ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 72, 2021-12-21 10:59

שרן השכל: בוקר טוב לכולם, אני שמחה לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

שרן השכל: היום אנחנו נמצאים במסגרת של יום החקלאי במדינת ישראל.

שרן השכל: ולכבוד זה גם כאן, בוועדת החינוך, החלטנו לקיים דיון, על חינוך חקלאי.

שרן השכל: בסופו של דבר, אחרי, לדעתי, מאות של שנים, אם לא יותר, בהן יהודים לא הורשו להחזיק אדמות, כאשר חיו בגולה, הם הגיעו לארץ ישראל, ולמדו על פיתוחה, ולמדו חקלאות.

שרן השכל: אני חושבת שדווקא כאן לימדו יותר ויותר חקלאות.

שרן השכל: הביאו לכאן מומחים מאירופה, על מנת לפתח חקלאות שהיתה נראית בלתי אפשרית על אותה אדמה.

שרן השכל: מה שהיה אדמת מדבר וטרשים.

שרן השכל: במסגרת יום החקלאי אנחנו מדברים על חינוך חקלאי, כדי לראות איך אנחנו ממשיכים את המורשת הציונית המפוארת הזו, של עבודת אדמה, ועבודת חקלאות.

שרן השכל: ומנחילים אותה לדור הצעיר, שלצערי אנחנו רואים הולך ונעלם.

שרן השכל: משום שפחות צעירים נכנסים לאותו מקצוע חקלאות, פחות צעירים מכירים את העבודה, יודעים, ולשמחתי יש לנו כאן, נמצאים אתנו בחדר גם ארגונים מדהימים, שעושים לילות כימים כדי להכניס גם את הדור הצעיר, ללמד אותו, לחנך אותו לעבודת אדמה, לחקלאות ולציונות.

שרן השכל: אני רוצה לפתוח את הדברים, ואולי לתת למנכ"לית משרד החקלאות את ההזדמנות לפתוח את הישיבה, ולומר מספר דברים.

שרן השכל: אז בבקשה, מנכ"לית משרד החקלאות, נעמה קאופמן.

שרן השכל: תודה רבה לך שר החקלאות שאתה מצטרף אלינו לדיון בנושא חינוך חקלאי.

שרן השכל: אני אשמח לתת לך את זכות הדיבור, להציג את הדברים בפתח הישיבה.

שרן השכל: בבקשה.

עודד פורר: אני אתן למנכ"לית לפתוח.

שרן השכל: בבקשה, נעמה קאופמן.

נעמה קאופמן פס: באמת ההשקעה בדור הצעיר, גם התייחסנו לזה באריכות בוועדת כלכלה, בסוגיה של ההשקעה של המשאבים של המשרד בדור הצעיר בחקלאות בתכניות חינוכיות עניפות, ובכל הדור הצעיר, שזה הולך גם לגיל בית הספר, בסוף כשאנחנו מנסים לחנך דור צעיר לחקלאות אנחנו הולכים גם לגיל הצעיר יותר, ועד להגיע לרמות של תיכון ואחרי התיכון, ותכניות למתנדבים בחקלאות.

נעמה קאופמן פס: ואני אשמח לחלוק עם הוועדה קצת מהתכניות שהיו בשנים האחרונות, שאנחנו ממשיכים אותן.

נעמה קאופמן פס: אבל אני כן חייבת להגיד שבאמת, אני אשמח לפרט על התכניות ועל כמויות המשתתפים ועל המשאבים שהמשרד משקיע, באמת, בלי תפיסת עולם שאומרת, שמתייחסת באמת גם לאתגרים שעולם החקלאות נמצא בהם, שבאמת ירידה משמעותית בכמות החקלאים והסתכלות איך אנחנו מתקנים את המצב הזה.

נעמה קאופמן פס: הרפורמה שאיפשרה לנו להביא, באמצעות שר האוצר ושר החקלאות, משאבים חסרי תקדים, שלא היו עשרות שנים בחקלאות, כדי להשקיע בכל העולמות האלה, מעולם החינוך ועד רכישת מכונה לחקלאי, עובר דרך כל עולם החדשנות.

נעמה קאופמן פס: אלה מנועי הצמיחה שגם מושכים את הדור הצעיר לחקלאות.

נעמה קאופמן פס: אני קצת אדבר על התכניות שלנו.

נעמה קאופמן פס: כי בסוף המקום שבו זה מדבר לכולנו, ההתמודדות עם משבר אקלים, והעובדה שמשרד החקלאות הוא משרד המזון של מדינת ישראל, ובטחון המזון נמצא במשרד החקלאות, הוא העולם שמושך לשם גם את כל עולם ההייטק שנותן פתרונות, גם ברמה של מדינת ישראל, מדינת ישראל, ללא קשר למזג האויר, יש בה מזג אויר מגוון מהדרום לצפון, ויש בה מו"פים איזוריים שנותנים פתרונות לחקלאות ברמה המקומית, עם התמודדות עם חקלאות מדברית, עם עולם שבאמת עובר שינויים של מזג אויר.

נעמה קאופמן פס: העולמות האלה הם עולמות מרתקים, שמושכים את עולם ההייטק ואת עולם ההשקעות להשקעות בחקלאות.

נעמה קאופמן פס: וכמובן כשמשהו כל כך מדובר זה מחלחל לתוך בתי הספר, לתוך המגמות.

נעמה קאופמן פס: אם זה מגמות ביולוגיה וביו-טכנולוגיה וכל העולמות הללו, באמת להרחיב את תחומי העיסוק של החקלאות לעולמות של ביו-טכנולוגיה, פוד-טק ואגרו-טק, זה העולם החדש, וכשנתמודד איתו גם נביא את הקהל החדש לחקלאות.

נעמה קאופמן פס: אני אספר קצת על התכניות, בכל זאת ועדת חינוך, נרצה קצת לתת דוגמאות.

נעמה קאופמן פס: קודם כל יש יחידה לנוער שוחר מדע במכון וולקני.

נעמה קאופמן פס: מכון וולקני הוא יחידת סמך של משרד החקלאות.

נעמה קאופמן פס: מכון מחקר, אחד הגדולים בארץ, לעולמות של החקלאות.

שרן השכל: כמה בני נוער משתתפים בתכנית?

נעמה קאופמן פס: יש המון המון תכניות, אני אספר לכם עליהן.

נעמה קאופמן פס: למשל ימי עיון לתלמידים, שזה מרמה של בית ספר יסודי ועד יב', בשנה רגילה, ללא קורונה משתתפים בזה כשלושת אלפים תלמידים, בתכניות הללו.

נעמה קאופמן פס: בשיתוף כמובן עם מינהל חינוך התיישבותי, ובתי הספר וכו'.

נעמה קאופמן פס: יש פרוייקטים כיתתיים של הגשה לבגרות, בעיקר בביו-טכנולוגיה, של כיתות יא'-יב', והגשה לבגרות של חמש יחידות לימוד, כיתות של עתודות מדעיות, הכל בשיתוף של מכון וולקני עם הנחיה, שבשנים רגילות משתתפים בהם כמאה עשרים משתתפים, ועבודות גמר שמגישים בהם תלמידים.

נעמה קאופמן פס: יש פרוייקטים של חממות, גם בשיתוף תלמידים של נוער בסיכון וחינוך מיוחד, שמגיעים גם לעבודה מעשית בחקלאות, וזוכים לפעילות של העשרה, גם בעזרת מתנדבים וגם באמצעות בתי הספר.

נעמה קאופמן פס: יש פרוייקט מזרעתק, יש המון מלים מיוחדות לתלמידים מהחברה הבדואית, שמתקיים במרכז המחקר של גילת, של תלמידים מצטיינים בכיתות י', מבתי הספר באיזור, של חורה, ערה, כוכבי המדבר ורהט.

