל החקלאים כאן בצפון.

מוטי שמקה: לא יודע, אני לא מכיר את כל החקלאים, למרות שאני יושב ראש הוועדה החקלאית במרום הגליל, אבל אני אומר לך בוודאות, דלתון, די, נמאס להם מהמלחמות האלה, נמאס להם מהקשיים האלה.

מוטי שמקה: אנשים השקיעו בחווה הזאת 35 מיליון שקל, הם צריכים לאכלס אותה, הם מפחדים להזמין עופות, הם לא יודעים לקראת מה הם הולכים.

מזל אלקלעי: כי הם לא יודעים מה יהיה.

מוטי שמקה: אנשים עם הלוואות, אנשים – נגמרו להם החיים.

מוטי שמקה: אנשים בני 70, כל מה שחסכו, כל מה שאספו במשך החיים נגמר להם.

מוטי שמקה: אני אומר לך, באמת, בשמם, אני באתי לפה רק להגיד את הדבר הזה.

מוטי שמקה: די, תנו לנו את הפיצוי של העלות של המכסות האלה, יישבו איתכם הנציגים, יסגרו את הנושא הזה, תיתנו את השוק הזה למי שאתם רוצים.

מוטי שמקה: באמת, אנחנו מבחינתנו הרמנו ידיים, לא רוצים לגדל עופות, לא רוצים לגדל ביצים, תפתחו את השוק הזה למי שאתם רוצים, תכננו מה שאתם רוצים, תעשו שני לולים גדולים לכל מדינת ישראל, ודי, תנו לנו את מה שמגיע לנו, מהזיעה שלנו, במקום להשקיע בנדל"נים השקענו במכסות האלה.

מוטי שמקה: תחזירו לנו את ההשקעה הזאת, אפילו אנחנו מוכנים להפסיד, ודי, תשחררו את זה.

מוטי שמקה: לכו תביאו ביצים מטורקיה, מאוקראינה, מאיפה שאתם רוצים.

מוטי שמקה: מבחינתנו גם שכולם יעברו להיות צמחוניים.

מוטי שמקה: באמת, נו די.

מוטי שמקה: אנחנו הולכים ובאים, מגיעות הוועדות, יושבים, מסתכלים, איפה אנחנו בתמונה?

מזל אלקלעי: נכון.

מזל אלקלעי: הנה אנחנו, לדוגמה, מחכים להגרלות.

מזל אלקלעי: השקענו פה ואתה מחכה להגרלות.

מזל אלקלעי: הגרלה ראשונה לא, מאיימים, אתם חייבים לא לבצע הגרלות, דוחים את ההגרלה.

מזל אלקלעי: עוד פעם, אנחנו שואלים מה קורה, יהיו הגרלות.

מזל אלקלעי: עוד פעם אנחנו נכנסים למשא ומתן.

מוטי אלקבץ: המנכ"לית אומרת לי אני רוצה להוסיף עוד 500 מגדלים, אמרתי אבל 170 את מונעת, על 500 את מדברת?

מוטי אלקבץ: 170 כבר חצי שנה היא מונעת.

מזל אלקלעי: אין בעיה, שייכנסו עוד 500 ואז יספקו את כל הביצים גם בתקופות השיא, לא ייבאו ובעודף תייצאו אתם לאוקראינה או לטורקיה.

מוטי שמקה: אני רוצה לראות את כל החכמולוגים שיושבים אחרינו אם הם באמת יגדלו פה ביצים, את הכול הם ייבאו מחו"ל.

מוטי אלקבץ: אני אגיד לך עוד משהו, בלי תכנון להגיד שהיא רוצה עוד 500, בלי אופק להשקעות ובלי שוק מתוכנן שמבטיח לקוחות.

מוטי אלקבץ: אנחנו לא אירופה, אירופה זה שוק ענק שיש ניידות בין מדינה למדינה.

מוטי אלקבץ: אם באיטליה היום יש לקוחות אז לאיטליה יודעים לספק מספרד, איטליה יודעת לקלוט את העודפים של אירופה.

