ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 36, 2021-12-14 10:00

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, שלום, אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לביטחון פנים, היום ה- 14 לדצמבר 2021, י' בטבת התשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא שימוש ברשתות החברתיות כאמצעי סחיטה וניצול אזרחים.

מירב בן ארי: אנחנו עושים את הדיון הזה בעיקר בגלל היוזמה של חבר הכנסת, חברי מאיר יצחק הלוי, שעושה יום מיוחד היום בכנסת בכל מה שקשור לאלימות ברשתות החברתיות, וגם בהזדמנות זאת נברך אותך על המינוי לסגן שר החינוך, אמרתי אתמול ברדיו שאתה האדם הנכון, במקום הנכון, אתה איש ראוי, סיפרתי שגדלת כמדריך רחוב, ועכשיו תקבל את החינוך הבלתי פורמלי, אז אנחנו גם פונים אליך פה גם בוועדה.

מירב בן ארי: ברור שנעשה דברים טובים ביחד, אז גם נאחל לך בהצלחה וגם אני מקווה שאת השדולה אתה כבר עושה חפיפה, כי זו שדולה מאוד חשובה וצריך לקחת אותה אדם אחראי שמכיר את האירוע, ממש חשוב לי, זו שדולה שהובילה את זה בכנסת ה- 20 רויטל סוויד, עשתה עבודה מעולה, ממש חברי כנסת טובים מובילים את הנושא הזה ועכשיו אתה, אז נחכה שתמצא לך מחליף ראוי, אבל הכי חשוב נאחל לך הרבה בהצלחה וברכות.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה דיון היום שיתעסק בעיקר בסחיטה וניצול ברשתות, הבנתי שהתקיים כאן ביום המיוחד שיזמו חברי הכנסת לפני כחודש וחצי בוועדה לקידום מעמד האישה, בכל מה שקשור לסחיטה וניצול.

מירב בן ארי: אני רציתי לפתוח יותר את היריעה מעבר לעניין של סחיטה וניצול של נשים ולכן לא הגדרתי את זה רק לנשים, אלא הגדרתי את זה באופן כללי, גם לא הגדרתי לראשי רשויות או אנשי ציבור, כי היה לנו גם דיון פה נפרד על ראשי רשויות.

מירב בן ארי: לכן היריעה היא קצת יותר רחבה, עיקר הדיון הוא על איך משתמשים ברשתות החברתיות לסחיטה ולניצול של אזרחים.

מירב בן ארי: עשיתי קצת שיחות הכנה והבנתי שהמצב יותר טוב מבעבר, זאת אומרת, אם בעבר בכלל לא היה היום המצב קצת השתפר, ועדיין קצה הרצף של האירוע, אנחנו לא מגיעים לשם.

מירב בן ארי: כן נפתחים תיקים, כן נפתחות חקירות משטרה, אבל הרבה פעמים הקורבנות נשארים לבד, ואותו אדם שביצע מקבל, אם הוא בכלל מקבל עונש, זה עונש ממש מזערי, חסר הרתעה ולכן לפחות לפי מה שלמדתי, אין ממש הרתעה בשטח מסחיטה וניצול של אזרחים ברשתות.

מירב בן ארי: כן ברור לי שבכל מה שקשור לנשים ולסחיטה שיש לה אופי מיני יותר ושימוש בתמונות וצילומים, זה גם מצלק את אותו קורבן, וגם פה בכלל לא ראיתי משטרה שתאיר את עיני, לא ראיתי איזה שהוא שינוי מגמה מבחינת סטטוס התפתחות התיקים, גם אם זה מגיע לתלונה במשטרה, אגב כמובן כמו בנושא הטרדות מיניות, רובן בכלל לא מגיעות להתלונן, רובן מעדיפות לטאטא מתחת לשטיח ולחשוב.

מירב בן ארי: .

מירב בן ארי: מי שראה את הסרטון ראה, ואולי יותר לא יראו את זה, אבל כמו שאני אומרת בכל נושא, כשאתה מטאטה זה נשאר שם ואף פעם לא נעלם.

מירב בן ארי: לכן ביקשתי לקיים את הדיון הזה, אני רוצה לראות לאן הוא מתקדם, אולי אנחנו גם ניקח אותו למקום אחר, אולי נמשיך, בכל מקרה הוועדה הזו תתעסק בכל מה שקשור לאלימות ברשת, הבטחתי את זה לחבר הכנסת, מאיר חברי.

מירב בן ארי: אני כבר אומרת שאם נצטרך בהמשך לדון ספציפית בנושאים שיעלו כאן, זה מה שאנחנו נעשה אל מול המשטרה והפרקליטות וכמובן משרד המשפטים.

מירב בן ארי: אז מאיר, אני רוצה לתת לך לפתוח, בבקשה אדוני.

מאיר יצחק הלוי: גברתי היו"ר, קודם כל תודה רבה על שיתוף הפעולה והפירגון, על הבנת האירוע המאוד, מאוד מורכב הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני רק אפתח קצת את הזום ואגיד, שהייתה לי הזכות הגדולה ב- 2004, 2005 לצאת בתוכנית עיר ללא אלימות שהיא נוסדה בעיר אילת ואחרי זה הפכה להיות תוכנית לאומית.

מאיר יצחק הלוי: שם הבנו את האירוע, כי אתה יודע מי הקורבן ומי מבצע עבירה, ויש איזה שהוא מסלול, אז מה שנשאר זה לבנות טיפול שנגדיר אותו הוליסטי, שכל הקהילה מתגייסת לעניין ומסתערת עליו, אבל ברור, אתה יודע כשמישהו מרביץ למישהו אז יודעים מי הקורבן ומי המרביץ.

מאיר יצחק הלוי: בסוגייה הזו שאליה נחשפתי איפה שהוא בסוף 2017, ראינו שזה עולם שהוא עולם חדש, וככל והזמן נקף, הפלטפורמה הזו שקוראים לה רשתות חברתיות, הפכה להיות פלטפורמה יותר ויותר מורכבת.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב אני מאוד בעד הרשתות החברתיות, אני חושב שטוב שיש ביקורת, ואני חושב שטוב שיש פולמוס, ואני חושבת שיהיו מערכות שמאזנות ומרסנות דרך המדיות, ואני חושב שרע שעושים מעשים של דה לגיטימציה, של שיימינג, של דיוג ושאר מיני דברים.

מאיר יצחק הלוי: הדבר שנחשפתי אליו בשנתיים האחרונות, גברתי היו"ר, הייתי ראש עיריית אילת, ואחרי זה ראיתי שזו לא הנחלה שלי בלבד אלא שזה קורה, שהשתמשו בפלטפורמה הזו לסחיטה, כדי לשנות במקרה הזה את דעתי, אבל זה נכון לדעתם של אנשים אחרים והסיפורים הם רבים, אני לא אפתח אותם פה כי הנושא הוא לא אני, הנושא הוא הפלטפורמה המאוד מסוכנת.

מאיר יצחק הלוי: ואני אומר שהיום המדיה הזו הפכה להיות כלי בידי עבריינים, אני מדגיש זאת ואני אומר את זה לחבריי במשטרת ישראל, כלי בידי עבריינים להפעיל לחץ על מקבלי החלטות, זה יכול להיות ד"ר אלרועי וזה יכול להיות ראש עיר, וזה יכול להיות תלמידה בכיתה י"א של סחיטה מסוג אחר, ויכול להיות הרבה מאוד דברים, אם זה תחת פרצופים אמיתיים או תחת פוסטים מזויפים או גורמים אנונימיים, יש מכאן, מכאן ומכאן, הכל נמצא, יש לי קלסרים עבי קרס, אם פעם תרצי לראות ולהזדעזע אני חייב להגיד, אז אני אראה לך אותם, פשוט דברים איומים.

מאיר יצחק הלוי: ולכן אני חושב שגם בעקבות מה שכבר נעשה בוועדה, אני חושב שהיום הזה עניינו, לדעת שאנחנו יודעים לטפל בלקונה הזו, שהיא לקונה חברתית שפוגעת בילדה בכיתה ג', ד', ויכולה לפגוע אם יורשה לי, בניצב ברכה, שהבן שלו נמצא כאן, שלצערנו הגדול מאוד התאבד, בעקבות מערכת שלמה של שיימינג ודה לגיטימציה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב אני הכרתי את ניצב ברכה, מהניצבים המובחרים והמשובחים שהיו במשטרת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני אומר, ברצף הזה יש הרבה תקלות ואני חושה שסומא עלינו כבית מחוקקים, לעשות כל פעולה, כל פעולה למזער ולשלוט במצב הזה, ולא בכדי אנחנו מובילים חקיקה, שגם אם היא צריכה שיפצור אי פה, אי שם אז נעשה אותו, אבל בגדול זה להגיד חברים, ההפקרות תמה, ומי שיחשוב שהמקלדת היא כזו קלה וכל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה, ידע שצריך להיזהר, וודאי וודאי שמדובר באנשים עם מצב קשה.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד משפט אחרון, אמרתי את זה כבר פה, אני אגיד את זה עוד פעם ולא אכפת לי להגיד את זה 20 פעם שזה יופנם.

מאיר יצחק הלוי: אם המועצה לשלום הילד בדוח של שנת 2018 שבו היא דיווחה על מעל לשלוש מאות ילדים שחווה בצורה זו או אחרת חוויה אובדנית, כשאני אומר חוויה אובדנית זה אומר שאו שהם ניסו או שהם היו עם פוטנציאל אובדני.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי זה היינו הך, אני מבחינתי זה מיליון נורות אדומות, ואני מכיר את הפעילות של מעל חמש שצריך לחזק אותה, אני שמח על כל פעולה כזאת, והיום זה עוד מנוף להתמודד עם הנושא.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נשב, גברתי היו"ר, בשלוש וועדות, את הוועדה שפותחת את הנושא, אחרי זה נשב בוועדה לזכויות הילד וגם בוועדת חינוך, ובהמשך אנחנו נקיים באודיטוריום את המליאה, ששם בני הנוער, ונמצא איתנו יושב ראש מועצת תלמידים ונוער ארצי, רועי, שביקשתי מהם שיובילו.