נעמה קאופמן פס: התלמידים מגיעים כל שבוע למרכז, לומדים תכנים, מקבלים הדרכה.

נעמה קאופמן פס: זה בסוף חוזר לשטח, זה חוזר הביתה.

נעמה קאופמן פס: זה חוזר איתם, ומייצר גם סקרנות מאוד גדולה לעסוק בדברים האלה בהמשך.

נעמה קאופמן פס: תחרות וולקניקיישן, זה תחרויות שבאמת אנחנו לוקחים תלמידים מצטיינים, נותנים להם לעשות פרוייקטים מדהימים, ואחרי זה להשתתף בתחרויות ולזכות בפרסים, ולקדם אותם לעסוק במגמות האלה.

נעמה קאופמן פס: וכמובן שיש הדרכות מאוד נרחבות של מורים.

נעמה קאופמן פס: מרכז ארצי למורים במדעי החקלאות.

נעמה קאופמן פס: כשמדריכים את המורים כמובן שקל להדריך את התלמידים.

נעמה קאופמן פס: יש לנו קורסים מאוד יפים של עתידים לחקלאות, כמו שיש צוערים לשירות המדינה, שלטון מקומי, יש גם בנושאים האלה, בחקלאות.

נעמה קאופמן פס: זה קורסי דגל, זה קורסים מאוד מאוד רציניים בהדרכה מאוד אינטנסיבית של המשרד, עם אנשי הדרכה שמדריכים חקלאים בשטח, עם עשרות צעירים בכל מחזור שמקבלים הדרכה מאוד מקצועית, חוזרים איתה הביתה.

נעמה קאופמן פס: יש לנו נהלי תמיכה בפעילות של צעירים בחקלאות.

נעמה קאופמן פס: בסוף צעירים זה גם בגיל של בית ספר יסודי ותיכון, מעוררים את הסקרנות, ממשיכים עם זה לשלבים הבאים.

נעמה קאופמן פס: עמותות שמפעילות אלף חמש מאות משתתפים.

נעמה קאופמן פס: בשלוש שנים האחרונות למשל השקענו בזה שמונה מיליון שקלים.

נעמה קאופמן פס: נהלי תמיכה של מתנדבים בחקלאות, כאשר שם השקענו, יצאו למעלה מארבעה מיליון שעות התנדבות.

נעמה קאופמן פס: כמו שאומרים, אחרי המעשים נמשכים הלבבות, אתה עוסק בהתנדבות בתמיכה של עמותות, אתה רוצה להישאר, אתה רואה בזה אופק קריירה, אתה מקבל סקרנות.

נעמה קאופמן פס: זה יכול לבוא ממקום ערכי, וללכת למקום של פרנסה ממש, שמאוד עוזר לחקלאים.

נעמה קאופמן פס: מאוד משמעותי.

נעמה קאופמן פס: נהלים לטובת דור צעיר בחקלאות, יש שיתופי פעולה עם משרד הנגב והגליל ומשרד החקלאות, השר הוא שר הנגב והגליל והפריפריה ושר החקלאות.

נעמה קאופמן פס: תכניות לטובת דור צעיר בחקלאות בהיקפים של שישים מיליון שקלים אושרו לאחרונה בוועדת השרים לפיתוח הנגב והגליל.

נעמה קאופמן פס: תמיכה במוסדות חינוך חקלאי, יש לי כאן מספרים, אבל אנחנו כבר יודעים על בקשות נוספות בכל המוסדות שעוסקים בחינוך חקלאי.

נעמה קאופמן פס: יש לנו פרוייקטים, כמו שאמרנו, במגזרים השונים, מגזר הבדואי וכו'.

נעמה קאופמן פס: פרוייקט של תעסוקת נשים בדואיות בחקלאות.

נעמה קאופמן פס: נשאלתי על זה גם הבוקר, העיסוק של הכנסת עוד אוכלוסיות לעולם החקלאות, שגם תורם לאוכלוסיות וגם תורם לכוח אדם וכוח עבודה שצריך אותו בחקלאות עם עובדים מקומיים, הוא מאוד משמעותי.

נעמה קאופמן פס: פרוייקטים משותפים עם משרד הרווחה, פרוייקטים מגוונים, אם זה בתי צמיחה לגידול ירקות במגזר הבדואי, ואם זה מיזמים משותפים עם אורט ובתי הספר, אם זה התקשורת עם לקט ישראל, בסוף הם גם עוסקים בחקלאות וגם מקבלים תזונה, אז זה הכל מתחבר לבטחון התזונתי.

נעמה קאופמן פס: וכמו שאמרתי פעילויות עניפות במכון וולקני.

נעמה קאופמן פס: העיסוק שלנו בהכשרת הדור הצעיר לחקלאות הוא על השולחן, הוא מאוד משמעותי לנו, הוא על הפרק.

נעמה קאופמן פס: אנחנו מתייחסים שוב לכל גיל בהיבט שלו.

נעמה קאופמן פס: ואני חושבת שהעיסוק שלנו בחדשנות בעולם חקלאות, בעולמות החדשים ובחיבור למציאות בשטח, של העיסוק בדברים שמעניינים את כולנו.

נעמה קאופמן פס: שוב, המזון, ובעולמות של התמודדות עם שינויי אקלים מושכת את כל עולם ההיי-טק וכמובן מושכת גם את הדור הצעיר.

נעמה קאופמן פס: אולי השר ירצה להרחיב קצת על הרפורמה ועל המשאבים שהבאנו לנושא הזה, ואחרי זה אולי תתנו קצת למדענית הראשית שתדבר על עולם החדשנות בחקלאות, ואיך הוא מתחבר לכל זה.

שרן השכל: תודה רבה על הסקירה, נעמה קאופמן מנכ"לית משרד החקלאות.

שרן השכל: אני מעבירה את זכות הדיבור לשר החקלאות עודד פורר.

שרן השכל: בבקשה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: גבירתי היושבת ראש, כמו שאמרה מנהלת הוועדה את דרכי בכנסת התחלתי בוועדה הזאת כחבר ועדה.

עודד פורר: אני חושב שזו אחת הוועדות החשובות.

עודד פורר: כי פה אנחנו מעצבים את העתיד של מדינת ישראל.

עודד פורר: ועסקינן היום, ביום הזה של צעירים לחקלאות, בעתיד של מדינת ישראל.

עודד פורר: את החשיבות שלוקחים ושמים על הדור הצעיר לחקלאות, זה לא משהו שהומצא ב-2021.

עודד פורר: לצערי זה הוזנח שנים ארוכות, דיברתי על זה גם בוועדות האחרות.

עודד פורר: התחום הזה של הבאת צעירים לחקלאות פשוט הוזנח לחלוטין.

עודד פורר: כשאני נכנסתי למשרד גיל החקלאי הממוצע היה ששים וחמש צפונה מה שנקרא.

עודד פורר: וזה לא בגלל רפורמה בחקלאות, ולא בגלל שום סיפור אחר.

עודד פורר: זה בגלל פשוט הזנחה של התחומים האלה, של ממשלות ישראל.

עודד פורר: זה לא שממשלה ספציפית קיבלה החלטה.

עודד פורר: פשוט הנושא הזה הלך ונדחק לשוליים, וחייבים להחזיר אותו למרכז הבמה.

עודד פורר: וצריך להבין, שכשכמה מדינת ישראל מחדש, והתחילה שיבת ציון, לפני למעלה ממאה שלושים שנה, שמו את נושא החקלאות כערך.

עודד פורר: אני חושב שדי להזכיר, אולי דווקא, אני רוצה להזכיר בנושא של חקלאות, וחינוך חקלאי, אז נכון שהיה את בית הספר מקווה ישראל, שפרץ את הדרך, אבל דווקא להזכיר אישה, רחל ינאית בן צבי, שלפני שהיא היתה רעייתו של הנשיא המנוח, הנשיא בן צבי, היתה ממקימי ארגון השומר, שהתחיל כארגון בר-גיורא.