מוטי אלקבץ: לנו אין שוק כזה, אין ביצה אחת, כמעט, אני לא זוכר שהיה יצוא של ביצים בשנים האחרונות.

מוטי אלקבץ: זאת אומרת או שאנחנו משמידים את הביצים האלה, מייצרים ביצה ומשמידים אותה או שמוכרים את זה במחיר שבסוף מוביל את המגדלים לקריסה כלכלית ושם אנחנו לא מוכנים להיות.

מוטי אלקבץ: היום כשבאים ורם רוצה, ואני מבין אותו, הוא רוצה להוביל את הענף הזה לאן שהוא רוצה, וזה בסדר, הוא רוצה בטיחות ביולוגית גבוהה ביותר.

מוטי אלקבץ: אני קורא גם בעיתונות נתונים שהם שקריים, שהם לא קשורים למציאות.

מוטי אלקבץ: יש לי כאן מסמך של השירותים הווטרינריים לגבי אירועי סלמונלה ובסוף אם רם מספיק כאן אמיץ או זה, לא, הוא אמיץ, הוא מטכ"ליסט, רם יגיד לך שהוא מעדיף ביצה ישראלית על ביצה מיובאת.

מוטי אלקבץ: לביצה מיובאת יש פג תוקף הרבה יותר קצר, הרבה פחות טובה מביצה ישראלית, ואני גם אגיד לך את האמת, אני לא בטוח שהם גדלים באותם לולים שעליהם המדינה מקבלת אישור של פיקוח.

רם כץ: המדינה מייבאת רק מלולים מפוקחים, אבל זו לא השאלה.

מוטי אלקבץ: לא, מתחנות מפוקחות.

רם כץ: לא, מהלולים, אני הייתי בלולים.

מוטי אלקבץ: אבל אתה לא יכול להגיד לי שהאוקראינים - - -

רם כץ: אני גם לא יודע מה קורה בארץ.

מוטי אלקבץ: בארץ יש לול שמאוכלס שאתה לא מכיר אותו?

מוטי אלקבץ: יש דבר כזה?

שרן השכל: אבל הוא לא יכול לפקח על כל הלולים כל הזמן.

מוטי אלקבץ: לא, הלולים בישראל כולם מאוכלסים רק לאחר שהוא מאשר אותם.

רם כץ: אין ויכוח, לא במשרד החקלאות ולא בשירותים הווטרינריים מנסים להוביל למצב שלא יגדלו את הביצים בישראל, לכן כל הדבר הזה זאת לא הנקודה.

רם כץ: כן, השירותים הווטרינריים לוחצים לכיוון של שדרוג השלוחה ושיהיו בתנאים סניטריים נורמליים ואפשרות לשלוט על התפרצות של מחלות.

רם כץ: פה זו לא דוגמה, זו חווה מבודדת, אנחנו רוצים שהכול יהיה בחוות כאלה.

מוטי אלקבץ: ושפעת העופות, איפה הן קרו?

רם כץ: אז אני אסביר את זה עוד פעם.

רם כץ: מוטי יודע את זה, אבל זה טוב, כי מצלמים, אז הוא אומר משהו – הבעיה שלנו, כל לול יכול להידבק בשפעת עופות, השאלה אם אנחנו נוכל להכיל את זה ולגמור את ההתפרצות או לא.

מוטי אלקבץ: התחזיות האפוקליפטיות האלה.

רם כץ: אם זה היה קורה בלולים שאנחנו – מוטי לא יכול להבטיח שזה לא יקרה ולא יגיע לשם, אז אנחנו בבעיה.

רם כץ: עכשיו, זה גם הגיע אלינו להטלה.

מוטי אלקבץ: רם, יש ניהול סיכונים ובניהול סיכונים אתה יודע שרוב האירועים לא קרו, אף פעם לא קרה אירוע בלול הטלה.

רם כץ: לא הגיע ללול, זאת אומרת אתה אומר מה שלא היה אין בעיה.

מוטי אלקבץ: יותר מזה, זה קרה תמיד תחת נתיבי הנדידה של הציפורים, את זה אתה יודע, וזה קרה גם בלולים קרנטינה, מה לעשות.

רם כץ: אז הסברתי, אתה רוצה שאני אגיד את זה עוד פעם?