מאיר יצחק הלוי: למה מהם?

מאיר יצחק הלוי: משום שאני חושב שמי שיודע לטפל במדיות הללו יותר טוב מכולנו, זה הצעירים המדהימים, אני רואה מה עושים הצעירים שנמצאים מסביבי, לכן טוב שהם יהיו בהובלה של הדברים, ואני בטוח שבסיומו של יום, נגיד עשינו עוד מעשה טוב למען אותם אנשים שהם חשופים, אל מול צריח המדיות.

מאיר יצחק הלוי: עד לכאן ותודה רבה לך.

מירב בן ארי: הבנתי שהיום הזמנת שניים.

מאיר יצחק הלוי: אני ביקשתי מאוד, ואני מאוד שמח שהוא הגיע, לא היה לי פשוט להזמין את ראובני ברכה, הבן של ניצב ברכה, שדרך אגב הוא איש משטרה.

מירב בן ארי: אז נתחיל עם ראובני, תספר לנו קצת.

ראובני ברכה: בוקר טוב לכולם, גברתי היו"ר, תודה רבה על הזמן, גם חבר הכנסת מאיר הלוי, מכובדים.

ראובני ברכה: אני לא יודע כמה מכם מכירים את הסיפור, באתי באמת להציג אותו מהכובע האישי כבן ולא עכשיו כאיש מקצוע בחיים שלי.

ראובני ברכה: אני באמת את אבא שלי ב- 2015 איבדתי, אחרי תקופה דיי ארוכה של הכפשות שהוא עבר ברשתות החברתיות, אם זה פייסבוק, בוואטסאפ, אם זה באתרים שיש להם לגיטימציה בחברה או אין להם לגיטימציה בחברה.

ראובני ברכה: צריך להבין שבסופו של דבר האירועים האלה חלחלו לנו פנימה לתוך התא המשפחתי, גם הרחב וגם האינטימי.

מירב בן ארי: אתה יכול להגיד למי שלא מכיר, מה הייתה הסיבה שאבא שלך בעצם קיבל אז את אותם מה שנקרא ברשתות, איומים וכו'.

ראובני ברכה: הסיבה בסופו של דבר זה העיסוק שלו בלחימה בשחיתות, מי שמכיר יותר או פחות, הוא התעסק בתיק מאוד, מאוד תקשורתי עם עד ציבורי של איזו שהיא קהילה כזאת או אחרת, ובאמת אותם אנשים מאותה קהילה, השתמשו ביכולות שלהם בשביל לתקוף אותו מכל הכיוונים.

ראובני ברכה: אני לא יושב פה היום במצב שאני בא להעביר ביקורת על אחת המערכות, או עכשיו לבוא ולומר שהיה אפשר לעשות טוב יותר, כי אני באמת חושב שאיפה שהוא שמה בשנת 2015, לא הבנו את גודל האירוע הזה של מה שקורה ברשתות החברתיות.

ראובני ברכה: היום אנחנו נמצאים אני חושב במקום אחר ואני מכיר גם את השותפים שלי לדרך, אני לא מכיר אותם ברמה הפרסונלית אבל אני יודע כל אחד על איזה זרוע ואיזה תפקיד הוא יושב ומה היכולות שלהם, ואני חושב שאנחנו היום נמצאים במקום הרבה יותר טוב, אבל בסוף הדברים שלי אני רוצה לשאול את השאלה: עד כמה חופש הביטוי ינצח את הזכויות של הפרט?

ראובני ברכה: אני היום, באמת הרבה יותר קשה לי לבוא ולדבר על מה שהוא עבר, אני זוכר אותו באמת בימים האחרונים בדיכאון טוטאלי, הוא פשוט הרגיש שמכל מקום תוקפים אותו, הוא לא יכל יותר להתעסק עם הטלפון, הוא לא יכל יותר לפתוח עיתונים, אנשים שראו אותו ברחוב, באו והציפו לו את זה כל פעם, כותבים עליך ככה, אומרים עליך ככה, בסופו של דבר זה גם הגיע אלינו לאחים, שאנשים בבית ספר של האחים שלי שואלים אותם שאלות, ובאים אליהם עם פוסטים שהעלו, ובאים אליהם עם כתבות שהעלו, והתחושה באמת בסופו של דבר היא של חוסר אונים.

ראובני ברכה: באמת שאני עכשיו ככה נכנס אחורה ואני נזכר ככה בכל הסיטואציות, זה כמובן שהכל צף לי, ובסופו של דבר זה סיפור אישי כמו שאתם כמובן מבינים.

ראובני ברכה: אני באמת חושב שהדיון הזה הוא דיון חשוב, ואנחנו מפה צריכים לצאת, לא יודע אם להגיד תוכנית, אבל לצאת עם איזו שהיא קביעת יעד, קביעת מטרה שחייבים לעשות שינוי, חייבים לתקן את זה כמה שיותר מהר, אני היום חשוף קצת ליותר נתונים כאלה ואחרים, הנוער היום בנקודה מאוד, מאוד פגיעה וזה פשוט שורץ הנושא הזה.

ראובני ברכה: ואם אדם מבוגר שהגיע להחלטה שהוא הגיע בסופו של דבר לשים קץ לחייו, בכלל האירוע הזה שהוא מרגיש חסר אונים, שהוא מרגיש שהוא מושמץ, שהוא מרגיש שמה שנכון זה מה שכתוב היום ברשתות ולא האמת הפנימית שלו, וזה מה שמחלחל בסופו של דבר לתודעה.

ראובני ברכה: צריך להבין שמה שעובר היום בוואטסאפ זה יוצא מהשליטה של הבן אדם, וברגע שזה מתחיל לרוץ בתוך הרשתות, זה באמת בסוף זה מה שבוחרים, זה התודעה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: שרון.

שרון פרי: קודם כל תודה רבה שהזמנתם אותי לכאן, אני חושבת שזה יום מאוד מאוד חשוב ומשמעותי, וזה יוצא בטיימינג מאוד מדויק מבחינתי, כיוון שאותו עבריין שגנב לי את מכשיר הטלפון שוחרר לביתו לפני שבועיים בטרם עת, בטענה שהוא לא מסוכן לא לי ולא לציבור, ומתוך ארבע השנים שהוא היה צריך לשבת מאחורי סורג ובריח, בחרו לשחרר אותו לפני הזמן, עם תוכנית שיקום מסודרת לתוכנית לשיקום האסיר, ופה אני רוצה להעלות סוגיה ולהמשיך פה את הדברים שלך, שנפגע ורע נמצא בסיטואציה מאוד רגישה, וזה לא משהו שעובר, והוא מאוד, מאוד חשוף ובעיקר מאוד, מאוד לבד.

שרון פרי: אני בתור אחת שנפגעה, גיליתי על עצמי תוך כדי תנועה, שלמזלי הרב שלא כמו אביך, היו לי כן איזה שהן תעצומות נפש כדי לעבור את זה, על אף שאני בעצמי אימא לילד, שהיום הוא כבר גדול, אבל הוא היה אז ילד מתבגר.

שרון פרי: אנשים פשוט לא מבינים כשידם קלה על ההדק, שיש מאחורי האנשים האלה משפחה.

שרון פרי: יש לי פה אימא ואחות שבאו ללוות אותי, יש לי ילד שיהיה בריא, הם היו צריכים להתמודד עם כל הסיטואציה הזו וכל ההכפשות שעברתי ועדיין עוברת, אחרי חמש שנים.

שרון פרי: הנאצה שאני מקבלת ברשתות, התמונה שעדיין מתרוצצת בחוץ ואי אפשר למחוק אותה בשום צורה, ההתמודדות אל מול גופים גדולים שהם עם אוזניים אטומות, שלא באמת נותנים שום מענה, וזה קשה, וזה קשה וזה מורכב, והייתי רוצה שהמדינה באיזה שהוא מקום גם תכיר בזה שנפגעי עבירה צריכים לקבל איזה שהוא ליווי, צריכים לקבל איזו שהיא תמיכה כל שהיא, שתהיה להם איזו שהיא התחלה של דרך שהם יכולים לראות איזה שהוא אור בקצה המנהרה, במקום שהוא מאוד, מאוד חשוך.

שרון פרי: זה מקום מאוד בעייתי, הוא מאוד מורכב, הוא מאוד חשוף וצריך להבין שאנשים שנפגעו, החיים שלהם השתנו מקצה לקצה, יש לי את החיים שלי לפני ויש לי את החיים שלי אחרי.

שרון פרי: למזלי הרב, ושוב זה משהו שגיליתי על עצמי, שיש לי את הכוח להתמודד עם זה, אבל גם אני נשברת, והייתי רוצה בעיקר בשביל הדור הצעיר, בשביל ילדים צעירים, וקיבלתי לא מעט מכתבים גם מבנים וגם מבנות, על סיטואציות בלתי אפשריות, והם מאוד, מאוד לבד.

שרון פרי: דבר נוסף שאני מאוד מקווה שהשתנה בזמן הזה, כשלי קרה מה שקרה לי לפני חמש שנים, היו איתי ארבעה קצינים בחדר ללא ליווי של קצינה, כשכל התמונות שלי חשופות לנגד עיניהם, וזה היה נורא בשבילי, וזה היה מבוכה עצומה בשבילי להתמודד עם זה לבד, בלי שום ליווי, לא של איזו שהיא עובדת סוציאלית או קצינת משטרה שתהיה שם לצידי ותעזור לי, ואולי תחזיק לי גם קצת את היד, כי זה באמת סיטואציה קשה.

שרון פרי: אז אני מקווה שהיום זה קצת השתנה, וזהו, זה מה שהיה לי לומר, תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה להמשיך עם עוד נפגעת של עבירה אינטרנטית, יוליה, דרך אילת מרכזי הסיוע, יוליה כאן?

מירב בן ארי: היא בזום?

מירב בן ארי: איילת את יכולה להתחיל ואני אעבור ליוליה שביקשת.

איילת רזין בית-אור: יוליה תעדכן כשהיא תהיה זמינה, היא בראיון, מי שתדבר היום מטעם איגוד מרכזי הסיוע זה מיקה נטוביץ מנצור.