עודד פורר: והיא הקימה, ב-1919, כאן בירושלים, את בית החלוצות, במטרה להכשיר חלוצות, צעירות לחקלאות.

עודד פורר: בלי תמיכה ממשרד החקלאות היא עשתה את זה, בלי סיוע מהמשרד לפיתוח הנגב והגליל, ובלי סיוע ממשרד האוצר.

עודד פורר: פשוט באה ועשתה את זה.

עודד פורר: לימים החווה הזאת עברה, והיא היום בית הספר החקלאי בעין כרם.

עודד פורר: אבל היה לה חזון.

עודד פורר: אז, כשלא היה פה כלום, היה חזון.

עודד פורר: היה לדור הזה את היכולת לבוא ולשים את הדגש, כשאין כלום, לשים אותו על החינוך.

עודד פורר: וכשלא היה מה לאכול בבית, ומאיפה מביאים את האוכל אמרו אנחנו נשים את האוכל הזה על חינוך הדור הצעיר, כדי שנצמיח פה משהו חדש.

עודד פורר: והחזון הזה נשכח לאורך השנים.

עודד פורר: לאורך השנים התנהלו פה בשוטף.

עודד פורר: ואנחנו מחזירים היום, אני חושב גם ברפורמה הגדולה שאנחנו עושים בחקלאות, וגם במה שאנחנו עושים טובת הצעירים לחקלאות, מחזירים את החזון של החקלאות הישראלית לקדמת הבמה.

עודד פורר: ואני אומר לך, אני אומר את זה בכל דיון שלי, על הרפורמה בחקלאות, אם לא נעשה את זה, השנה, אנחנו הפסדנו את הרכבת.

עודד פורר: העולם כולו מתמודד היום עם משבר אקלים בלתי נתפס, בקצב החמרה מאוד מאוד גבוה.

עודד פורר: אני מדבר על איזורים שלמים שמתייבשים, איזורים שלמים שמתחממים, שאתמול גידלו בהם, והיום כבר אי אפשר לגדל בהם.

עודד פורר: אז מדינת ישראל כנראה לא תצליח, בגלל שאנחנו ניסע פה ונזהם פה פחות, לשנות את הזיהום בעולם.

עודד פורר: אנחנו קטנים.

עודד פורר: גם לא נצליח לגדל את כל התוצרת החקלאית עבור כל העולם.

עודד פורר: אבל נצליח ללמד את כל העולם איך עושים חקלאות במדבר.

עודד פורר: ונצליח ללמד את כל העולם איך עושים חקלאות בעולם משתנה.

עודד פורר: ונצליח לעשות את זה, כי עד היום אנחנו סמל, כי עשינו את זה.

עודד פורר: כי כשבאו לפה, אז, כשסבא של סבא שלי בא לרחובות ב-1890, וכשבאה רחל ינאית בן צבי בתחילת המאה העשרים לארץ ישראל, וכשהקימו את בתי הספר החקלאיים, וכשבנו את היישובים בנגב, וכשבנו את הערבה התיכונה, כשבנו את כל זה, אף אחד לא האמין שתצמח שם חקלאות.

עודד פורר: אבל היה חזון שמצמיחים ושעושים, וזה קרה.

עודד פורר: וזה מה שאנחנו עושים היום.

עודד פורר: אנחנו מצד אחד הולכים להשקיע, דרמטית, משאבים, במחקר ופיתוח, במענקי השקעות ומתן כלים לחקלאים להשתמש בכלים החדשניים והטכנולוגיים הכי טובים בעולם.

עודד פורר: ומצד שני אנחנו גם משקיעים בדור הצעיר.

עודד פורר: אמרתי את זה כבר בוועדת כלכלה, אני אחזור על זה עכשיו.

עודד פורר: אנחנו הוספנו, שריינו תקציב לתקנה שנקראת מתנדבים לחקלאות, שנתנו בכל שנה, באו וביקשו מהמשרדים, תביאו לנו כסף כדי שנוכל לתמוך באנשים שמתנדבים לחקלאות.

עודד פורר: והיה שם שלוש עשרה מיליון שקל בתקנה הזאת.

עודד פורר: וצריך להבין שדרך התקנה הזו הצילו חקלאים, גם במשבר הקורונה.

עודד פורר: כי המתנדבים האלה באו וקטפו שדות כשלא היו קוטפים.

עודד פורר: באו ואספו סחורה, וסייעו לחקלאים כשלא היה להם כוח אדם.

עודד פורר: ועד היום הם מצילים באמצעות המתנדבים האלה.

עודד פורר: לקחנו את התקנה הזאת, שריינו אותה, הפכנו אותה לתקנה ששלוש שנים קדימה יש ודאות תקציבית לארגונים שעוסקים בתחום.

עודד פורר: עשרים מיליון שקל בשנה.

עודד פורר: עברה כבר החלטת הממשלה הזאת, בקבינט נגב-גליל שאני עומד בראשו.

עודד פורר: אני אומר את זה כאן, יש לנו תקנה של צעירים לחקלאות.

עודד פורר: יש בה שניים פסיק שישה, שניים פסיק שבעה מיליון שקלים בכל שנה.

עודד פורר: מה שנקרא בשביל להתגלגל באיזו שהיא צורה.

עודד פורר: אין ודאות למי שעוסק בתחום הזה, שהוא יכול פה לעשות תכניות שהן תכניות ארוכות טווח, תכניות של שלוש שנים קדימה.

עודד פורר: בכוונתי, ואני כבר מנהל על זה שיח עם שר האוצר, באמצעות חברת הכנסת שרון רופא-אופיר שמקדמת את הנושא הזה, דיברתי על זה כבר עם שר האוצר ואגף התקציבים.

עודד פורר: אנחנו בעזרת השם נביא החלטה לקבינט נגב גליל, 2022-2023-2024, לסכם איתם על תקציב של חמישה, שישה ושבעה מיליון שקלים בהתאמה.

עודד פורר: ניקח את התקציב הזה וכמעט נשלש אותו בתוך חמש שנים.

עודד פורר: הארגונים האלה יהיה להם לאן לתכנן, יהיה להם לאן לצמוח, כדי שנחזיר את הדור הצעיר לחקלאות.

עודד פורר: אנחנו עושים את זה בזה שנהפוך את החקלאות לתחרותית, למושכת, לאטרקטיבית, למנוע כלכלי מצד אחד, ומצד שני עם השקעה בדור הצעיר שייחשפו לעולם הזה.

עודד פורר: הדור הצעיר לא מספיק חשוף לחקלאות.

עודד פורר: ואת זה נעשה באמצעות המתנדבים, נעשה את זה באמצעות תקנות הצעירים.

עודד פורר: ואני בטוח שבתנועת המלקחיים הזאת נוכח לבוא בעוד ארבע שנים חזרה לכאן, ממש לפני פיזור הכנסת ה-24, נחזור לכאן, ואז גם נגיד: תראו את גיל החקלאי הממוצע, ירד משמעותית, כי דור צעיר נכנס לחקלאות.

שרן השכל: אני מאוד מאוד מקווה.

שרן השכל: באמת אני רוצה לברך אותך על היוזמה המבורכת שלקחת על עצמך, להוריד את גיל החקלאי.

שרן השכל: ובסופו של דבר להכשיר צעירים שרוצים להיכנס לעולם החקלאות.

שרן השכל: אבל הרבה פעמים אין להם את הכלים, את הידע, או הם רואים גם את היחס כלפי החקלאים הותיקים יותר, והם מתייאשים עוד לפני שהם נכנסו לתוך אותו מקצוע.

