ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 73, 2021-12-21 11:30

שרן השכל: שלום לכולם.

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של כנסת ישראל, שפותחת ישיבה מיוחדת יחד עם הוועדה לזכויות הילד, עם חברתי, יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

שרן השכל: צהרים טובים לכולם, תודה רבה שהגעתם לדיון החשוב הזה.

שרן השכל: הדיון היום יעסוק במפעל ההזנה במוסדות החינוך במסגרת יום המאבק בעוני ובאי ביטחון תזונתי.

שרן השכל: אותו היום אשר יזמה חברת הכנסת אפרת רייטן, שמצטרפת אלינו כעת, הוא יום חשוב וקריטי, ולכבוד היום הזה החלטנו לקיים יחד, בשיתוף פעולה, דיון לעניין ההזנה בבתי הספר.

שרן השכל: צריך להבין שילד שבסופו של דבר מגיע לבית הספר כאשר הוא צריך לחשוש מבחינת הביטחון התזונתי שלו, האם יהיה לו מה לאכול?

שרן השכל: הוא ילד שלא רק שלא יתרכז בלימודים, הוא לרוב לא יגיע ללימודים.

שרן השכל: אנחנו מבינים את המשמעות, את הצורך בסיוע לאותם ילדים נזקקים, ילדים שנמצאים במצבים קריטיים, שבסופו של דבר מתדרדרים לתוך מקומות פחות טובים - -

אמילי חיה מואטי: אפשר להגיד מקומות רעים מאוד.

שרן השכל: כן, שמשאירים אותם בתוך סוג של מעגל של עוני, מעגל של פשיעה וכולי.

שרן השכל: אני חושבת, חברת הכנסת מואטי, אם הערת, שכשקיימנו את יום המורה, אחד הדברים שנגעו ללב ברמה הכי אישית היה כאשר המורות שלך עמדו על הבמה וסיפרו שהן היו עושות תורנויות בבית הספר בהפסקה, בהכנה של סנדוויצ'ים לילדים.

שרן השכל: הן היו מסתכלות בתוך התיקים שלהם כדי לראות אם ילדים היו מגיעים עם סנדוויצ'ים, ושמות סנדוויץ' לילדים שלא היה להם אוכל.

שרן השכל: לחשוב על ילד שמגיע לבית ספר והבטן מכרכרת ואין לו אוכל בבית – תקשיבו, זה באמת דבר בסיסי, אלמנטרי, משהו שאנחנו חייבים למצוא לו פתרון נאות.

שרן השכל: אני נותנת את זכות הדיבור לחברתי, יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, שקיימה כבר מספר דיונים לדעתי בעניין הזה, חברת הכנסת מיכל שיר, בבקשה.

לזכויות הילד): תודה רבה, חברת הכנסת השכל.

לזכויות הילד): אני אפתח ואומר בצער, שכנראה שגם הדיון הזה, כמו עוד הרבה דיונים שנוגעים לילדים בישראל, ייפול על אותם נתונים, וכך נראית הוועדה לזכויות הילד כמעט בכל דיון.

לזכויות הילד): אנחנו נבקש נתונים – כמה ילדים רעבים יש במדינת ישראל?

לזכויות הילד): ואף אחד ממשרדי הממשלה לא ידע לתת לי תשובה.

לזכויות הילד): אולי במועצות המקומיות, בשלטון המקומי אבל אז שוב, אנחנו מגיעים לבעיה השנייה, שאין שום גורם שמתאם ומתכלל את ילדי ישראל כך שגם אם יש מידע בגוף אחד, הוא לא חושב להעביר אותו אל הגוף השני.

לזכויות הילד): וכך ילדים נופלים בין הכיסאות – כל משרד ממשלתי שומר אינפורמציה לעצמו, לא חולק את זה עם המשרד הרלוונטי השני, אין שיח בין-משרדי, אין שום תיאום.

לזכויות הילד): ובמקרה הזה, כמו בשאר המקרים, הילדים נופלים בין הכיסאות, ובמקרה הזה מדובר על ילדים רעבים.

לזכויות הילד): אני מאוד מקווה שבדיון הזה אנחנו נקבל נתונים אמתיים של כמה ילדים רעבים.

לזכויות הילד): כשאנחנו אומרים "ילדים רעבים", אנחנו חושבים על אזורים מרוחקים בפריפריה, אולי על איזה שהוא מקום.

לזכויות הילד): .. לא, לא, מדובר על ילדים ברמת-השרון, שנחשבת לעיר עשירה.