מיקה נטוביץ-מנצור: שלום תודה.

מיקה נטוביץ-מנצור: אני מיקה, אני מנהלת את מערך הסיוע ברשת של מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

מיקה נטוביץ-מנצור: חשוב לי להגיד, שבהמשך לכל מה שנאמר פה, הרשת היא מקום, שאין מה לעשות, הנוער והצעירים נמצאים שם היום, זה רשתות חברתיות, זה וואטסאפ, אבל יש מקומות מיטיבים, יש מקומות שמנסים להגן ומנסים ליצור קשר ואנחנו אחד מהם.

מיקה נטוביץ-מנצור: יש לנו בעצם אתר אינטרנט ומגיעים אלינו בני נוער וצעירים שמספרים על פגיעות מיניות שהתרחשו בעבר או שמתרחשות עכשיו.

מיקה נטוביץ-מנצור: אנחנו מנסות באמת להיות שם במקום שלהם, הם במילא צורכים את כל התקשורת שלהם כרגע ברשת, זה ההיכרויות, הקניות, המידע שהם מחפשים, שם הם נמצאים ולכן גם חשוב לנו כמרכזי סיוע, להיות שם ולתת להם סיוע במקום הזה.

מיקה נטוביץ-מנצור: משנה לשנה הפניות לגבי פניות ברשת עולות מהנתונים שלנו, בדוח האחרון שהוצאנו לפני מספר שבועות, ראינו ש- 4% מהפניות עסקו בפרסום תמונות ומידע, ומאות, מאות פניות מגיעות על פגיעות שמתרחשות ברשתות החברתיות, כאשר זה יכול להיות קשת רחבה של פגיעות, החל מאינוס, מעשה מגונה, הטרדה מינית וכמובן הפרסום של התמונות.

מיקה נטוביץ-מנצור: חשוב לי להקריא עדות של נערה שכתבה לנו בצ'אט, כדי ככה להגן ולטשטש את הזהות שינית את הפרטים, הנערה כותבת לנו ככה: "רציתי לדבר, אני פשוט קצת בבלאגן ואני לא יודעת מה לעשות, עשו לי משהו ולא ממש בא לי להיכנס עכשיו לפרטים, אבל לא משנה, ההורים שלי גילו, ואמרתי למשטרה לפני איזה כמה חודשים, ומטפלים וזה והכל, אבל לא טוב לי, ואני ברכבת הרים, או שאני ישנה מלא או שאני לא ישנה בכלל, או שהציונים שלי גבוהים ממש ואני לא מפסיקה ללמוד, או שהציונים שלי ברצפה ואני נכשלת, או שאני אוכלת המון, או שאני לא אוכלת כלום, ואני לא מרגישה טוב, אני מרגישה רע, אני כועסת על עצמי, אני כועסת על מה שאני עושה לעצמי ולגוף שלי ולחיים שלי, אני כועסת על עצמי שעשיתי את זה, אני כועסת על ההורים ועל העולם שיכול להיות כל כך רע.

מיקה נטוביץ-מנצור: נמאס לי, עשיתי טעות, סמכתי על מישהו, עבדו עלי, עשו עלי מניפולציות, גרמו לי לעשות דברים שאני לא רוצה וזה אשמתי בסדר, אבל למה זה לא עובר?

מיקה נטוביץ-מנצור: זו אשמתי כי אני סמכתי עליו, אני שלחתי, אני עשיתי כל מה שהוא ביקש, ואני שלחתי לו את כל מה שהוא ביקש, כל יום, מתי שהוא רצה במשך שלושה חודשים, וזה היה נורא, כל שנייה וכל רגע, סבלתי וכאב לי אבל פחדתי לאבד את מה שחשבתי שנוצר בינינו.

מיקה נטוביץ-מנצור: חשבתי שהוא בן 16 אבל בסוף התברר חרא בן 42, למה מישהו יכול להיות כל כך מרושע ומגעיל, מה חסר לו בחיים, למה הוא היה צריך לעשות את זה, למה הוא היה צריך לשקר לי, למה אני צריכה לסבול ממנו?

מיקה נטוביץ-מנצור: אני כבר ילדה גדולה, אני כבר בת 15, אני לא הייתי אמורה ליפול לזה, אני לא הייתי אמורה לעשות את מה שהוא ביקש אבל לא ידעתי.

מיקה נטוביץ-מנצור: " כשמישהי עוברת תקיפה פיזית, ככה כותבת הנערה, היא יכולה לתאר ולחוש, אבל כשעוברים דבר כזה ברשת, מסתכלים עליך מהצד ואומרים לך, אפשר לחשוב מה כבר קרה?

מיקה נטוביץ-מנצור: הוא לא נגע בה, היא יכלה לעצור את זה כל רגע, הם פשוט לא מבינים.

מיקה נטוביץ-מנצור: את נשארת להתמודד לבד עם המצב ואף אחד לא רואה, אנשים לא מבינים שזה משפיע, זה שאמרתי למשטרה ונתתי עדות ומצאו אותו, זה לא אומר שזה נגמר.

מירב בן ארי: תודה, תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מיטל שפירא מהלובי למלחמה באלימות, בבקשה מיטל.

מיטל שפירא: אז אני אתחבר לדברים שאמרו חברותיי, אנחנו רואים שבשנים האחרונות תופעת האלימות המינית ברשתות החברתיות גוברת, הרבה פעמים היא גם מלווה בסחיטה.

מיטל שפירא: אני אהיה קצרה ואני אגיד את שני הדברים שמבחינתנו מתחילים לתת פתרון לתופעה הזאת: דבר ראשון, הרחבת מוקד 105, שייתן מענה גם לבגירים, חיזוק העניין של הסיוע הנפשי, אנחנו רואים פה בעדויות בצורה חד משמעית, שהטיפול הוא לא מספק ואין סיוע נפשי הולם.

מיטל שפירא: הדבר השני, זה באמת להגביר את החינוך בבית הספר, מוגנות מינית לכל הילדים מהתחלה עד הסוף.

מירב בן ארי: תודה רבה, תודה מיטל.

מירב בן ארי: אורנה היילינגר מאיגוד האינטרנט.

אורנה היילינגר: תודה רבה לך גברתי היו"ר.

אורנה היילינגר: יש לי שני דברים להגיד לך.

אורנה היילינגר: א' בשבוע שעבר פורסם סקר של איגוד האינטרנט הישראלי, על הנושא של פגיעות מיניות ברשת, כמה נתונים קצרים ככה בשביל להיתפס.

אורנה היילינגר: 92% מהציבור לא מתלונן כי הוא חש שאין טעם להתלונן על פגיעות מיניות ברשת.

אורנה היילינגר: 93% מהנשים, לא חשות מוגנות ברשת.

אורנה היילינגר: חשוב לומר עוד דבר, 32% הצהירו שהם קיבלו פניות כאלה או אחרות בעלות תוכן מיני, ורבע ביקשו מהם לשלוח תמונות אינטימיות של עצמם.

אורנה היילינגר: בעצם קיים בתחושה שלנו, קיים פער בין הפגיעות בפועל, לבין מה שאנשים חווים ומזהים כפגיעה מינית ברשת, כי היום לא צריך להתחכך בבחורה, מספיק לשלוח לה איזו שהיא תמונה או דיק-פיק או דברים כאלה.

אורנה היילינגר: אני חושבת שהדברים של מיקה היו מספיק חזקים, אבל לדבר עם בחורה שקיבלה דיק-פיק, תמונה של איבר מין של גבר שהיא לא ציפתה לו, היא מרגישה מחוללת, היא רואה את האימג' הזה מול העיניים במשך שבועות וימים וחודשים, והיא לא מצליחה להתאושש מזה.

אורנה היילינגר: כן חשוב לי לומר, שהפגיעות המיניות או הסחיטה המינית היא לא רק כלפי נשים, יש תופעה מכוערת של סחיטה כלפי גברים, של פיתוי שהם יעשו אקט מיני מול הרשת.

אורנה היילינגר: היה לי ביום חמישי האחרון, דיברתי עם בחור בן 17 דתי, שנפל בפח, קיים את האקט המיני ואז התחילו לסחוט אותו.

אורנה היילינגר: מדובר על אלפי ומאוד דולרים, שאותם אנשים מרגישים שאין להם מה לעשות.

אורנה היילינגר: חשוב לי כן לנצל את הבמה הזאת ולהגיד, שבאיגוד האינטרנט הישראלי ובשיתוף עם הפדרציה היהודית של ניו יורק, אנחנו מריצים מיזם שהנושא שלו הוא הצד השני של הבריונות ברשת, הנושא של מיתון השיח, וזה אומר, הכשרות של עוזרים פרלמנטרים, מנכ"לים, מנהלי קהילות ואנשי חינוך, בכלים למיתון השיח בתוך הרשתות החברתיות.

מירב בן ארי: תודה רבה אורנה, נאוה 105, נאוה כהן אביגדור, בבקשה גברתי.

נאוה כהן אביגדור: תודה רבה, אני מעבר לפעילות של 105 שאני מקווה שבאמת כמו שכולם מכירים, יש כבר גוף לאומי שמתכלל מענה לפגיעה בקטינים ברשת.

נאוה כהן אביגדור: אני רוצה רגע להתייחס לנתונים, ואם אחרי זה אפשר לתת גם דוגמא לטיפול שאנחנו עושים, באירוע סחיטה נגד קטינים ברשת.

נאוה כהן אביגדור: אני אמרתי שאני רוצה לתת כמה נתונים על קטגוריות הסחיטה ב- 105, ואחרי זה נמצאת פה בזום, נציגת משרד הרווחה בדסק השותפויות, והיא תוכל לתת דוגמא על טיפול שלנו באירוע של סחיטה על רקע מיני.

נאוה כהן אביגדור: מספר אירועי הסחיטה מהקמת המוקד ב- 6.8.2018 ועד סוף נובמבר 21, זה 1,814 אירועים שמהווים 5% מכלל אירועי הפגיעה במוקד, שטיפל עד היום באופן כללי בלמעלה מ- 30,000 אירועי פגיעה בכלל הקטגוריות.