שרן השכל: ואכן משאבים והשקעה בהם וחינוך הם הדרך איתה צריך לפעול.

שרן השכל: ואני מאוד מאוד שמחה ומברכת לשמוע אותך, שר החקלאות, שבאמת לקחת דירקטיבה חדשה, כדי להשקיע משאבים באותה הכשרה.

שרן השכל: תודה רבה.

עודד פורר: עוד משפט, גם נושא צער בעלי חיים, שנמצא על שולחן הוועדה, שהוא נושא שהמשרד היום עוסק בו כפי שלא עסק בו בעבר, עם פתיחות מחשבתית, שמצד אחד מבינה את הצרכים החקלאיים, מצד שני מבינה שזה משהו שהוא חלק מהעשייה שלנו, זה אחד הדברים שגם הם מושכים דור צעיר לחקלאות.

עודד פורר: הדור הצעיר רוצה את הנושאים האלה כנושאים שנמצאים על השולחן ולא נושאים שמטוטאים מתחת לשטיח.

עודד פורר: אני חושב שאלה דברים שצריך לעסוק בהם.

עודד פורר: אני יודע שאני לא יכול להשיג את כל מה שרוצים.

עודד פורר: משק חי הוא לא נעים בנושא של צער בעלי חיים, אבל אני חושב שאנחנו יכולים לעשות גם בזה שינוי.

עודד פורר: וזה חשוב כדי למשוך צעירים לחקלאות.

שרן השכל: אני אמרתי זאת גם בדיון לפני כן, שקיימנו כאן בוועדה הזו, לעניין חוק צער בעלי חיים, אני כבר שש שנים בכנסת, כמי שהיתה אחות וטרינרית, וטבעונית, ופעילה בתחום בעלי החיים, עוד מכניסתי הראשונה לכנסת התחלתי לעסוק בחקיקה ובקידום כל נושא צער בעלי חיים והגנה על בעלי חיים.

שרן השכל: ועם כל השרים שהיו עד היום, שלפחות מולם היה מימשק ומולם אני עבדתי, אכן הדלת שלך פתוחה, ובאמת זו רוח שלא היתה כמותה, של הגנה ושמירה על בעלי החיים.

שרן השכל: ואני מודה לך על כך.

שרן השכל: זה משב רוח מאוד מרענן, ואני חושבת שזו בשורה אדירה לכל כך הרבה אזרחים ישראלים, שהנושא הזה מבחינתם הוא מהותי.

שרן השכל: הוא בלב שלהם.

שרן השכל: אז באמת תודה רבה על כך, גם כן בהזדמנות הזו.

שרן השכל: תודה רבה לך שר החקלאות.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: דיון באמת חשוב.

עופר כסיף: קודם כל אני חייב להגיד שחינוך חקלאי הוא לא בהכרח חינוך ציוני.

עופר כסיף: אני בעד חינוך חקלאי, לגבי השני קצת פחות.

עופר כסיף: אז כך שאני לא מקבל את ההשוואה הזאת.

עופר כסיף: חינוך חקלאי וחקלאות, שאני כמובן בעדם, ותיכף אני קצת ארחיב, מבחינתי דווקא במובנים מסויימים צריכים להיות ההיפך מחינוך ציוני.

עופר כסיף: אבל לא ניכנס לזה, מן הסתם לא נסכים.

עודד פורר: אני כבר לא גר ברחובות.

עודד פורר: לפחות עופר נשאר ברחובות.

עופר כסיף: נכון.

עופר כסיף: אני חייב להגיד שני דברים.

עופר כסיף: קודם כל עודד שייך למשפחה באמת בעלת, אני חושב שיהושוע סבך- - -

עודד פורר: יהושוע זה אבא שלי, והוא קרוי על שם סבא של סבא שלי.

עופר כסיף: אז אליו התכוונתי, שנדמה לי ב-1903 התחיל עם החקלאות ברחובות.

עודד פורר: 1890.

עופר כסיף: אז אפילו יותר מוקדם.

עופר כסיף: זה דבר אחד שהיה חשוב לי להגיד.

עופר כסיף: וגם חקלאות היתה גם לפני סוף המאה התשע עשרה בארץ.

עופר כסיף: היתה חקלאות, לא המציאו אותה רק עם מה שמכונה העלייה הראשונה.

עופר כסיף: גם זה צריך לקחת בחשבון.

עופר כסיף: יש חקלאות מסורתית ערבית, וכן הלאה.

עופר כסיף: נורא מעניין, חבל שאין זמן לדבר על הקונפליקטים שהיו סביב שאלת החקלאות, בין מה שמכונה העלייה הראשונה והשנייה.

עופר כסיף: שזה נושא מעניין היסטורית.

עופר כסיף: מה שאני אומר, תראו, יש כמה דברים, ואני אהיה מאוד סכמתי בגלל קוצר הזמן.

עופר כסיף: דבר ראשון, אני חושב, ואני גם אומר את זה דרך אגב, גם אני בתוך חקלאי לשעבר, גם אני הייתי חקלאי בקיבוץ, הייתי ראש ענף בצל.

עופר כסיף: ועברתי בעוד ענפים, לא אכנס לזה עכשיו.

עופר כסיף: אבל יש לי באמת, הרבה פעמים כשאני נוסע בכבישי הארץ אני אפילו מאריך את הדרך כדי לעבור דרך יישובים כפריים כדי להריח את השדות ורפתות וכן הלאה.

עופר כסיף: עד היום אני אוהב את זה.

עופר כסיף: אני חושב שקודם כל צריך להחזיר ולעבות, אדוני השר, את לימודי החקלאות בבתי הספר.

עופר כסיף: אני חושב שהם לא מספיק מרכזיים.

עופר כסיף: ואני חושב שדווקא בוועדת חינוך מתאים להעלות, להחזיר את לימודי החקלאות לבתי הספר.

עופר כסיף: הלימודים לא רק התיאורטיים, גם המעשיים.

עופר כסיף: של עבודה בשדה.

עופר כסיף: של להריח את האדמה, להרגיש אותה.

עופר כסיף: זה נפלא, בעיקר לילדים.

עופר כסיף: זה דבר אחד.

עופר כסיף: דבר שני, אני חייב גם להעביר פה איזו שהיא ביקורת.

עופר כסיף: חינוך חקלאי מבחינתי הוא לא רק חינוך תיאורטי, כפי שאמרתי, הוא גם חינוך מעשי.

עופר כסיף: ואני חושש מאוד שאחת מהסיבות שיש התרחקות מהחקלאות, או מלכתחילה אי רצון לעסוק בה בקרב צעירים זה משום שיש תחושה לא לחלוטין מנותקת מהמציאות שלא תהיה בעבודה הזאת, עם כל האהבה אליה, פרנסה.

עופר כסיף: וזה, אני חייב לקשר לשני דברים קריטיים.

עופר כסיף: אחד, זה כל הנושא של הפחתת המכס והגדלת הייבוא, שלדעתי וכאן מן הסתם נהיה חלוקים, אבל אני אומר את דעתי, שלדעתי פוגעים בחקלאות המקומית, ובחינוך לחקלאות, ובעידוד המוטיבציה לעסוק בחקלאות.

עופר כסיף: זה דבר אחד.

עופר כסיף: ודבר שני, ובזה אני אסיים, כל הנושא של המשלוחים החיים.

עופר כסיף: המשלוחים החיים לא רק שהם פוגעים קשות בבעלי החיים כמובן, אנחנו יודעים במה זה כרוך.

עופר כסיף: רק השבוע חברת כנסת היתה על אוניה של משלוחים חיים בנמל אשדוד, ותיעדה את המצב הנוראי שם.

עופר כסיף: וכולנו מכירים את זה.