מוטי אלקבץ: אז בניהול סיכונים אל תגדל כאן בכלל עופות.

שרן השכל: אבל זה מה שהוא אומר, הוא רוצה כאן תקן ביולוגי שיעמוד בזה.

רם כץ: זה צריך להיות בחוות מסודרות וסגורות.

מוטי אלקבץ: ואם זה אירע כאן אז מה קרה?

מוטי אלקבץ: אז פינו אותנו ליומיים, נכון?

מוטי אלקבץ: אנחנו במלחמת לבנון השנייה פינו אותנו לחודש, אז אנחנו יודעים.

רם כץ: איזה ליומיים?

מוטי אלקבץ: בנהלל שבוע לקח לכם לפנות.

רם כץ: נו, וכמה ייקח בדלתון לפנות?

מוטי אלקבץ: אז יפנו אותנו לשבוע.

רם כץ: בשבוע אפשר לפנות את דלתון?

מוטי אלקבץ: אפשר.

מזל אלקלעי: אבל אנחנו כולנו מסכימים, אנחנו לא אומרים שלא, וגם מוטקה אומר, אנחנו כולנו רוצים את השדרוג.

מוטי אלקבץ: חבל לצייר תמונה כזו ש - - -

מזל אלקלעי: כולנו רוצים להתקדם.

מזל אלקלעי: נכון שמבחינת עלויות, מי כמוך יודע, אתה ואני אנחנו רואים את הלחצים של היישובים, הם רוצים והם כל הזמן נדרשים לתשלומים מטורפים.

מזל אלקלעי: המדינה אומרת שהיא תשקיע בתשתיות והיא נתנה תקציב מאוד מוגבל בינתיים לתשתיות.

מזל אלקלעי: זאת אומרת שאם היה תקציב יותר גדול כבר היינו יכולים לעבור לחוות האחרות, לאזורי הגידול האחרים.

מזל אלקלעי: כרגע אין תקציב לאזורי הגידול האחרים, אנחנו יודעים את זה.

רם כץ: ואם לא יהיה תקציב אז ככה זה יישאר?

מזל אלקלעי: ואם לא יהיה תקציב אז אנשים יצטרכו להחליט מה הם עושים.

מוטי אלקבץ: אז בוא תחסל את הענף, בסדר?

שרן השכל: נסתכל בפנים לפני שנמשיך.

מזל אלקלעי: כן.

מזל אלקלעי: אנחנו נלך ללול השלישי.

מוטי שמקה: חבל שאתם לא תראו את דלתון.

מוטי שמקה: זה האישיו.

מזל אלקלעי: בדלתון אתם תראו את הבנייה החדשה, תראו את הדו קומות, את המשמעות של זה אולי בעין וגם תבינו את המשמעויות הכספיות שעומדות מאחורי הקמה של כזה מבנה, זה משהו מטורף.

מוטי שמקה: גם לא בטוח שהנציגים של ארגון צער בעלי חיים רוצים את זה.

מוטי שמקה: הם דוחפים לזה והם לא יודעים למה הם דוחפים.

מוטי שמקה: בואו תראו את זה פיזית בעין.

מזל אלקלעי: אתם נכנסתם בכפר שמאי?

רם כץ: הם גם היו בשפר וגם בכפר שמאי.

מזל אלקלעי: הבטיחו לי שלא ייכנסו בכפר שמאי, לא אמרו לי שפר בכלל.

מזל אלקלעי: אמרו לי שבכפר שמאי לא ייכנסו לתוך הלול.

מזל אלקלעי: לכן, אני מאוד מבקשת, אם הייתם בלול אחר אני גם לא יכולה להראות.

מזל אלקלעי: אני יכולה להסביר לכם.

מוטי אלקבץ: רואים כאן את הכול, לא צריך להיכנס.

מזל אלקלעי: בעצם אתם רואים את הלולים.

מזל אלקלעי: הן מסתובבות כל היום, בלילה הן עולות על אלה והן עומדות והן ישנות.

מזל אלקלעי: צריך לראות בלילה תמונה, הן כולן ישנות ככה.