נאוה כהן אביגדור: מתוך אותם אירועי סחיטה, 97% מהנפגעים הם קטינים, באופן טבעי 105 מטפל בפגיעות בקטינים ברשת, כאשר הגילאים המשמעותיים לפגיעה בקרב הקטינים זה 12 עד 16, גילאי 13, זה גיל ש- 16% מהנפגעים הקטינים הם בגילאי 13, ובגילאי 12 ו- 14, 14% כל אחד.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו יודעים ש- 56% הן נפגעות, ו- 44% הם נפגעים.

נאוה כהן אביגדור: מבחינת הפוגעים, פוגעים קטינים 84%, זאת אומרת 84% מהפוגעים בקטינים הם קטינים בעצמם.

מאיר יצחק הלוי: יש פרופיל של הקטין הפוגע?

מאיר יצחק הלוי: מאיפה הוא בא?

מאיר יצחק הלוי: מאיזה רקע סוציואקונומי?

נאוה כהן אביגדור: אחד הדברים שאנחנו למדים ב- 105 לגבי כל הקטגוריות, שכל אחד עלול להיות נפגע וגם כל אחד עלול להיות פוגע.

נאוה כהן אביגדור: (היו"ר מאיר יצחק הלוי)

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, אין אפיון?

נאוה כהן אביגדור: אתה יודע, יש כל כך הרבה קטגוריות פנימיות בתוך קהלי היעד, אבל אי אפשר לצייר סטריאוטיפ של נער או נערה פוגעים, וכשאני מדברת על 33,000 אירועי פגיעה בקטינים ברשת, כש- 70% מהפוגעים הם קטינים, זה אומר שזה יכול להיות בהרבה מאוד מקרים, ילד של כל אחד ואחת מאיתנו, שנקלעים לסיטואציה שהם אפילו לא מבינים אותה.

נאוה כהן אביגדור: ואגב כמו שנאמר פה שלא מבינים, לא תמיד הקטינים וגם בגירים, לא תמיד מבינים מתי הם נפגעים, לא תמיד הקטינים גם מבינים מתי הם פוגעים, וכל הנושא של חוק הסרטונים, הוא חוק שאין אליו מודעות, ובהפצה של תמונות וסרטונים מיניים, לחיצה של כפתור, אף אחד לא קולט, הוא לא צילם, הוא קיבל את זה, הוא רק העביר הלאה, הילד בכלל לא מבין, שהוא באותו רגע עובר עבירה פלילית, שדינה לפי חוק הסרטונים עד חמש שנות מאסר.

נאוה כהן אביגדור: כך שהחינוך בעניין הזה, בהסברה בעניין הזה והטיפול בעניין הזה צריך להיות גורף ולא לאוכלוסייה כזאת או אחרת.

נאוה כהן אביגדור: אני רוצה לחזור לנתונים, פוגעים קטינים 84% בקטגוריה הזאת של סחיטה, ויש לנו גם כמובן 16% פוגעים בגירים, 77% מהפוגעים זכרים, 23% מהפוגעים נקבות, ומבחינת הזירות, 34% מהפגיעות היו באינסטגרם, 30% בוואטסאפ, 8% בדיסקורד ו- 4% בפייסבוק ובטיקטוק כל אחד.

נאוה כהן אביגדור: רוב המקרים, 95% באופן טבעי, הם אירועים משולבים, פליליים אזרחיים, זאת אומרת, זה אירועים שיש בהם את הרף הפלילי, אבל אנחנו כמובן נותנים גם את המעטפת האזרחית.

מאיר יצחק הלוי: עוד כמה שאלות, עדיין במאפיינים, הנושא חוצה מגזרים?

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת את יכולה להגיד, נגיד במגזר X יותר, במגזר Y פחות , או שפחות חשופים, יש דבר כזה?

מאיר יצחק הלוי: אם אני אקח מגזר חרדי, מגזר ערבי, מגזר מסורתי?

נאוה כהן אביגדור: אז קודם כל כמובן לגבי החברה החרדית, אנחנו יודעים שהאמירה היא שהם לא נמצאים ברשת, אבל הם כן נמצאים ברשת בהיקפים כאלה ואחרים.

נאוה כהן אביגדור: אני חושבת שהילדים כולם נמצאים ברשתות החברתיות מספר גבוה מאוד של שעות ביום, במדינת ישראל בכלל המספרים הם גבוהים, והם נחשפים, הם נמצאים בזירות אנונימיות, הם יוצרים קשר עם זרים, מעבירים אותם מקבוצות לשיח אחד על אחד בכל מיני אמצעים, ולכן אנחנו מכירים אירועי פגיעה של ילדים בגילאי שש ומטה, ושפוגעים גם פוגעים צעירים.

נאוה כהן אביגדור: אני חושבת שאפשר לעשות סוגים של ניתוחים, אבל בגדול אנחנו מדברים על זה שאין איזה שהוא פרופיל סטריאוטיפי לפוגע או לנפגעת.

מאיר יצחק הלוי: אני רק אשלים לך את הנתונים, על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של שנת 2019, 226,000 אנשים שהם בני עשרים ומעלה, חוו חוויה תקשיבו למספר, מספר מטורף, 226,000 אנשים חווי חווית אלימות ברשתות, 28% מהם, הן חוויות של סחיטה.

מאיר יצחק הלוי: מה שמלמד שאנחנו נמצאים פה בתקלה, זה אני מניח שכולנו מבינים את זה.

נאוה כהן אביגדור: אגב, אורנה מאיגוד האינטרנט ציינה פה, העלתה את הנושא של תא הדיווח, ואני חושבת שכולנו יודעים, הנתונים של מוקד 105 מתבססים על מי שהרים טלפון ופנה למוקד, בין אם זה הנפגע או ההורים של הנפגע או הנפגע, ובין אם זה עד לפגיעה באחר, יש מספר אוכלוסיות שפונות למוקד.

נאוה כהן אביגדור: אבל אין ספק שאלו נתונים של מי שיזם ופנה, המצב האמיתי הוא מן הסתם בהיקפים רחבים הרבה יותר, אני כן רוצה להאמין שהקמה של מוקד 105 נתנה סוג של מענה ייחודי, חיובי וכמות הפניות אלינו עולה כל הזמן, ואני אשמח אם מי שנמצאת איתנו בזום, שפי מנגדי, היא נציגת משרד הרווחה בדסק השותפויות במוקד, היא תוכל לתת דוגמא של אירוע סחיטה על רקע מיני שטופל במוקד ולהציג את העבודה.

מאיר יצחק הלוי: אז נשמע את שפי, ואחרי זה אני אבקש לשמוע את עומר שחר, יו"ר מועצת התלמידים.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד לכם שהיום ביקשנו לשמוע את קולם של בני הנוער, אנחנו רואים בהם אם תרצו סוכני שינוי מאוד, מאוד משמעותיים, שיסייעו לנו, אני מקווה כך, לחשוף, להציג ולטפל בבעיה, בבקשה.

נאוה כהן אביגדור: עד שמעלים אותה לזום, אני רוצה להשלים נתון לגבי המגזר הערבי, רק חצי מהמשיבים מהמגזר הערבי, ידעו לזהות מתי הם נפגעים פגיעה מינית בהשוואה לחברה היהודית, זאת אומרת שיש שם גם בעיית זיהוי מהמגזר היהודי.

מאיר יצחק הלוי: נשמע את עומר, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: חשוב לי לשמוע את המבט שלכם כבני נוער, איך אתם רואים את הדברים, ובעיקר, בעיקר גם איך אתם רואים את עוצמת הבעיה, ואולי אם גם יש לכם מחשבות של פתרונות או כיוון לפתרונות.

עומר שחר: תודה רבה, אז קודם כל העניין הזה של הרשתות החברתיות, היום אין אדם אני חושב במדינה שלא משתמש ברשתות כאלה ואחרות, ואני חושב שיש המון אתגרים.

עומר שחר: אחד מהאתגרים זה הנושא הזה של אמצעי סחיטה, לקחת תמונות, סרטונים אישיים של בן אדם, אני אתייחס בעיקר לנושא של תמונות וסרטונים מיניים שמופצים אצל בני נוער, בני ובנות נוער כמובן.

עומר שחר: אחת הבעיות העיקריות שקורה, דיברתם על חוק הסרטונים, אני חושב שהוא בכלל לא נאכף כמו שצריך ואני אסביר, אני עד להרבה מאוד נערים ונערות שהם חברים וחברות שלי, בעיקר נערות, שהופצו תמונות שלהם וסרטונים ועד היום זה מסתובב, גם שרון אמרה את זה, הדברים מסתובבים ברשת, וחבר'ה מעבירים אחד לשני בלי שום חשש שזה באמת יפגע בהם, או שמישהו, הם מודעים לחוק, הם מודעים לזה שזה עבירה פלילית, והם עושים את זה כי הם יודעים שאף אחד לא יעצור אותם על זה, כי אם המון מפיצים אז לא קרה שום דבר.

עומר שחר: ואחד הדברים שאני חושב שהם מאוד, מאוד בעייתיים בנושא הזה, זה שלא תמיד הם מרגישים בנוח לשתף ברגע שזה סוג של אמצעי סחיטה או משהוא שעדיין לא הופץ בפלטפורמה רחבה, אז מפחדים לספר להורים, לצוות אולי בבית הספר או מי שיכול לסייע גם למוקד 105, לא תמיד הנער או הנערה ירגישו בנוח להתקשר למישהו.

עומר שחר: זה סוג של להודות בטעות שכולם חוששים שאייך יסתכלו עלי שאמרתי את זה, או איך יסתכלו עלי שהופצה תמונה או סרטון שלי, אז אני חושב שבנושא הזה צריך להגביר את האכיפה, וצריך לקחת את המקומות שעוזרים לנערים, לאותם נערים שנפגעו, וגם להנגיש אותם וגם ליצור תחושת בטיחות בקרב הנוער, להבין שאפשר לפנות למקום הזה וזה יהיה בסדר.

עומר שחר: כי כמו שאמרת שרון, גם בחקירה של משטרה, אז אתה יותר מותקף, אתה מרגיש אשם יותר מאשר לא אשם, הקורבן בעצם.