עופר כסיף: אבל גם המשלוחים החיים פוגעים במגדלים המקומיים.

עופר כסיף: פוגעים קשות במגדלים המקומיים.

עופר כסיף: זה גם לא יוביל לירידה במחירים.

עופר כסיף: ובעיקר זה פוגע במגדלי הצאן.

עופר כסיף: גידול הצאן היה חלק מהמורשת של בני הארץ הזאת, בין אם אנחנו מדברים על הפלשתינים ובין אם אנחנו מדברים על היהודים.

עופר כסיף: לכן אני פונה פה אליך, אדוני השר, ובזה אני אסיים, אנא עשה ככל הניתן כדי לא להקטין, לחסל את המשלוחים החיים.

עופר כסיף: זו גם התעללות בבעלי החיים, והם גם פוגעים קשות במגדלים המקומיים.

עופר כסיף: << דובר >>

שרן השכל: תודה רבה לך חבר הכנסת עופר כסיף.

שרן השכל: אני אתן כרגע את זכות הדיבור לאון ריפמן, מהשומר החדש.

שרן השכל: בבקשה.

און ריפמן: תודה רבה.

און ריפמן: קודם כל זו הרגשה מאוד טובה להיות פה.

און ריפמן: זה ממש שולחן של שותפים, כל מי שיושב פה סביב לשולחן, כבר היינו בפגישות עבודה או בפרוייקטים שהקמנו יחד, בהקשר הזה של החינוך החקלאי.

און ריפמן: צריך רגע להגיד מה האתגר.

און ריפמן: האתגר הוא שיש לנו עידן של מסכים, ועידן של רשתות חברתיות.

און ריפמן: ונוער עם תופעות עוד יותר קשות, בגלל הקורונה, של בדידות, של ניתוק, של חוסר תחושת משמעות, של חוסר אפילו בחוסן המנטלי והרגשי.

און ריפמן: ומצד שני שאנחנו מסתכלים על החינוך, ואנחנו זכינו בשומר החדש כבר יותר מעשור לשים את החינוך החקלאי כממש מתודה שלאורה אנחנו עובדים בכל התחומים, אז אנחנו רואים כמה החינוך החקלאי וכמה החקלאות נותנת כוח לנוער, נותנת כוח לילדים, יותר משכל דבר אחר משמח אותם לצאת מהבית, להתנדב, לעזור לחקלאי, לעשות דברים טובים.

און ריפמן: יש לזה משמעות אדירה.

און ריפמן: גם צריך להגיד שמבחינה היסטורית עוד לפני שקמה המדינה קמו בתי ספר חקלאיים.

און ריפמן: קודם כל היה בית ספר חקלאי, מקווה ישראל ואחרי זה כדורי, ואז גם אחרי כמה עשורים קמה מדינה.

און ריפמן: וזה לא סתם, כי החקלאות עוסקת בחיבור העמוק לארץ הזאת, לאדמה הזאת, לכל הדברים שהעם היהודי במשך הרבה מאוד שנים חתר אליהם.

און ריפמן: צריך להבין שיש פה שינוי תפיסה.

און ריפמן: ארבעת בתי הספר, שבהמשך עמית יתייחס אליהם אני מקווה, שאחד מהם הקמנו יחד עם חבר הכנסת קינלי, עוד לפני שהיה חבר כנסת, ארבעת בתי הספר שהקמנו בחמש-שש שנים האחרונות הם חידוש, גם מבחינת החשדנות החינוכית.

און ריפמן: מדברים היום על מיומנויות המאה עשרים ואחת, על STEM, על חינוך מכוון יישום, מבחני פיזה בודקים את המדינה בתחום המיומנויות, והעניין שהחינוך החקלאי מאפשר לנו לא לגדל מדענים של חקלאות, אלא חקלאים אמיתיים.

און ריפמן: לא רק אנשים שעוסקים במדע החקלאות.

און ריפמן: באמת ניסינו, ואנחנו ממשיכים לנסות, כמעט בכל תחום אפשרי, בתי ספר, התנדבות, גרעין נחל חקלאי, זאת אומרת להחזיר את החינוך החקלאי כמעט בכל פלטפורמה שאפשר.

און ריפמן: תנועת נוער חקלאית.

און ריפמן: ואנחנו באמת מקווים שתצא בשורה גם מהוועדה הזאת, וגם מהמשך תכניות העבודה בכל המשרדים, לחזק את החינוך החקלאי, שיהיה, כמו שנאמר פה, אמר פה חבר הכנסת כסיף, שיהיה בכל בית ספר שדה חקלאי, שיהיה בכל תנועת נוער שבוע עבודה חקלאית.

און ריפמן: אנשים במדינה שהם מעל גיל חמישים, ממש התנדבו בחקלאות בעצמם.

און ריפמן: והדבר הזה נעלם ממערכת החינוך.

און ריפמן: אז אני מקווה שנצליח יחד להחזיר את זה.

און ריפמן: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, ותודה רבה על העשייה המדהימה שארגון השומר החדש באמת עושה בכל רחבי מדינת ישראל.

שרן השכל: גם בחינוך הנוער לחקלאות, וגם בשמירה על החקלאים עצמם.

שרן השכל: אנחנו כולנו מכירים מקרוב את העבודה החשובה הזאת.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ליוזמת היום, וליוזמת הדיון, שרון רופא-אופיר.

שרן השכל: בבקשה.

שרון רופא אופיר: תודה גבירתי היושבת ראש.

שרון רופא אופיר: אני חייבת להגיד שזה משמח אותי שבדיון הקודם הייתי יחד עם גבירתי היושבת ראש ועכשיו אני עם גבירתי היושבת ראש.

שרון רופא אופיר: אז יש פה בכלל רוחות חדשות בכנסת.

שרון רופא אופיר: היום החשוב הזה התבטל בגלל הנחיות הקורונה, ואני מאוד מאוד מעריכה את זה, שגם את, וגם ראשי הוועדה האחרים, כלכלה ובטחון פנים, הסכימו להענות לבקשתי וכן לקיים את הדיונים האלה.

שרון רופא אופיר: כי לא די לדבר בחקלאות.

שרון רופא אופיר: אפשר להפוך בה עוד ועוד ועוד.

שרון רופא אופיר: ואני מתחייבת שאנחנו נעשה את זה.

שרון רופא אופיר: אנחנו כבר עושים את זה ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

שרון רופא אופיר: ואני אתחיל אולי מהסוף, מהבשורה הכי חשובה של היום הזה, מעבר לשיח שמתקיים.

שרון רופא אופיר: הבשורה ששר האוצר נעתר לבקשתי, ביחד עם שר החקלאות, אנחנו מביאים בשורה של תמיכה לצעירים בחקלאות.

שרון רופא אופיר: כי בסוף היום הזה היה יום של הצדעה והוקרה לכם, הצעירים והמתנדבים בחקלאות.

שרון רופא אופיר: אז למתנדבים, ככה בשיתוף כוחות ממשלתי, הצלחנו לגייס עשרים מיליון שקל.

שרון רופא אופיר: ועכשיו לצעירים יהיה תקציב שיגדל משנה לשנה על פני שלוש שנים.

שרון רופא אופיר: וזאת באמת בשורה של ממש.

שרון רופא אופיר: אבל אני אחזור רגע לנושא הדיון.

שרון רופא אופיר: אנחנו מדברים פה בכל אופן חינוך.

שרון רופא אופיר: ואני אספר לכם על חינוך לחקלאות שאני למדתי.

שרון רופא אופיר: למורה שלי לחקלאות קראו אורה.

שרון רופא אופיר: אורה חקלאורה.

שרון רופא אופיר: ככה קראנו לה.

שרון רופא אופיר: אגב, היא אהבה את השם, זה לא ככה היה מאחורי הגב.