לזכויות הילד): מדובר על ילדים בתל-אביב, ברמת-גן.

לזכויות הילד): גם במרכז וגם בפריפריה.

לזכויות הילד): מדובר על ערים שמדורגות בסוציו שלהן כערים חזקות.

לזכויות הילד): אבל מה לעשות שהלמ"ס מעודכן רק לשנת 2017?

לזכויות הילד): כלומר, גם הנתונים שיש למדינת ישראל נכונים לשנת 2017.

לזכויות הילד): אנחנו אוטוטו נקבל את הנתונים של שנת 2019, ואיפה כל הקורונה באמצע, של הורים שהפסיקו לעבוד, של משפחות שנקלעו למצוקה אמתית?

לזכויות הילד): את כל זה מדינת ישראל לא יודעת ואין לה נתונים והיא מסתכלת על אזור סוציו ולא על הילד עצמו, ואת זה אנחנו חייבים להפסיק.

לזכויות הילד): אני מאוד מקווה שהמילים שאמרתי עכשיו כדברי פתיחה יהיו לא נכונות.

לזכויות הילד): אני מאוד מקווה שיוכיחו אותי אחרת אבל אני משוכנעת, לצערי, שאני לא טועה הפעם, ואנחנו חייבים לשים סוף לתופעה הזאת, שאין גורם מתכלל ומתאם לילדים, שאף אחד לא יודע לתת נתונים על ילדי ישראל, ושלא יישאר ילד פגוע, לא ילד מוכה ובטח לא ילד רעב במדינת ישראל.

לזכויות הילד): תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ליוזמת היום, חברת הכנסת אפרת רייטן, אשר ביקשה גם את הדיון בעניין.

שרן השכל: ברכות ובאמת יישר כוח לא רק על היוזמה של היום הזה אלא בכלל, על העבודה בוועדת העבודה והרווחה, שאני יודעת שהנושא הזה קרוב מאוד לליבך ואת עושה שם כמעט כל יום עבודה בדיוק בנושאים האלה של עוני.

שרן השכל: בבקשה, זכות הדיבור שלך.

אפרת רייטן: תודה רבה רבה גם ליושבת-הראש שרן השכל וגם ליושבת-הראש מיכל שיר, כל חברי הוועדה והאורחים – תודה רבה שהזמנתם אותי.

אפרת רייטן: ראשית, תודה רבה שהסכמתם לקיים גם את הדיון הזה, המשותף, החשוב.

אפרת רייטן: אני חושבת שחלק מהאמונה שלי בדרך ובפתרון בעיות היא התכלול.

אפרת רייטן: באמת לשמוע את כל הגורמים, וכמה שיותר לשים אותם סביב השולחן.

אפרת רייטן: אי אפשר להתעלם גם אם הקולות לא נעימים, גם אם נראים לא רלוונטיים, גם אם נראים לכאורה שוליים – לשבת ולשים את כולם סביב השולחן, ורק ככה נגיע לפתרונות הנכונים והמהירים יותר, וזו תהיה הדרך הקצרה ולא הדרך הארוכה.

אפרת רייטן: כך היה גם בבוקר, כשפתחנו את היום המיוחד והגיעו השרים הבכירים לראשונה לשבת יחד.

אפרת רייטן: הם סיפרו לי שמעולם זה לא היה שהגיע שר האוצר ליום הזה, ושר הרווחה, והשרה לשוויון חברתי ושרת התחבורה, והגיעו חברי כנסת מהקואליציה והאופוזיציה.

אפרת רייטן: אגב, אני חייבת להגיד במאמר מוסגר שהמפלגה היחידה שלא שלחה נציג הייתה מפלגת הליכוד.

אפרת רייטן: כל המפלגות האחרות הגיעו והשתתפו בדיון הזה, וצר לי על כך.

אפרת רייטן: הגיע המנכ"ל לביטוח לאומי, ובמסגרת הדיון הזה הבוקר גם נחשף הדוח האלטרנטיבי של "לתת", ובו יש את הנתונים שדיברת עליהם, מיכל, ואתם קצת מחפשים.

אפרת רייטן: בשבוע הבא יפורסם הדוח של המוסד לביטוח לאומי, ותמיד יש הבדלים וזה סוג של מלחמה - -

לזכויות הילד): זאת הבעיה, שלמדינה אין את הנתונים ולארגונים יש.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: לכן, גם בהיבט הזה היה לי חשוב שישבו הפילנטרופים וישבו העמותות, שכולם ישבו ביחד וישמעו האחד את השני כי אי אפשר לעצום עיניים ולהגיד: לא, לא, אני יודע לבד הכי טוב, אל תתערבו לי.