עומר שחר: עוד משהו אחרון בנושא הרשתות החברתיות, כמובן אני גם אזמין אתכם לכנס שלנו היום, אנחנו הולכים לעסוק בכל האתגרים ברשתות, גם בנושא האמון העצמי, בריונות, שיימינג, אני יודע שהיו הרבה דיונים על זה בוועדה, ואני מקווה שהדיונים האלה ימשיכו, אנחנו כמובן נשמח להיות חלק מהם.

עומר שחר: אני חושב שעצם זה שהנוער היום נותן את האמירה יחד עם חבר הכנסת, סגן השרה מאיר הלוי, זה שהנוער אומר את האמירה הזאת שהרשת היא מקום שאנחנו נמצאים בו הרבה, וצריכים לראות את הבעיות וצריכים לראות איך אנחנו הופכים אותה למקום טוב יותר ובטוח יותר, זה משהו שלא היה בעבר, וכולי תקווה שניקח את התוצרים מכל היום הזה וניקח אותם לעשייה משמעותית, גם ברמת וועדות, משרדים וגם אני ומאיר.

עומר שחר: (היו"ר מירב בן ארי)

מירב בן ארי: תודה רבה, מיקה את רצית להוסיף משהו על מדיניות?

מיקה נטוביץ-מנצור: זה איילת רצתה.

מירב בן ארי: איילת רצתה.

אילת רזין בית-אור: רק שני משפטים כי אתם פה כדי לדעת איפה אנחנו מזהות את הזירות, החזיתות העיקריות.

אילת רזין בית-אור: דבר ראשון זה נאמר גם, הכשרות חובה לאנשי חינוך, לזיהוי לדעת לדבר את הנושא הזה בצורה מותאמת לבני נוער, בדיוק כמו ששמענו גם מעומר.

מירב בן ארי: עומר, יש משהו בבתי ספר היום שקשור לזה?

עומר שחר: כן מדברים על זה, אבל עדיין, בכל נושא של מיניות אין , אבל עוד יותר בנושאים של מיניות ברשת, זה נושא שקשה מאוד לגשת אליו.

עומר שחר: לרוב המורים אפילו אין רשתות חברתיות, הם לא יודעים את הסכנות שטמונות שמה, אז קשה להם לתת את ההסבר הזה.

אילת רזין בית-אור: לא יכולתי להגיד את זה בצורה ברורה יותר, גם בהקשר של הכשרות לאנשי חינוך, וגם הכשרות חובה לתלמידים, למניעת פגיעה מינית ומיניות בריאה.

אילת רזין בית-אור: חוק של סגן השרה, שיעבור אני מניחה, של הסרת תכנים, לתת למדינה כלים להסיר תכנים פוגעניים.

אילת רזין בית-אור: שרון גל פרי הייתה איתי בדיונים של החוק הזה בסיבוב הקודם, לצערי זה נבלע, חייבים לאפשר את האמצעי הזה, מי שכבר פורסם, שאפשר יהיה להסיר אותם באמצעים הטכנולוגיים הקיימים.

אילת רזין בית-אור: הצעת חוק שלך גברתי היו"ר, של צביעה של עבירה של סחיטה באיומים ופגיעה בפרטיות כעבירת מין, היום רק חוק הסרטונים, מה שמכונה בהקשרים שאנחנו מדברים עליהם, רק חוק הסרטונים, הוא בעצם עבירת מין, המשמעות היא שמי שמתעד ללא אישור, ומי שסוחט על רקע מיני הוא לא עבריין מין, ומי שנפגע ממעשיו, הוא לא נפגע עבירת מין.

אילת רזין בית-אור: המשמעות היא עצומה בכל מה שקשור לזכויות של אותו נפגע, ולתיוג של אותו אדם כעבריין מין, התמקצעות גורמי אכיפת החוק בחקירות או בכלל ביחס, אין עבירה שסובלת מהאשמת קורבן, כמו הנושא הזה של פגיעות ברשת, אז למה הצטלמת בכלל, מה ציפית שיקרה, זה סתם סביב מריבת אוהבים, אתם תחזרו להיות ביחד ותשכחי מזה, וכן הלאה.

אילת רזין בית-אור: ואני מתחברת לדבריה של ד"ר אביגדור, קמפיינים עם העלאת מודעות של בני הנוער, של הורים, של אזרחים שיידעו על המענים הקיימים כדי לטפל בנושא, גם מה זה בכלל לזהות את המעשים כפגיעה, וגם והכי חשוב, לדעת לאן לפנות מי שנפגע, תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את ליז מטיקטוק, ליז האם את שומעת אותנו?

אליזבט קנטר: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) כן אני שומעת.

מירב בן ארי: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) אני אציג אותך לפני, כי אנחנו כבר נפגשנו אני וחברי מאיר.

מירב בן ארי: ליז מובילה את טיקטוק פה בישראל ועוד מדינות שהיא תזכיר.

מירב בן ארי: אם מישהו לא דובר אנגלית, תיידעו אותנו ואנחנו נתרגם לכם.

מירב בן ארי: אני יכולה להבטיח לך שאנחנו כבר נפגשנו ואני רואה שיש לפנינו אדם שאנחנו יכולים לשתף פעולה איתו, וזה מאוד חשוב בשבילי שאת כאן ליז, כי בשבילך זה כנראה טוב, אבל בשבילנו טיקטוק זה הרשת הכי מפורסמת ברשתות החברתיות לפרסם סרטוני וידאו, ולדאבוני לפעמים אנשים משתמשים בה לפגוע באנשים אחרים בישראל.

מירב בן ארי: אז בבקשה אם תוכלי לספר לנו מה את עושה בטיקטוק, אולי איך לעצור או איך לעזור לנו למנוע סיטואציות כאלו.

אליזבט קנטר: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה שאתם מארחים אותי בבוקר זה, נחמד לראות אתכם שוב, וזה כבוד להיות בדיון זה בנושא חשוב זה.

אליזבט קנטר: כמו שאמרת, אנחנו גדלים כאן, הנוכחות שלנו בישראל גדלה כל הזמן, עם הגדילה החברה מבינה שיש לה אחריות למשתמשי האפליקציה, לא רק לחינוך לדברים כאלו אלא גם לנקוט באמצעים באפליקציה, למנוע תוכן כזה מחוץ לטיקטוק.

אליזבט קנטר: אולי אתחיל בזה שאומר, שסחיטה ופעילות פלילית בטיקטוק, היא הפרה של הנחיות הקהילה שלנו, אנחנו מפרסמים דוחות כל רבעון על תכנים כאלה שאנחנו מוציאים מהפלטפורמה.

אליזבט קנטר: כאשר זה מגיע לפעילות פלילית והתנהגות מסוכנת, יש לנו סובלנות נמוכה לתכנים מסוג זה, רק אחוז אחד מ- 89 מיליון סרטוני וידאו ברבע האחרון הורדנו בגלל פעילות פלילית.

אליזבט קנטר: הורדנו את התכנים האלה באופן יזום מהמכשירים שלנו, השתמשנו באנשים ובטכנולוגיה לזהות סוג כזה של תכנים, ו- 89 אחוז מהתכנים הורדו על ידי המכונות שלנו ובערך 9 מתוך 10 סרטוני וידאו מורדים לפני שמישהו רואה את זה, אנחנו לוקחים מאוד ברצינות את התכנים האלה ומורידים את זה מהפלטפורמה כי זה הפרה של החוקים שלנו.

אליזבט קנטר: דבר נוסף שאנחנו עושים שמאוד חשוב לרכיב הטכנולוגיה ואנחנו בודקים את הרכיב הזה, אנחנו מקווים לנסות לספק ייעוץ לנערים צעירים, וחיפוש אחר בעלי נטיות להתאבדויות או יעוץ לבעיות נפשיות, אנחנו מנסים לספק דרך שיכולה לספק להם עצות לבריאות הנפש, אנחנו כמובן עובדים עם הפלטפורמה ומחפשים ב- 2022, שיהיו יותר דרכים חינוכיות, החינוך הוא מאוד קריטי להבנת העובדה שתוכן כזה הוא מאוד פוגעני ליחידים, שמענו סיפורים, סיפורים עצובים של אנשים שהושפעו בעקבות זה, ולכן אנחנו מרגישים שיש לנו תפקיד קריטי בחינוך.

אליזבט קנטר: כמובן שיש לנו צעירים שמשתמשים בפלטפורמה שלנו, ואנחנו חושבים שאנחנו יכולים לעשות הרבה במערכת החינוך, ואני מברכת דיון על איך אנחנו יכולים לייעץ לבתי ספר לחינוך בני נוער על תכנים אלו, וגם לספק עזרה לכל אחד שיש בעיות עם זה.

אליזבט קנטר: אני רוצה רק להעיר, תוכן זה לא מותר בטיקטוק, אנחנו נוקטים באמצעים להוריד תכנים כאלה, אבל בנוסף אנחנו מבינים שיש לנו אחריות לחינוך ואנחנו נשמח לשתף פעולה עם 105 וארגונים נוספים בתקווה לתת ייעוץ לבתי ספר באשר לתכנים מסוג זה והנזקים שהם עושים לאנשים.

אליזבט קנטר: אני מקווה שנוכל להמשיך את הדיון בשנה הבאה, ולזהות דרכים לעבוד עם בתי ספר, מורים, והורים, לעזור לחנך אנשים על תכנים אלו ואיך אנחנו רוצים להוריד תכנים אלו מטיקטוק, ולשמור את זה מחוץ לטיקטוק.

מירב בן ארי: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) ליז, אני רק רוצה לשאול אותך, אתם מתכוונים לעשות קמפיין עם 105 ב- 2022 עם נוער, אולי זה יעזור יותר מאשר עם המורים, כי הם כנראה יותר ברשת שלכם מאשר בבית ספר, אולי אם תוכלו לעשות את זה ביחד.

מירב בן ארי: מה אתם מתכננים לעשות?