שרון רופא אופיר: אורה חקלאורה היא מישהי שאני מלווה עד היום.

שרון רופא אופיר: כשמדברים על מורה לחיים, אז אורה היא אחת המורות שלי לחיים.

שרון רופא אופיר: אני מודה ומתוודה שאני לא זוכרת את השמות של כל המורים שלי, אבל של אורה כן.

שרון רופא אופיר: ובטח ובטח זוכרת את החווה החקלאית שעיבדנו יחד בבית הספר נרקיסים בטבעון.

שרון רופא אופיר: ואני נורא שמחה שעדיין החווה הזו קיימת בבית ספר נרקיסים בטבעון.

שרון רופא אופיר: ולא רק שם, ילדיי שלמדו בטבעון בקצה השני גם למדו בחווה החקלאית.

שרון רופא אופיר: בתי הצעירה, בת עשר, מגיעה עם התיק יבול, פעם אחת זה עלי מנגולד, ופעם אחרת עלי סלק, ועוד כל מיני דברים שמגדלים שם.

שרון רופא אופיר: אנחנו עושים ביחד לביבות.

שרון רופא אופיר: אבל בעיקר מבינים את הערך של אדמה, את הערך של ציונות.

שרון רופא אופיר: ואני רוצה שנסכם, במשך הרבה שנים כנראה ציונות הפכה להיות איזו מילה גסה, בציבוריות הישראלית.

שרון רופא אופיר: אולי בכנסת ישראל היא היתה שייכת לציבורים מסויימים.

שרון רופא אופיר: אמרתי בדיונים הקודמים ואני אומרת פה, חקלאות זה ציונות, וציונות זה אדמה.

שרון רופא אופיר: ואם אנחנו לא נבין את זה ולא נשמור על זה, ולא נחבק את זה ולא נעודד את זה, אני לא יודעת מה יעלה בגורל העתיד של מדינת ישראל.

שרון רופא אופיר: אבל אמרתי כבר שהיום מנשבות רוחות חדשות, וכחלק מהרוחות החדשות האלה ביקרתי בשבוע שעבר ונפגשתי עם צעירים שלומדים בבית הספר החקלאי בכדורי מטעם אדם ואדמה.

שרון רופא אופיר: ראיתי באמת צעירים עם ברק בעיניים, שרן אנחנו חייבות ללכת לשם ביחד, כי זה ממלא את הלב.

שרון רופא אופיר: זה נותן תחושה שיש בשביל מה להמשיך ולעבוד.

שרון רופא אופיר: לצאת ככה קצת מהאפרוריות של המשרדים והמשכן שלנו.

שרון רופא אופיר: אבל אני הייתי מאוד רוצה שהצעירים האלה ידעו, שלצד עבודת האדמה, נוכח התקציבים הגדולים ששמים היום.

שרון רופא אופיר: חקלאות זה גם הייטק.

שרון רופא אופיר: חקלאות זה גם לחשוב במונחים שלא רק איך לזרוע חיטה, ולקצור אותה, ולשתול מלפפונים.

שרון רופא אופיר: אלא גם לחשוב במונחים של הייטק.

שרון רופא אופיר: אז יהיו צעירים שיבואו וילמדו חקלאות, כי הם באמת רוצים ללבוש את אותו דגמ"ח שיושב ראש ארגון השומר דיבר עליו.

שרון רופא אופיר: ויהיו צעירים שירצו ללכת עם חליפה, ולעשות כסף, ועדיין יתעסקו בחקלאות.

שרון רופא אופיר: ואנחנו שהופכים כל הזמן בשאלה ומתאימים את מדינת ישראל, שהשנה תחגוג את שנתה השבעים וארבע, לרוח התקופה ולמציאות המתחדשת.

שרון רופא אופיר: ואני מברכת על זה, תודה ענקית לך על מה שאת עושה בוועדה החשובה הזאת, בטח בתחום של חקלאות.

שרון רופא אופיר: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, ותודה על היוזמה הכל כך חשובה הזו בכנסת.

שרן השכל: באמת יוזמה מבורכת, שחשוב להמשיך.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לצדוק דורלכר מחקלאות בעמק.

צדוק דורלכר: תודה רבה על זה שהזמנתם אותנו, ותודה על הדיון והעיסוק בנושא הכל כך חשוב הזה.

צדוק דורלכר: אני דור שלישי לחקלאים, מעמק המעיינות.

צדוק דורלכר: אני בעצמי, מדברים על חינוך לחקלאות, מגיל 14 כבר עובד בענפי החקלאות במשק, ברפת, בגידולי השדה.

צדוק דורלכר: ואנחנו בעצם ננהל פרוייקט של צעירים וצעירות, חיילים וחיילות משוחררים שבאים מכל רחבי מדינת ישראל.

צדוק דורלכר: מכל הקשת של החברה הישראלית.

צדוק דורלכר: לעבוד עבודה מועדפת בחקלאות, יחד עם חיי קבוצה.

צדוק דורלכר: מדובר בתכנית חינוכית.

צדוק דורלכר: אנחנו לא קבלנים של פועלים.

צדוק דורלכר: וקורה פה דבר ענק.

צדוק דורלכר: המטען החינוכי הערכי שאנחנו נותנים לחבר'ה שלנו שהחקלאות זה לא מקום עבודה.

צדוק דורלכר: זה לא ג'וב לצעירים.

צדוק דורלכר: החקלאות היא קודם כל ערך לאומי.

צדוק דורלכר: החקלאות היא ההגנה על הגבולות בעצם ההתיישבות.

צדוק דורלכר: והחקלאות הם אלה שקבעו את גבולות המדינה.

צדוק דורלכר: החקלאות היא השמירה על הבטחון, על העצמאות שלנו.

צדוק דורלכר: זה הבריאות שלנו, זה התזונה שלנו, זה היכולת שלנו פה לספק לאזרחים מזון טרי, בריא, מפוקח.

צדוק דורלכר: החקלאות היא בעצם הסיפור שלנו, של איך שקמה מדינת ישראל.

צדוק דורלכר: והיא גם היכולת שלנו לשמור על ריאות ירוקות, לשמור על הטבע, על החי.

צדוק דורלכר: דיברנו על הגנה על בעלי החיים, אז יש פה מערכת אקולוגית שלמה, שמתקיימת בתוך אלפי דונמים של שטחים חקלאיים בכל הארץ.

צדוק דורלכר: ובעצם עם המסר הזה, שאנחנו נותנים, בעצם מאפשרים לצעירים וצעירות.

צדוק דורלכר: דיברנו על הקושי בזה שבעצם גם משקים נסגרים, וגם החקלאים הופכים להיות יותר ויותר מבוגרים.

צדוק דורלכר: ואנחנו פה בעצם עושים תנועה הפוכה.

צדוק דורלכר: אנחנו מצליחים במה שאנחנו עושים, אני רוצה מילה של אופטימיות, יש כאן מאות צעירים וצעירות שמגיעים מכל הארץ, ועובדים ונמשכים ומתחברים, דרך הסיפור של ההבנה של העומק.

צדוק דורלכר: מקבלים תשתית חינוכית וערכית למה זה חקלאות ומה המשמעות העמוקה.

צדוק דורלכר: ולכן הם לא באים רק לשבעה חודשים למועדפת.

צדוק דורלכר: היתה אצלנו חברת הכנסת שרון רופא אופיר, ראתה שהם כבר בדרגי הביניים של הניהול, ראתה שרוב העובדים הן בעצם עובדות.

צדוק דורלכר: למעלה משמונים אחוז מהפונים הן בעצם פונות, בוגרות 8200 והיחידות הכי טובות, והן אחרי זה מגיעות, דיברנו כל הבוקר על חדשנות, לחברות האגרוטק.