אפרת רייטן: אלה בדיוק הבעיות שאנחנו צריכים לפתור.

אפרת רייטן: אני גם אוסיף עוד נקודה על הדברים שאת אומרת, שהם כל-כך נכונים:

אפרת רייטן: כבר במחקר של מחלקת המחקר והמידע של הכנסת בנושא מערך הביטחון התזונתי בישראל, שנערך עכשיו, באוגוסט 2021, צוין שם במפורש שהמרכז שאל את כל אחד מהגורמים, כל משרדי הממשלה ואת המוסד לביטוח לאומי, המשרד לשוויון חברתי וכולי, האם ישנו גורם מתכלל.

אפרת רייטן: התשובה הייתה כמובן שלא, ואז אם לא – אז האם יש צורך?

אפרת רייטן: כולם ענו פה אחד שצריך, ברור שצריך, ומי שצריך להיות הגורם המתכלל זה משרד הרווחה, ככה לטענתם.

אפרת רייטן: באותה העת משרד הרווחה לא נתן את תשובתו אבל היום כן ישבו הנציגים אצלנו בדיון, והודיעו שהם פועלים להקים שוב את המועצה לביטחון תזונתי, שהייתה קיימת עד לפני כמה שנים.

אפרת רייטן: זו אמנם ועדה מייעצת ואין לה סמכויות מעבר לכך אבל עדין, אוקי, חלים פה שינויים.

אפרת רייטן: מתחילים להיעשות פה בחזרה צעדים.

אפרת רייטן: עצם קיומו של הדיון הזה ושל היום הזה, עצם שיתוף הפעולה של כל הגורמים – אני חושבת שיש לזה חשיבות מאוד-מאוד גדולה.

אפרת רייטן: הנתונים מדברים בעד עצמם.

אפרת רייטן: אני יכולה להשאיר לכם כאן

אפרת רייטן: את הדוח – 400,000 ילדים לפי הדוח נמצאים באי ביטחון תזונתי חמור.

אפרת רייטן: זאת אומרת, יש מעל 700,000 ילדים באי ביטחון תזונתי, מתוכם 400,000 ילדים באי ביטחון חמור.

אפרת רייטן: כשאתם שואלים פה את הנתמכים לגבי אי הביטחון התזונתי, אז מקרב נתמכי הסיוע, הם מספרים שאצל קרוב ל-70% התגבר הצורך במזון בעקבות משבר הקורונה.

אפרת רייטן: שהאוכל שהם קנו לא הספיק להם ולא היה להם כסף לקנות עוד.

אפרת רייטן: 50% מהם – הילדים שלהם צמצמו בכמות האוכל או דילגו על ארוחות.

אפרת רייטן: דמיינו את הילדים שלכם צריכים לדלג על ארוחות.

אפרת רייטן: ובהקשר לדיון החשוב שערכה אתמול חברת הכנסת מואטי – דיון חשוב ומרגש מאין כמוהו בנושא היעדר התזונה לתינוקות והצורך בסבסוד ובפיקוח של מוצרי המזון, אז גם בהקשר לזה – מעל 51% ויתרו על תחליפי החלב לתינוקות.

אפרת רייטן: ושמענו אתמול על אימהות שמערבבות עם קמח וסולת ועוד כל מיני סיפורים.

אפרת רייטן: שמענו את הילדים בוכים בהקלטות.

לזכויות הילד): אגב, עכשיו היינו ערב התקציב.

לזכויות הילד): בנק החלב – יש במדינות העולם בנק חלב, כמה מאות אפילו.

לזכויות הילד): בישראל יש לנו רק בנק חלב אחד שמספק גם תזונה לפגים וגם חלב אם.

לזכויות הילד): לפעמים אמא שלא יכולה וזה חלק מהתרופה לפג – העלות של זה היא חמישה מיליון שקלים.

לזכויות הילד): ממשלות ישראל בשנים האחרונות מגלגלות את זה – חמישה מיליון שקלים כדי שיהיה פה בנק חלב.

לזכויות הילד): יש אישה אחת שנוסעת מהצפון עד לדרום כדי לנסוע עם שקית החלב שהיא מצליחה איך שהוא לתת לתינוק.

לזכויות הילד): זה הזיה.

אפרת רייטן: אני שמחה שיש פה הרבה חברות כנסת, נשים, וגם גברים אבל אני חושבת שזה באמת לא עניין מגדרי.