אליזבט קנטר: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) אנחנו עובדים עם 105 עם נאווה והצוות שלה, בשנה האחרונה התחלנו בשיחות על מה שנוכל לעשות ב- 2022, אבל אנחנו פתוחים לרעיונות, אנחנו כמובן צריכים לקדם את 105, אנחנו צריכים למצוא דרך להשתמש באפליקציית טיקטוק לחינוך, אנחנו עדיין לא יצרנו קמפיין ספציפי שמזוהה עם האפליקציה, אבל אנחנו בדיונים עם נאווה על כך.

מירב בן ארי: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לי, תודה רבה, אני אוסיף בעברית לנאווה, אבל אתם תוכלו לדבר על זה אחת עם השנייה.

מירב בן ארי: אני חושבת שאולי בקמפיין שלכם עם טיקטוק ו- 105, כדי לשדר לבני נוער, אתם עובדים ביחד עם מועצת תלמידים?

אורנה היילינגר: קודם כל יש לנו פורום נוער בתוך 105, ומועצת התלמידים ולא רק מועצת התלמידים, אלא תלמידים ונוער ממקומות נוספים, חברים בפורום הזה, והם שותפים לכל העשייה שלנו, והמחשבה עם טיקטוק, אנחנו כמובן צריכים לקבל את כל האישורים וכל התהליך, אנחנו גוף ממשלתי, אבל חשיבה על חודש פברואר, שהוא החודש הלאומי להגנה על ילדים ברשת, לעשות איזה שהוא קמפיין משותף כדי להעלות את המודעות.

מירב בן ארי: אז אני רוצה לראות שאתם עושים וכמובן אם אתם תצטרכו עזרה מול טיקטוק, אני יעזור, ומאוד חשוב לי שמועצת התלמידים יהיו בתוך האירוע הזה של הקמפיין, יש לו עבודה כאן מאוד טובה עם טיקטוק ואתכם, אז כל מה שנוכל לסייע כמעטפת, כדי להוביל את הקמפיין הזה בפברואר, זה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אני רוצה לראות שדברים פרקטיים יוצאים לשטח כדי באמת לסייע לאותם חברה צעירים אבל לא רק.

מירב בן ארי: אני על מה שדיברו כאן על בגירים ב- 105 זה פרויקט שאני לקחתי אותו לקדנציה הזאת, ואנחנו נפעיל, מוקד 105 יצטרך לתת מענה גם לחבר'ה מעל גיל 18.

מאיר יצחק הלוי: אני דיברתי כשלא היית – גברתי היו"ר, שבדוח של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ב- 2019, 226,000 תושבים מעל גיל 20, חוו חווית אלימות ברשתות.

מירב בן ארי: כן, בגלל זה מאוד חשוב שהם הגיעו, גם שרון וראובני, כי בסוף אנחנו צריכים לסייע גם לחבר'ה שעברו את גיל 18 ואין להם עם מי לדבר.

מירב בן ארי: נציגת הרווחה ביקשת שתדבר, היא תדבר בקצרה ואז משטרה, בבקשה, היא בזום?

מירב בן ארי: בבקשה הנציגה של הרווחה מ- 105.

שפי מנגדי: שלום, שמי שפי מנגדי, אני מפקחת מחוזית לחוק נוער של הרווחה, בתוך מוקד 105.

שפי מנגדי: אני רוצה לתת דוגמא לאירוע של סחיטה מינית כפי שטופל במוקד, בשיתוף כמובן של כל הגורמים הפועלים במוקד והקהילה.

שפי מנגדי: מה שבחרתי, זה בעצם איזה שהוא אירוע שהתחיל במוקד והתפתח לאיזו שהיא פרשייה מאוד, מאוד גדולה, שגם הייתה בכל התקשורת, הפוגע בגיר ומהחקירה שלו באמת עלו עדויות לפגיעות נוספות בילדים.

שפי מנגדי: כל הסיפור הזה בעצם התחיל באיזו שהיא פעולת הסברה שנעשתה על ידי מפקדת המוקד לשעבר בחטיבת ביניים, בתום ההרצאה ניגש אליה נער בן 14 וסיפר לה שהוא נסחט מינית על ידי בחור שהוא הכיר ברשת.

שפי מנגדי: היא הפנתה אותו כמובן למוקד 105, הוא התקשר למוקד, ענה לו כמובן שוטר, והוא סיפר על קשר שהיה לו עם בחור בגיר כבן 28, שבהמשך הרומן התברר שהוא הרבה יותר גדול, והוא הכיר אפליקציית - - אפליקציה אנונימית שבעצם כשאתה מוריד את האפליקציה אתה מתחייב גם לפתוח מצלמה, איך שאתה נכנס לתוך האפליקציה, כבר עומד מולך מישהו שאתה מדבר איתו, וזה רנדומלי, אם אתה מדבר אם מישהו אחד עכשיו, אז אחר כך אתה כבר לא יכול להמשיך לדבר איתו, אתה יוצא ונכנס מחדש זה כבר מישהו אחר.

שפי מנגדי: אותו פוגע, אותו חשוד, שכנע אותו להוריד סקייפ ולדבר איתו בסקייפ, אז הם עשו איזה שהוא מעבר לאפליקציה נוספת שנקראת סקייפ, ושם הוא דיבר איתו בצ'אט ובהמשך גם בווידאו.

שפי מנגדי: כל הקשר עם הבחור הזה התחיל בקשר של שיחות רגילות ובהמשך בעצם התפתחו למשהו מיני.

שפי מנגדי: מה שהבחור הזה בעצם עשה, הוא הפעיל עליו כל מיני מניפולציות, ויצר איתו איזה שהוא יחסי אמון, שאפשרו בעצם אחר כך את הפגיעה, הוא ביקש ממנו לעבור לווידאו, הוא אמר לו שהוא מדבר עם הרבה ילדים, לאורך כל השיח איתו, הוא הציע לא משהו שהוא חד פעמי, זה משהו מתמשך, החמיא לו מאוד לחזק את הביטחון שלו, ובהמשך בעצם הוא התחיל לבקש ממנו שיעשו שיחות בווידאו, זה התחיל ללא חולצה, אחר כך ללא מכנסיים, אחר כך בעירום מלא, כשהחשוד בעצמו עושה את אותו דבר, זאת אומרת כל ההתנהלות המינית הזאת הייתה הדדית, כמובן החשוד עשה את הכל רק ללא פנים.

שפי מנגדי: בהמשך בעצם החשוד ביקש ממנו להיפגש איתו, או באוטו שלו או בבית, עד למצב הזה הנער בכלל לא הבין שהוא מנוצל ונפגע, כשהוא ביקש ממנו להיפגש איתו, אז הוא התחיל להבין שמשהו לא בסדר, והוא נורא, נורא התלבט והוא אמר גם לשוטר ולמומחה, אני לא רציתי, אני מאוד התלבטתי כי הקשר היה לי מאוד נעים, הוא כל הזמן החמיא לי, היה לי ככה טוב בקשר, אבל בסוף הוא החליט שהוא לא רוצה והוא לא נפגש איתו.

שפי מנגדי: ואז הבחור התחיל לאיים עליו, שאם הוא לא ייפגש איתו, הוא לא ימשיך להתנהל איתו באופן שהם התנהלו עד כה, הוא יפיץ את התמונות והסרטונים להורים שלו, ולחברים שלו.

שפי מנגדי: בל נשכח שזה נער בגיל ההתבגרות שבודק קצת את הזהות שלו, את הנטייה המינית שלו, לנסות קצת בחוויות מיניות שמאוד התפתחותיות לגיל, ובאמת החשש היה מאוד, מאוד גדול.

שפי מנגדי: למזלו של אותו נער הוא לא התפתה להיפגש איתו, ככה הוא גם בעצם מנע פגיעה נוספת.

שפי מנגדי: מה שעשינו פה במוקד, עשינו איזו שהיא התערבות גם פלילית וגם טיפולית במשולב, האירוע הזה עבר ליחידה 105, בתוך המטה הלאומי, שזאת יחידה משטרתית לכל דבר שהיא הובילה קדימה תהליך פלילי.

מירב בן ארי: שפי אני ממש מבקשת שתיכנסי לסיכום כי יש עוד שני אנשים ונגמר הזמן.

שפי מנגדי: הרעיון הוא באמת ליצור איזה שהוא רצף טיפולי של התמקדויות בהליך הפלילי, מה שאנחנו עשינו, יצרנו קשר גם עם האמא שלו, גם עם הקהילה, עם הרווחה בקהילה, הפננו למרכזי הגנה, שם התבצעה החקירה וההערכה על המצב הרגשי שלו, מרכזי הגנה זה גם שירותים של משרד הרווחה, והרווחה הפנתה אותו למרכז טיפולי ייעודי לנושא כזה שבפיקוח משרד הרווחה, לטיפול הלאה.

מירב בן ארי: תודה, תודה רבה.

מירב בן ארי: אני נותנת להדר להב, ממש בשני משפטים, כי היא מומחית לפגיעות מין ברשת.

הדר להב: שלום נעים מאוד, שמי הדר להב לשעבר חוקרת עבירות מין ונוער ביחידה 105, כיום אני דוקטורנטית לתחום בקרימינולוגיה, חוקרת פוגעי מין ברשת.

הדר להב: אני רוצה להעלות ממש בקצרה נושא שחשוב מאוד וכמעט ולא נדון בשיח, מיקה נגעה בו בכמה נקודות, שזה הטווח הקשה ביותר של עבירות מין ברשת, זה עבירות שמגיעות לאחר בדרך כלל, תהליך של גרומינג, של הטיפוח והן למעשה מתמקדות באינוס וירטואלי.

הדר להב: מרבית האנשים, אני מסתובבת בארץ מחתת רגליים בכדי להעלות את המודעות, אני מחתת רגלי בכל הארץ בכדי להעלות את המודעות לתחום, כי אנשים לא מכירים את הנושא של אינוס וירטואלי, מעשה סדום וירטואלי, שההשפעה שלו על הקורבן זהה לאינוס במרחב הפיסי, וזה נושא שחשוב לדון עליו ולהעלות אותו, כי הוא מאוד, מאוד נפוץ.