צדוק דורלכר: כלומר אנחנו מצד אחד משאירים פה חקלאים וחקלאיות שממש יעבדו כמו שאמרתי עם הדגמ"ח, מצד שני בוגרים ובוגרות שלנו ממלאים את הפקולטות לחקלאות.

צדוק דורלכר: והם בעצם דור העתיד גם מהבחינה הזאת.

צדוק דורלכר: מזמין את כולכם לבוא ולהתרשם.

צדוק דורלכר: קורה פה דבר באמת משמעותי.

צדוק דורלכר: ותודה לכם.

שרון רופא אופיר: אני חייבת להגיד, באמת, חזרתי מהיום הזה, זה מילא אותי לחודש קדימה.

שרון רופא אופיר: נראה לי אני פעם בחודש באה אליכם להיטען, להטעין את המצברים ולהמשיך.

און ריפמן: את מוזמנת.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני מעבירה את זכות הדיבור לחבר הכנסת משה טור פז.

שרן השכל: בבקשה.

משה טור פז: שלום לכולם.

משה טור פז: אני כילד זכיתי לעבוד בחווה חקלאית בירושלים.

משה טור פז: היום במקום של החווה הזו עומדים רבי קומות, ובמקום שהחווה עברה אליו גם עומדים רבי קומות.

משה טור פז: אז יש לנו אתגר לא קטן, שמצד אחד אנחנו מלבישים את המדינה שלמת בטון ומלט, ובאותו צד לא נשאר איפה לקיים חקלאות.

משה טור פז: אני חושב שיש כמה דגמים מדהימים שצומחים בעשור האחרון, בחינוך הממלכתי – אדם ואדמה מקימים בתי ספר, והיופי הוא בעיקר שילוב בכפרי נוער.

משה טור פז: שמענו על כדורי, יש גם בכפר סילבר, שילדים עובדים בחקלאות, ילדים מכל סוגי האוכלוסיה.

שרן השכל: אתה גם הקמת מוסד.

משה טור פז: זכיתי לעזור להקים אחד.

משה טור פז: וגם בחינוך הדתי קמו בעשורים האחרונים בתי הספר של רגבים, שבעצם עושים דבר מאוד דומה בממלכתי דתי וזה ראוי לציון.

משה טור פז: ויש גם את מפעל החוות החקלאיות של משרד החינוך, שבסך הכל עובד מאוד יפה.

משה טור פז: אנחנו צריכים לשאוף לכך שכל ילד, גם במובן הרוחב, ייגע מתי שהוא באדמה.

משה טור פז: רק בשנה האחרונה קם בירושלים בית ספר יער, לא ראשון מסוגו בארץ, שבו גם כן הילדים מתחברים לטבע, יומיומית.

משה טור פז: אבל זה הקצה.

משה טור פז: זה השפיץ.

משה טור פז: כל מערכת צריכה את השפיץ שלה.

משה טור פז: בתי ספר חקלאיים, בתי ספר יער.

משה טור פז: אנחנו צריכים לשאוף שכל ילד, בין המסכים, כפי שאמר און ריפמן נכון, ייגע באדמה.

משה טור פז: יעבוד בה ירגיש בה בבית.

משה טור פז: זה בריא.

משה טור פז: זה טוב לבריאות הנפשית שלו, וככל שנרחיב את החינוך החקלאי, ושמענו כאן בשורה משר החקלאות.

משה טור פז: אנחנו רוצים עוד, כחלק ממערכת החינוך הרחבה כולה.

משה טור פז: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: עמותת ציוני דרך, שי, בבקשה.

שי אילן: תודה רבה.

שי אילן: קודם כל אני באמת אגיד תודה רבה גם על הדיון הזה, וגם השר וחברת הכנסת שרון רופא-אופיר שיזמו.

שי אילן: אני חייב להגיד שבאמת אני מרגיש שיש לנו אוזן קשבת במשרד, וזה דבר חשוב בפני עצמו.

שי אילן: אני גם תוצר של חינוך חקלאי.

שי אילן: אני מבן שמן, לא הזכירו את זה, כפר הנוער בן שמן, אני מרגיש שיש צורך זהותי להזכיר את המקום.

שי אילן: אבל אני דווקא רוצה להגיע לנקודה של דווקא הנערות המאוחרת.

שי אילן: היום אנחנו דור של צעירים, אני מרגיש חלק ממנו עדיין, שבעצם יש לו איזו נערות מאוחרת, ואני רוצה לדבר על השלב של הסטודנטים, השלב של צעירים שהם אחרי הצבא, שבו הם צריכים לבחור את דרך חייהם, במה הם יעסקו בעתיד.

שי אילן: הרבה פעמים השלב של בתי הספר הוא חשוב לחלוטין, אבל זה לא דרך הבחירה של החיים שלך אחרי זה.

שי אילן: ודווקא הנערות המאוחרת הזאת, אתה בוחר את הצומת דרכים שלך, לא משנה עכשיו איזה כיוון למדת באוניברסיטה.

שי אילן: אנחנו בעמותה מפעילים את תכנית קטיף ישראלי שבעצם לוקחת סטודנטים בתקופות חופשת הסימסטר שלהם לעבוד בחקלאות, לעבוד ממש בשכר אצל חקלאים, בעצם לתת מענה לידיים עובדות לחקלאים שצריכים את זה.

שי אילן: יש מחסור בידיים עובדות, כולם יודעים, במיוחד של ישראלים עובדים.

שי אילן: ובעצם לתת מענה גם חברתי לאותם צעירים, וגם תעסוקתי, שגם מחבר אותם, דרך האדמה, לארץ, להכיר נופים חדשים, להכיר מקומות חדשים, ואולי אחרי זה גם לבחור בזה כמקצוע.

שי אילן: ואני אגיד שיש לנו הצלחות בזה.

שי אילן: ויש חבר'ה צעירים שמגיעים לתקופות קצרות של חודש חודשיים, ובוחרים להישאר אחרי זה כחקלאים.

שי אילן: יש לנו את זה בצפון, בגולן, יש לנו את זה בדרום, בערבה.

שי אילן: אני כן אגיד שיש בזה אתגרים, וצריך לחשוב איך מכנסים תכניות חינוכיות, כמו שאנחנו מפעילים, ותכניות אחרות שחבריי פה בשולחן מפעילים, ותומכים בהם.

שי אילן: כי כן חשוב לי לשים פה את הנקודה הסופית, כל הזמן מדובר על זה שצעירים בורחים מחקלאות, וצעירים לא מגיעים לחקלאות ודור החקלאים מזדקן.

שי אילן: אני רואה תמונה הפוכה.

שי אילן: המון צעירים רוצים להגיע לחקלאות, הם צריכים את העזרה באיך להגיע לשם.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, ותודה רבה על הפעילות.

שרן השכל: ואני רוצה לעבור לחברת הכנסת ענבר בזק.

שרן השכל: בבקשה.

ענבר בזק: בוקר טוב, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

ענבר בזק: אני גם נכנסת פה לאווירה הנוסטלגית של שיתוף בחוויות.

ענבר בזק: אני גדלתי בקיבוץ, קיבוץ דן בגבול הצפון.

ענבר בזק: קודם כל מגיל שלוש עשרה, יום בשבוע, ימי רביעי, היה מוקדש לעבודה במשק.

ענבר בזק: זאת אומרת חלק משבוע הלימודים שלנו, אנחנו למדנו חמישה ימים ויום אחד עבדנו.

ענבר בזק: עבדתי שנה במכוורת, כדבוראית, ואחר כך עברתי לפרדס, ושם התאהבתי.

ענבר בזק: אז זה ממש, ראו בזה כערך.

ענבר בזק: בקיבוץ גם ראו בנו כוח עבודה, זה היה כוח עבודה משמעותי.