מזל אלקלעי: זה תאי הטלה, כשהן רוצות להטיל הן נכנסות וקופצות לכאן, הן מתורגלות מגיל מאוד צעיר.

קריאה: יש להן צורך להטיל במסתור.

מזל אלקלעי: מגיל צעיר מאוד הן גדלות, מאמנים אותן לעוף למעלה, לא להישאר.

מזל אלקלעי: הן הגיעו לפני שבוע, בינתיים הן מתרגלות למקום, מתאקלמות, אז יש גם עכשיו יותר ביצי רצפה שצריך כל פעם למנוע את זה, אבל עם הזמן כשהן מתרגלות הן עולות לכאן, מטילות כאן ויוצאות.

מזל אלקלעי: יש הן גם אוכל קרוב, גם מים, ואז הן ממשיכות לטייל.

מזל אלקלעי: יש לנו פה עובד שנכנס מדי פעם, מוציא את ביצי הרצפה, שלא ינקרו ושלא יגעו ושלא יתרגלו לזה ולאט לאט הן מגיעות למצב ש-95% אם לא יותר מטילות בתאי ההטלה.

מזל אלקלעי: זה לוקח זמן, זה תהליך, בתקווה שלא תתקוף אותן שום מחלה, כי הן מאוד רגישות.

מזל אלקלעי: אני לא יודע כמה אתן רגישות, אבל בלול הראשון שאכלסנו אחרי שלושה שבועות קיבלנו דלקת במעיים, אני חייבת לציין לטובה את השירותים הווטרינריים, ד"ר רם, אני אומרת משהו טוב עליכם, ד"ר אורית שליוותה אותנו, מהר מאוד תפסנו את הבעיה, טיפלנו בבעיה כמו שצריך עם אנטיביוטיקה, נתנו את זה כמו שצריך, עברנו את זה.

מזל אלקלעי: אבל תקשיבו, כל דבר כזה זה פחד אלוהים.

מזל אלקלעי: זה השקעה מטורפת.

שרן השכל: אתם משאירים את התרנגולות עם המקור שלהן?

קריאה: לא, קיטום המקור מתבצע בלולי הפרגיות, אבל ניתן להימנע ממנו בלולים בלי כלובים כמו הלול הזה.

קריאה: ניתן להימנע מזה.

מזל אלקלעי: אנחנו לא עושים את זה.

קריאה: לא, אצלכם בטח לא, הן מגיעות לפני כן.

קריאה: בכל מקרה הביצים בתאי ההטלה מתגלגלות למסוע הזה שאנחנו רואות כאן, מתגלגלות למסוע אוטומטי.

מזל אלקלעי: כן, אנחנו נצא החוצה ונוכל לראות לאן הם מגיעים.

מזל אלקלעי: זה המסוע, גם הזבל יורד אוטומטית ויוצא מהכיוון השני של הלול.

שרן השכל: ומה אתם עושים כאן באזור הזה?

מזל אלקלעי: מפנים מדי פעם, יש לנו עובד פה 24 שעות, גם בשבתות וגם בחגים.

מזל אלקלעי: קודם כל זה מאוד מאוד טכנולוגי, יש חדר בקרה, אנחנו מקבלים התראות על כל תקלה שיש במיידי ותמיד יש כאן מישהו 24 שעות להגיב.

מזל אלקלעי: דבר שני, לגבי זבל, בגלל שהן הולכות על זה אז זה הופך להיות כמו רפד, כמו אבקה כזאת עם הזמן, אנחנו אחת לשבוע, שלושה-ארבעה ימים, יש פה עובד שנכנס, מנקה, מוציא עם מריצה את הזבל הזה לתוך המסוע, המסוע יוצא לכיוון השני.

מזל אלקלעי: פה זה הביצים, האזור הנקי, פה זה הזבל, האזור המלוכלך.

מזל אלקלעי: וזה שאני לא מבינה כל כך בלולים.

מזל אלקלעי: זו החווה שלנו.

מזל אלקלעי: אני מתנצלת שאני לא מכניסה אתכם, אבל זה בגלל דאגה.

שרן השכל: למה הן עומדות, הן ממתינות לאוכל בכניסה?