הדר להב: יש לי נתון מקיבוץ של כמה מחקרים, שבממוצע כשני ילדים בכל כיתה, יחווה לפחות ניסיון של תהליך של גרומינג ועשויים להגיע עם זה לפגיעה מאוד, מאוד קשה שהשפעתה היא מרחיקת לכת, בלי חלילה לפגוע או להנמיך את הפגיעה של חוק הסרטונים, זו פגיעה מזעזעת.

הדר להב: אבל לחוות אינוס וירטואלי, או מעשה סדום, או פגיעה מתמשכת, היא לאין שיעור קשה, וכמו שאמרתי היא מרסקת את הנפש.

מירב בן ארי: אבל מה את מציעה מהניסיון שלך?

הדר להב: בראש ובראשונה אני מחזקת את מה שחברתי איילת אמרה, לבסס, לעגן תוכנית שתלמד כמו שיו"ר מועצת התלמידים אמר, תעגן בצורה מסודרת, חינוך בתחום.

הדר להב: אנחנו שולחים את הילדים האלה למקום שרוב האינטראקציות שלהם מתחרשות שם און ליין, בלי שום הדרכה, זה כאילו לשלוח אותם לים בלי ללמד אותם לשחות או מה משמעות הדגלים והגלים.

הדר להב: צאו למקום הכי מסוכן שקיים, כי הכל פרוץ והכל פתוח, ועברייני המין מומחים והם יודעים בדיוק, איפה למצוא, איפה נמצאים הילדים, הם דוברים את השפה שלהם כי הם עובדים על זה, הם עובדים על זה כי זה האובססיה שלהם, זו הפתולוגיה שלהם בצורה שאין דרך בכלל לתאר כמה הם מכירים.

הדר להב: אני עברתי באמת על מאות צ'אטים בין קורבנות לפוגעים שלהם, אני יכולה לזהות מראש גרומינג ועדיין הייתי נופלת בפח כי הם כל כך מומחים והם פשוט יודעים להפיל אותם בפח.

אילת רזין בית-אור: אבל המדינה מתנגדת לחיקוק של העבירה הזאת אני חייבת לומר, הצעת חוק של חברת הכנסת קרן ברק של המועצה לשלום הילד, שאנחנו מקדמות ביחד איתם, והיא נבלמה על ידי המדינה בטענה שזה מחוקק כבר.

אילת רזין בית-אור: יושבת כאן חוקרת מהשטח, אני חושבת שחשוב אולי לייחד דיון בנושא הזה.

מירב בן ארי: בסדר, אני לא אייחד דיון אני אדבר עם קרן.

מירב בן ארי: אמרת שיש לך שני דברים, אחד זה הגרומינג.

הדר להב: הגרומינג זה בעצם מה שמוביל לפגיעות הקשות ביותר שצריך להעלות על השיח ולהסביר.

הדר להב: יש ממש דרכים לזהות את הגרומינג גם בתחילתו, עוד לפני הפגיעה.

הדר להב: היום כל האפליקציות שמנטרות, אפליקציות ניטור הורים או טיקטוק, יודעים לנטר פגיעה שהיא כבר קרתה, כשכבר נשלחה תמונה, או שכבר התחיל שיח מיני כלשהו.

הדר להב: יש היום טכנולוגיה שמאפשר לזהות את תהליך הגרומינג בתחילתו, כשגבר שפונה לנערה בת 12 אין לו מטרה אחרת לזה.

הדר להב: חייבים לעלות את זה לשיח.

מירב בן ארי: תודה רבה הדר, ואני רוצה לתת לנציגת המשטרה, בבקשה גברתי.

שירן חנניה: פקד שירן חנניה, ראש חוליית מדיניות ואסטרטגיה בסייבר, אני מחטיבת הסייבר של משטרת ישראל, בעצם המטה המקצועי המתודולוגי בכל התחום.

שירן חנניה: אני רוצה להגיד ככה, קודם כל נושא הדיון דיברנו על שימוש ברשתות חברתיות באמצעי סחיטה וניצול וזה נסב בעיקר סביב עבירות מין, אבל יש לנו שלל עבירות ברשת שמנצלות אזרחים, גם באזורי המרמה וההונאה, שזה בכל כר פורה.

שירן חנניה: משטרת ישראל, השיח בה השתנה מאוד בשלוש השנים האחרונות, גם ברמת המטה, גם ברמת הפיקוד, כבר מבינים שהפשיעה זזה ככה למרחב המקוון.

שירן חנניה: צריך להגיד שיטת דיווח, יש דיווח מאוד מאוד גדול, אנחנו מנסים מאוד בעיקר בשנה האחרונה, לעבוד בשיתוף עם גופים אחרים, כדי להבין ולקבל תמונה קצת יותר רחבה.

שירן חנניה: אם זה מערך הסייבר הלאומי, אם זה איגוד האינטרנט.

שירן חנניה: אנחנו כן שמנו מתודולוגיות חדשות לעבודה במרחב המקוון, אם זה אומר הכשרות מתקדמות, גם מחוקרים, גם לאנשי המודיעין, הסברה באמת יותר בנושא הזה גם לגבי שוטרים.

שירן חנניה: אנחנו עושים עבודה מאוד נרחבת גם בציר המניעה, זאת אומרת הרבה פעמים, וכבר דיברו על זה פה, כל העניין של חינוך והסברה, גם המשטרה לוקחת חלק בכל מה שקשור להוציא קמפיינים תודעתיים לציבור גם בחברה הערבית, עכשיו עם הקמת אגף סיף, יש לנו שיתוף פעולה מאוד פורה איתם.

שירן חנניה: כל מה שקשור להונאה ברשת, השבוע זה שבוע מודעות בסייבר, של מערך הסייבר הלאומי, ואנחנו לוקחים בזה גם חלק כמשטרת ישראל, ומנסים להסביר כמה שיותר כדי לצמצם את הפשיעה, בסוף משטרת ישראל באמת רואה בזה ערך, שככל שהציבור יהיה מודע יותר גם הנטל על המשטרה כנראה יקטן.

שירן חנניה: בנוגע לתיקים כאלה ואחרים, אפשר להגיד שיש אלפי תיקים שנפתחים אבל שוב, אני באמת לא חושבת שזה משקף את המצב כמו שהוא, והמשטרה באמת עושה צעדים ובאמת מודעת, השיח במשטרה הוא אחר היום על כל מה שקשור לעבירות במרחב המקוון.

שירן חנניה: צריך להגיד שגם באזורים של הכנסת ושל החקיקה, אדון סגן שרת החינוך אמר את זה, המשטרה מגבשת יחד עם משרד המשפטים כמה חידושים והצעות חוק כאלו ואחרות, שיאפשרו למשטרה יותר כלים להתמודד.

מירב בן ארי: כמו מה את יודעת?

שירן חנניה: כמו חוק החיפוש שצריך להתעדכן, כל מה שקשור.

מירב בן ארי: את החיפוש אישרנו אתמול בבתים, לא קשור לפשיעה, זה חדש החיפוש?

שירן חנניה: אני אומרת, הצעות חוק שמתגבשות כרגע עם משרד המשפטים ויועלו מן הסתם למושבי הכנסת, לא יודעת אם בחורף או בקיץ, מתי שזה יהיה.

שירן חנניה: גם בכנסת אנחנו צריכים לשים לב, החקיקה האחרונה נניח חוק הסרת אתרים, שעבר ב- 2018, זה עוסק רק בארבע עבירות, טרור, סמים, זנות והימורים.

שירן חנניה: איפה כל אתרי המרמה, אתרי ההונאה, העבירות ברשת רק הולכות ופורחות, ואם החקיקה לא מתקדמת בנושא, אני מאוד מקווה שהצעות החוק שאנחנו עובדים עליהם יחד עם משרד המשפטים, יבואו לידי ביטוי, יקבלו את המענה המתאים בכנסת, וזה גם יאפשר למשטרה יותר כלים להתמודד עם האנונימיות, עם היכולת לפרום בסוף את השחקן.

שירן חנניה: זה יותר ויותר מאתגר, והמשטרה עושה ככל יכולתה, אבל גם בסופו של דבר עם התקדמות הטכנולוגיה ואי התקדמות החקיקה, אנחנו נעצרים באיזה שהוא מקום.

מירב בן ארי: את יודעת מה הנתונים, לי כתוב שב- 2018 עד 2020, נפתחו במשטרה 7,205 תיקים על עבירות מקוונות של איומים סחיטה והסטה, מכירה את זה?

מירב בן ארי: מה הנתונים שיש לך?

שירן חנניה: נתוני תיקים של סחיטה איומים ומרמה למשל, 2018 זה היה בסביבות ה- 3,000, 2019 בסביבות ה- 3,600 ב- 2020 4,700.

מירב בן ארי: מקוונת כן?

שירן חנניה: כן, שקשור לאינטרנט בצורה כזו או אחרת.

מירב בן ארי: אז כמה כתבי אישום הגישו?

שירן חנניה: כ- 10%, ב- 2018 קצת יותר, כ- 15%, 2019 גם 15%, 2020 כ- 10%.

שירן חנניה: אני אומרת, זה מאתגר.

מירב בן ארי: אז מה לדעתך הסיבה שבעצם לא מגישים כתבי אישום, למה רק 10%?

שירן חנניה: קשה לבוא ולהגיד למה לא הוגש כתב אישום כזה או אחר, אני אומרת שבסוף משטרת ישראל צריכה לעבוד עם ראיות, משטרת ישראל צריכה להציג שרשרת ראיות, יותר ויותר קשה עם התקדמות הטכנולוגיה, להציג שרשרת ראיות מתאימה.

מירב בן ארי: כשאת אומרת שמתוך כל התיקים של אותה אלימות ברשת רק 10% זה בעיקר מה?

מירב בן ארי: בגלל שאין מספיק ראיות או שאין לך חקיקה?

מירב בן ארי: תסבירי כי יש פה חברי כנסת שיבינו.

שירן חנניה: אני אומרת, אני לא יודעת להסביר למה תיק כזה או אחר, אני לא מעורה בכל פרטי התיקים בשביל להגיד למה תיק כזה או אחר לא הבשיל לכדי כתב אישום, אני אומרת ברמת המטה מה שאני רואה בפערים, יש גם פערי חקיקה בין היתר שלא מאפשרים למשטרה להפעיל כאלה ואחרים.