ענבר בזק: אבל ראו בזה כחלק מתהליך חינוכי.

ענבר בזק: ואני חייבת גם להגיד כחוויה שלי, היום עבודה בפרדס היה לא פחות, ולפעמים אפילו יותר מלמד מהלימודים בבית הספר.

ענבר בזק: אחר כך גם בגיוסים, ביא', יב', התחלנו לעשות גיוסים, לרישיון נהיגה ולנסיעה לפולין.

ענבר בזק: ככה מקובל בקיבוצים.

ענבר בזק: לא שמקבלים את הכסף מההורים, כי להורים לא היה כסף.

ענבר בזק: היינו יוצאים לעבוד.

ענבר בזק: אז יצאנו למחנות עבודה, כל השכבה ביחד, לקטיף תפוחים ביראון.

ענבר בזק: היינו קמים לפעמים בבוקר לפני יום הלימודים, בחמש בבוקר לעבוד בשדות עמק החולה.

ענבר בזק: אז קודם כל באמת גדלתי כנערה שחקלאות היא ערך, וחקלאות היא ערך בסיסי בחיים שלנו.

ענבר בזק: כל מה שנאמר פה, בטחון תזונתי, וציונות.

ענבר בזק: ואני חושבת שזה ערך מאוד מאוד חשוב.

ענבר בזק: לצערי הרב היום גם בקיבוצים יש הרבה פחות את הנושא הזה של נוער שעובד בחקלאות, בגלל כל מיני תקנות וחוקים של עבודת נוער.

ענבר בזק: ובטח ובטח בערים אין לבני הנוער הזדמנות להיתקל בחקלאות.

ענבר בזק: אני חושבת שאחד הדברים שאפשר לעשות כדי כן לחשוף את בני הנוער בערים לחקלאות זה להקים גינות, בין אם גינות עירוניות רגילות, אבל יש גם היום את החקלאות הורטיקלית, שהיא מאוד מתקדמת, חקלאות הידרופונית, שלא צריכה אדמה.

ענבר בזק: אני חושבת שיהיה נכון להציע דבר כזה, לתקצב דבר כזה, למשרד החינוך.

ענבר בזק: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: מירב בן דוד מארגון עמלי, בבקשה.

מירב בן דוד: תודה רבה, צהריים טובים לכולם.

מירב בן דוד: קודם כל באמת להודות לכם על היום החשוב הזה והדיון פה בוועדת החינוך.

מירב בן דוד: וכמובן לחברת הכנסת שרון רופא אופיר והשר עודד פורר שבאמת בזכותם יחד אתכם בעצם מתקיים שיח ער סביב צעירים בחקלאות.

מירב בן דוד: זה משהו שבאמת בעשור האחרון פחות זכינו לו, אז אנחנו באמת מעריכים את זה מאוד.

מירב בן דוד: אני מרכזת פורום שנקרא עמלי.

מירב בן דוד: אנחנו פוגשים את הצעירים דווקא בשלב של אחרי צבא או שירות, ובשלב הסטודנטיאלי.

מירב בן דוד: אבל זכיתי להיות מעורבת בהקמה של שלושה ממוסדות רגבים, שחבר הכנסת הזכיר.

מירב בן דוד: ויש לי בן שלומד ברגבים בגולן, ואני גרה ברמת הגולן.

מירב בן דוד: על אף שגדלתי ברחובות, ובחווה החקלאית ברחובות.

מירב בן דוד: באמת מיותר לחזור על הדברים שנאמרו, שבאמת חקלאות היא ערך עליון, והיא הרבה מעבר לעבודה.

מירב בן דוד: אנחנו ממש בטוחים שהנחלת הערכים, וחיבור של צעירים לחקלאות זה דבר שיש לו אימפקט מאוד מאוד משמעותי ודרמטי לקיומה של מדינת ישראל.

מירב בן דוד: כי בסוף חקלאות זה ציונות וציונות זה חקלאות.

מירב בן דוד: יש מי שחושב שעבודת כפיים זה משהו מיושן ולא רלוונטי.

מירב בן דוד: אבל בסוף מדינת ישראל הוקמה, כמו שאמרו, על ברכי החקלאות.

מירב בן דוד: מעבר לאתוס הציוני ולשמירה על המדינה אני רואה באמת בנוער וצעירים שעובדים כפיים, גם אם אחר כך הם ימשיכו לאגרו-טק, ולהיי-טק, ולא יעסקו אפילו בחקלאות.

מירב בן דוד: אבל עצם העיסוק הזה לתקופה בחיים, אני לא מדברת על יום אחד אלא על איזו שהיא תקופה, זה בעצם נותן לדור הזה, שהזכירו את האתגרים שלו, בונה חוסן ובונה את האישיות.

מירב בן דוד: להבין מה זה עמל, מה זה תהליכיות.

מירב בן דוד: היכולת להתבונן על דברים בשקט.

מירב בן דוד: היכולת להיות כמה שעות ביום בלי הסחות דעת כאלה ואחרות, אלא אתה ועצמך.

מירב בן דוד: זה דבר שהוא בהכרח מגדל ומעצים ובונה חוסן.

מירב בן דוד: והוא בהכרח דרמטי, ושומר על מדינת ישראל.

מירב בן דוד: כי בסוף אנחנו רואים לאחרונה משבר גדול, ומה התדמית של החקלאות בישראל.

מירב בן דוד: לצערי היא לא כזאת תדמית טובה.

מירב בן דוד: ואין לי ספק שאם נלווה את הדור מגיל צעיר, נענה לאתגרים שלו, ניתן להם מענה, אז ללא ספק נייצב את מדינת ישראל.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: לצערי זמננו תם.

שרן השכל: ואנחנו נאלצים לסגור את הדיון.

שרן השכל: אני רוצה קודם כל להודות לכל הארגונים החשובים שהגיעו לפה, גם כדי לשתף אותנו בפעילות המדהימה שהם עושים.

שרן השכל: אני רוצה להודות למשרד החקלאות, על הפעילות העניפה, ועל התכניות שאותן הם הציגו כאן בפנינו.

שרן השכל: קודם כל הנושא של חינוך לחקלאות הוא קריטי למדינת ישראל.

שרן השכל: ככל שאנחנו נכחיד את חקלאי ישראל, שזו היתה המגמה עד היום, כאשר אנחנו רואים את קצב העלייה של הגיל הממוצע של חקלאי ישראלי, ופחות ופחות דם חדש שנכנס לתוך המערכת, אנחנו מבינים שתחום העיסוק הזה למעשה בסופו של דבר ייעלם.

שרן השכל: בסופו של דבר יש ערך לחקלאות.

שרן השכל: זה לא רק הערך התזונתי, המזון, אלא באמת אני חושבת שזה ערך ציוני, של הגנה ושמירה על אדמות המדינה, פיתוח יכולות וכישורים, ובאמת דברים מדהימים.

שרן השכל: וזו הזדמנות.

שרן השכל: מי אנחנו, כלומר הדור שלנו צריך ללמוד מההיסטוריה.

שרן השכל: מה היו הקשיים של הורינו, סבינו וסבותינו, בדרך לארץ ישראל, עד שהורשה להם בכלל לאחוז באדמה ולעבוד אותה, ולהצמיח אותה, ולהפרות אותה.

שרן השכל: ואני חושבת שזה סוג של מורשת שניתנה לנו כדי להמשיך.

שרן השכל: אז כמובן שאנחנו נקיים דיון המשך בעניין הזה, ונשמח לארח את כולכם.

שרן השכל: אני מאחלת לכל חקלאי ישראל יום חקלאות שמח.

שרן השכל: תודה לכל הארגונים שעובדים ועומלים לילות כימים כדי להשיג את אותה המטרה.

שרן השכל: תודה רבה לכולם.

שרן השכל: הישיבה נעולה.