תושב: לא, סתם האופי שלהן להצטופף בפינות חשוכות ונוחות.

תושב: יש מצב שאחת מהן או שתיים הטילו פה ויש להן טבע כזה ללכת לפינה.

קריאה: רואים את ההבדל גם מלול הכלובים הגדול, נכון, שרן?

שרן השכל: כן.

קריאה: זה אפילו לא צריך להסביר במילים, כשאין כלוב זה אחרת לגמרי.

מזל אלקלעי: אבל אתם לא צריכים לשכנע אותנו.

קריאה: אתכם בטוח לא.

מזל אלקלעי: לא אותנו, גם את החקלאים האחרים, כולם רוצים לעבור לזה, רק הבעיה שפעם אחת, צריכה להיות הדרכה מאוד אינטנסיבית - - -

שרן השכל: אני מקווה שעוד שבועיים אולי שלושה שבועות אנחנו נתכנס, אבל אני מוכרחה לדבר עם השר עודד פורר גם בעניין המכסות, לפחות המכסות של הלולים ללא כלובים.

מזל אלקלעי: זה יעשה לנו – אנחנו לא יודעים אם נזכה.

מזל אלקלעי: זאת השאלה.

שרן השכל: זה המינימום של המינימום, אפילו לפצל את זה.

שרן השכל: השאלה אם הם יסכימו לפצל את המכסות של לולי הכלובים ולולי מעוף.

מזל אלקלעי: לא, אפשר להגיד משהו אחר, אפשר להתנות כל מי שזכה במכסה החדשה מחויב לגידול בלולי מעוף.

רם כץ: כרגע הבעיה היא לא המכסות, אלא צריך לולים כאלה.

שרן השכל: כן, אבל הנה, יש חקלאים שיכולים לקבל.

שרן השכל: יש גם בצופר, ליד צופר שם, הם אמרו לי שהם בנו שם לולים ללא כלובים והם ממתינים גם למכסות.

שרן השכל: כבר המון זמן.

מזל אלקלעי: אפשר להתנות את זה, מי שזוכה ההתניה היא לגדל במעוף.

רם כץ: אני מסתכל על המספרים הגדולים, זה המספרים הקטנים.

שרן השכל: בסדר, אבל אם מישהו כבר בנה לול כזה למעוף, שחררו להם את המכסות.

מזל אלקלעי: בתקווה שנזכה.

שרן השכל: הטענה הייתה שכרגע אין מספיק לולים ללא כלובים.

מזל אלקלעי: אבל זה הביצה והתרנגולת, אם בן אדם לא קיבל מכסה איך הוא יתחייב לבנייה?

מזל אלקלעי: הוא צריך קודם כל לקבל מכסה כדי לבנות את הלול.

רם כץ: אבל מה עם כל אלה שיש להם מכסות?

רם כץ: את בוחרת להסתכל עכשיו על ה-170 מכסות, יש לנו 3,500 מכסות בארץ.

מזל אלקלעי: לא, זה בסדר.

רם כץ: לא, זה לא בסדר.

מזל אלקלעי: הם צריכים לעבור, אני מסכימה איתך.

רם כץ: אבל אני אומר, כשבאים לפתור בעיות צריך להסתכל מהגדול אל הקטן, השוליים זה הרבה אנשים שגם אם תיתני להם היום, היום אין לולים.

שרן השכל: יש להן יציאה לחצר?

מזל אלקלעי: לא, זה לולי חופש.

מזל אלקלעי: אין כאלה בארץ.

מזל אלקלעי: זה הביניים.

שרן השכל: זה הבדל של שמים וארץ.

מזל אלקלעי: נכון, זה הבדל.

רם כץ: כל מה שדיברנו על חוסר מקום, את מכפילה את זה ב- כי זה גם שש מטילות למטר ואת צריכה עוד חצרות גדולות.

רם כץ: במתחמים כמו שיש לנו בגליל את יכולה להכניס 20,000 מטילות כשאת צריכה פתרון ל-120,000.

מזל אלקלעי: אני חושבת שזה הפתרון.