מירב בן ארי: פערי חקיקה אנחנו גם נבדוק, אני רוצה לעבור למ.מ.מ ולסכם.

נורית יכמוביץ-כהן: תודה רבה בוקר טוב, נורית ממרכז המידע והמחקר של הכנסת.

מירב בן ארי: נורית אני רואה שיש לך משהו לספר לנו חשוב.

נורית יכמוביץ-כהן: אני פשוט רוצה להתייחס נקודתית לשני דברים, נקודה אחת שעניינה את הוועדה בעניין החלת מוקד 105 גם על בגירים.

נורית יכמוביץ-כהן: ראיתי באמת שהרבה מהדיון תפס כיוון על חוק הסרטונים, אנחנו בשלוש השנים האחרונות כתבנו שני מסמכים על חוק הסרטונים, ובאחד מהם הצגנו את ההתפלגות של קטינים ובגירים.

נורית יכמוביץ-כהן: אכן יש את הנתון הקשה של 44% מהקורבנות שהם קטינים, אבל זה אומר ש- 56% מהקורבנות הם בגירים, וזה רק מתחבר לשאיפה של הוועדה לדון במוקד 105 גם באשר לבגירים.

נורית יכמוביץ-כהן: דבר שני, רק לגבי השיח שהיה עכשיו באמת הירידה מסדר גודל של אלפי תיקים שנפתחים על עבירות מקוונות לנגיד 10% כתבי אישום, ועל זה אני עוד יכולה להוסיף, שעוד חלק יותר קטן מזה בכלל מגיע להחלטה שיפוטית, למשל במסמך ששלחתי אתמול לוועדה, אנחנו רואים שרק 2.5% מהתיקים שנפתחו, נפתחו בגלל הסטה, איומים או סחיטה מכוונים הגיעו להחלטה שיפוטית.

נורית יכמוביץ-כהן: באמת יש טעם לשאול מה קורה במעבר בין פתיחת התיקים לכתבי האישום.

מירב בן ארי: החלטה שיפוטית היא כבר אישום?

נורית יכמוביץ-כהן: החלטה שיפוטית זה כבר בידי בית משפט, או אשם או זכאי אבל שהגיע בכלל לבית משפט ולשמיעת העדויות, תודה.

מירב בן ארי: תודה נורית, מאיר ממש בדקה ונתכנס לסיכום.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להפנות מבט למשטרה ואני רוצה להדגיש שאני חושב שהטיפול הוא לא טיפול חד פאזי אלא טיפול מערכתי, זאת אומרת אתה לא מפנה למשטרה כי אני חושב שהם תכלית הכל, כי צריך לטפל בנושא הפרקליטות ובתי המשפט.

מאיר יצחק הלוי: אמרת נכון גברתי, נושא החקיקה, ואני אומר לכם, יש כאן חברי כנסת שהם בהתמסרות למשימה הזו, ולכן זה חלון הזדמנות מצוין לטפל בעניין.

מאיר יצחק הלוי: אבל מה שאני רוצה לבקש, אני חושב שהנושא הזה לא נמצא כנושא, כפי שאני מגדיר אותו, אמירת ליבה במטה המשטרה, זה לא אמירת ליבה, אני חושב שזו צריכה להיות אמירת ליבה, שזה מה שנקרא ביעדי מפכ"ל, שמחלחלים לרמת המרחב ולרמת התחנה, ושיש לה הקצאת משאבים ראויה, ויש גורם מטה שזה התחום שהוא מופקד עליו, בלי שום קשר ל- 105, אני רוצה שיהיה ברור.

מאיר יצחק הלוי: זו צריכה להיות המשימה.

מאיר יצחק הלוי: מתחת לעינינו גדלה פה מפלצת, שהיא הופכת להיות השיח החמור בחברה שלנו, ולכן אני חושב שכך צריך לראות את זה.

מאיר יצחק הלוי: כל זמן ולא יהיה, אז אנחנו תמיד, תמיד נשים פעמינו לגניבות ולפריצות וכל מיני דברים חשובים כשלעצמם, וזה תמיד יישאר כדבר שלא מכירים מספיק, לא יודעים מספיק, נסתר מבינתנו וכן הלאה והלאה.

מאיר יצחק הלוי: לכן אם את שואלת אותי את דעתי, דעתי גברתי היו"ר, זה חייב לעלות מדרגה בנושאי הליבה של משטרת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה, ברשותכם אני אכנס לסיכום.

מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי על היום המיוחד הזה, ועל כך שאתה באמת דוחף את הנושא, וכמו שאמרתי בתחילת השיחה שלנו, אנחנו גם נרצה להמשיך ולהתעסק בזה, גם עם המחליף שלך כיו"ר השדולה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לשרון ולראובני שהגעתם לכאן, וסיפרתם את הסיפור האישי שלכם.

מירב בן ארי: ראובני אני משתתפת בצערך, אני חושבת שמדינה שלמה הזדעזעה מהאירוע עם אביך, ובסוף הוא שילם מחיר גדול מאוד, הוא היה בסוף בתפקיד ציבורי והוא שילם מחיר וגם אתם שילמתם, אז גם אתה יודע בסוף סליחה מהמדינה זה גם חשוב לומר, וחשוב להגיד בטח בוועדה לביטחון פנים, כשהבנתי גם שאתה שוטר, אז במקרה אתה ממשיך בדרך הזו, סליחה והתנצלות מהמדינה שבסוף שמה את אבא שלך בקו, וכנראה לא היינו שם מספיק בשביל לתת לו את ההגנה שהגיעה לו.

מירב בן ארי: גם לשרון עם הסיפור שלך שבאמת כל המדינה גם ליוותה אותו, והטיימינג שדווקא עכשיו כשהוא משוחרר אחרי תוכנית שיקום והתנהגות טובה, ומי מבטיח לנו שהוא לא יפעל עוד פעם באמת כדי לפגוע.

מירב בן ארי: אז אני מודה לשניכם במיוחד שהגעתם, אני מודה כמובן לכל הארגונים החברתיים, לארגוני הסיוע שתמיד נמצאים פה באמת איתנו, הלובי למלחמה באלימות וכמובן 105 שאני מלווה אותם מהיום שהגעתי לוועדה, ומשימת העל שלי היא באמת להגדיל את 105, להרחיב אותו כי יש לנו כאן רעיון חשוב וטוב, ואנחנו צריכים לתת לו גיבוי כמדינה.

מירב בן ארי: מועצת התלמידים, הנוכחים שלכם פה היא קריטית, אתם נמצאים כאן לאורך כל היום, יש לכם אירוע חשוב באודיטוריום, אין מה לעשות, אתם הדור שנושא על כתפיו את האחריות.

מירב בן ארי: אגב, כבר היה כאן דיון על קטינים וראינו שרוב התוקפים הם קטינים, כך שמצד אחד יש את האחריות, מצד שני רוב האירוע נמצא אצלכם, לכן יש לכם ממש אחריות כלפי הציבור בכלל, ואנחנו סומכים עליך עומר ובכלל על ההנהגה שלכם, שתיקח את הנושא הזה ברצינות.

מירב בן ארי: אנחנו ככנסת מחויבים, יש לנו גם חקיקה שאיילת ממרכזי הסיוע כבר דיברנו בשבוע שעבר, ואנחנו כן נקדם את הנושא של סחיטה ברשת של עבריינות מין לצורך העניין כעבריין מין, שעד היום לצערי זה לא מוכר, ועוד נושא חקיקה, אני גם אבדוק את העניין של חוק הסרת אתרים שדיברתם נציגת המשטרה, מה אפשר כן לסייע לכם.

מירב בן ארי: אנחנו עוד פעם, הוועדה הזאת כל פעם שהיא מתקדמת, היא נתקעת בסוף באירוע שרשרת המזון, ב- 2.5% תיקים שרובם גם הולכים הביתה.

מירב בן ארי: ברור לי שיש לנו בעיה אמיתית בתוך בתי המשפט, וגם כאן יש לי כבר כמה דברים שצברתי בחודשיים האחרונים כדי להבין איך בתי המשפט מתייחסים.

מירב בן ארי: אני חושבת שגם המשטרה, גם הפרקליטות וגם בתי המשפט צריכים להבין שהעבירות במדינת ישראל משתנות, ורוב העבירות לצערי היום, הם קיימות ברשת, ואנחנו לא נותנים מספיק תשובות אמיתיות לנפגעים, ולכן הוועדה הזו שהיא גם חדשה, לוקחת את הנושא הזה מאוד, מאוד ברצינות, ואנחנו גם נדאג לקדם את זה.

מירב בן ארי: אני גם אמשיך פה לקיים דיונים על האלימות ברשת, אם צריך נביא לפה גם את הפרקליטות ובתי המשפט שיסבירו למה זה בעצם לא קורה שם.

מירב בן ארי: הוועדה תפנה למשרד החינוך, לשרת החינוך שהיא בקשר טוב איתה, כדי להביא כיצד אנשי החינוך מקבלים כלים כדי לסייע לתלמידים בתוך בתי הספר, זה יהיה חלק מהמסקנות של הוועדה, ואנחנו גם נלווה את 105 ואת טיקטוק לקראת הקמפיין שלהם בחודש פברואר, אני רוצה לראות שזה באמת עובד, ושבאמת מגיעים לכמה שיותר תלמידים.

מירב בן ארי: יש פה כמה נושאים שאנחנו נמשיך אותם הלאה, בכל מקרה, כאן בוועדה הזו היינו פה לפני חודש וחצי, כל תקופה קצרה אנחנו נמשיך לדון בכל מיני סוגיות שונות שקשורות באמת לניצול וסחיטה של אזרחים, באמצעות שימוש ברשתות החברתיות.

מירב בן ארי: שתדעו אנחנו לוקחים את זה ממש כתוכנית של הוועדה, ובכלל כל מי שנפגע ורואה את זה, שיידע שזו אחת ממשימות העל של הוועדה הזו וזה האלימות ברשתות החברתיות.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם שהגעתם, תודה רבה הישיבה נעולה.