רם כץ: עם הנושא של ללא כלובים תקעו את המטילות לעוד איזה עשר שנים, 15 שנה, כמה שזה ייקח, להוציא מהלולים הישנים.

רם כץ: עכשיו אם יחליטו לא להעביר את הכול אז יתקעו את זה לעוד 20 שנה.

רם כץ: אם התקנות האלה יעברו את השגת את האירופאים בכמה שנים.

חן הניג: נכון, האירופאים, הם עוד מעט יעמדו ביעד של 27', יש להם גם את האיטלקים שהם בעייתיים.

רם כץ: גם ספרד, בספרד כמעט כל המטילות זה –

חן הניג: כמעט כל ספרד זה מטילות עם כלובים, ייקח להם הרבה זמן.

חן הניג: לכן אני חושבת שאם אנחנו נריץ את זה פה אנחנו נשיג את האירופאים בקלות.

שרן השכל: מי יודע, אולי נוכל לייצא לאירופה.

רם כץ: ב-2014 הגיעו לפה מאירופה למבדק.

רם כץ: הם עושים מבדקים כל כמה שנים, כמו שאנחנו עושים באוקראינה אז הם עושים כל כמה שנים.

רם כץ: הם ראו את המציאות, היינו פה לא רחוק, בדלתון, ב-2014, ראו את המציאות, סגרו את ישראל לייצא, אי אפשר לייצא לאירופה, לא רק ביצים, גם בשר.

רם כץ: אז יש פה גם פגיעה כלכלית מההיבט הזה.

מזל אלקלעי: אני מודה שאני הובלתי את זה, זה לא היה פשוט להגיע להסכמה בין כל החברים, אבל הגענו לזה והנה אנחנו מגדלים את זה ביחד, יש לנו דירקטוריון, אנחנו משקפים לכולם מה אנחנו עושים, מקבלים את ההסכמות ורצים והנה אנחנו שנתיים בתחום הזה ואנחנו רוצים להמשיך.

מזל אלקלעי: תודה רבה לכם ושיהיה לנו בהצלחה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: קשה לי להאמין שאפשר לעצור את זה.

מזל אלקלעי: צריך לעשות שינויים, צריך לעשות יותר בקרה, אין בעיה עם זה, אבל התכנון זה בעצם הגב שלנו לעמוד באיזה שהיא תחרות או סטנדרט כי אחרת ייכנסו לפה, כמו שאמרו - - - ואז מה הם צריכים אותנו?

מזל אלקלעי: זה בדיוק כמו שקרה, אני אתן לך דוגמה מהחקלאות, עם היקבים.

מזל אלקלעי: פתחו את זה.

מזל אלקלעי: בהתחלה היקבים היו איתנו, בשנות ה-80, היינו נותנים ליקב דלתון, היינו נותנים ליקב כרמי, עם הזמן היקבים הלכו חכרו אדמות מהמדינה, נתנו להם והם גידלו את הענבים שלהם ובעצם הפסיקו לקחת מהחקלאי הקטן.

מזל אלקלעי: החקלאי הקטן מה עשה?

מזל אלקלעי: הפסיק לעבד את הקרקע שלו ושינה ייעוד כי כבר לא היה מי שייקח.

מזל אלקלעי: לכן אני אומרת, צריך להסתכל מה זה עושה לנו, לחקלאים, לא רק למזל, מה זה עושה לחקלאות פה, באמת כל גב ההר, יש בדרום, יש בהרי ירושלים, בכל המושבים, מה זה עושה.

מזל אלקלעי: אנחנו בינתיים חיים בכבוד בזכות עצמנו, לא בזכות אף אחד אחר, וכרגע ביטול תכנון כזה יעשה לנו נזק מטורף.

מזל אלקלעי: גם לצורך העניין המכסות האלה שאת מדברת עליהן, ההגרלה, אם יש ביטול תכנון אז כל אחד יוכל לגדל כמה שהוא רוצה איפה שהוא רוצה.

קריאה: אם יש ביטול תכנון אין משמעות לגידול עופות יותר בארץ.

מזל אלקלעי: טוב, תודה לכם שבאתם

שרן השכל: תודה לכם.