אפרת רייטן: אני חושבת שזה פשוט עניין אנושי בסוף-בסוף, עניין של בני אדם וכולנו מודעים לזה שהחוסן שלנו זה במקומות החלשים ואנחנו צריכים לתת את הדעת, וערכים של סולידריות ובאמת לראות את החלש וחייבים לחזור לשולחן.

אפרת רייטן: אנחנו נעשה את הכל.

אפרת רייטן: אני מודה לכם מקרב לב שהואלתם לעשות את הדיון הזה.

אפרת רייטן: אני מאחלת לכם הרבה בהצלחה, אני אשאר פה עוד כמה דקות והולכת לוועדה הנוספת שדנה בעניינים האלה.

אפרת רייטן: אני מאחלת לכם בהצלחה, ואנחנו נשתף פעולה בכל דבר שתרצו כדי לקדם ולפתור חסמים.

לזכויות הילד): נראה למשרדי הממשלה איך לעבוד ביחד.

שרן השכל: אז כך: בעקבות הדיון הקודם, למי שלא מכיר, בוועדת החינוך יש סטופר וניתן זמן קצוב לחברי הכנסת ולדוברים.

שרן השכל: קודם כל, אני רוצה לפתוח עם מחלקת המחקר והמידע של הכנסת במצגת של חמש דקות שתציג בפנינו את הנתונים.

שרן השכל: לאחר מכן, תינתן זכות הדיבור לחברת הכנסת אמילי מואטי.

שרן השכל: בבקשה, מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, חמש דקות.

מריה רבינוביץ': צוהרים טובים.

מריה רבינוביץ': תודה רבה לכם.

מריה רבינוביץ': אנחנו נציג בקצרה את הדוח שהגשנו לוועדה לזכויות הילד ביולי 2021.

מריה רבינוביץ': הדוח הזה נכתב לבקשת הוועדה בעקבות הדיונים שהוועדה ערכה לפני כשנה, בין הסגרים של הקורונה, במטרה לבדוק מה קורה עם הילדים בזמן הזה, שמערכת החינוך לא פועלת ומפעל ההזנה לא פועל – איך ילדים מקבלים סיוע בתחום המזון בתקופה הזאת.

מריה רבינוביץ': המצגת שלנו מחולקת לשני חלקים: את החלק הראשון אציג בקצרה, אלה הדברים שכבר העליתם כאן על היעדר נתונים והיעדר תכלול של התחום הזה.

מריה רבינוביץ': בהמשך, אתי תמשיך עם הנתונים על מפעל ההזנה והסבר על מה שקורה בתחום הזה.

מריה רבינוביץ': בשקף הראשון אתם יכולים לראות, כפי שכבר אמרתם, את הנתונים של אי ביטחון תזונתי בקרב ילדי ישראל, ואתם גם יכולים לראות את התאריך, למתי מתייחסים הנתונים האלה.

מריה רבינוביץ': אלה נתונים של הגורמים הרשמיים בישראל, האחרונים, משנת 2016.

מריה רבינוביץ': הנתון הראשון הוא מהסקר לביטחון תזונתי של המוסד לביטוח לאומי, שעל-פיו 26% מילדי הסקר סובלים מאי ביטחון תזונתי.

מריה רבינוביץ': במספרים מדובר על כ-640,000 ילדים.

מריה רבינוביץ': יש שוני בהגדרות, ואם אנחנו משליכים את זה לנתונים של הלמ"ס, אנחנו מדברים על יותר מ-700,000 ילדים.

מריה רבינוביץ': יותר ממחציתם נמצאים באי ביטחון תזונתי ניכר, ואתם יכולים לראות בצד ימין של השקף שהשיעורים בקרב ילדים ערבים ובקרב ילדים חרדים הם יותר גבוהים באופן משמעותי מילדים יהודים לא חרדים.

מריה רבינוביץ': בנוסף לכך, עוד קבוצות חלשות הן ילדים שחיים במשפחות שבראשן הורה עצמאי, משפחות חד-הוריות ובמשפחות שההורים מקבלים קצבת הבטחת הכנסה.

מריה רבינוביץ': מתחת לזה אתם יכולים לראות נתונים של משרד הבריאות, שגם הוא ערך בשנת 2016 שני סקרים בקרב הורים לילדים בגילאים שנתיים עד 11, ובקרב בני נוער מגיל 12-17.

מריה רבינוביץ': אתם יכולים לראות שהנתונים שם על ילדים באי ביטחון תזונתי שונים מאלה של המוסד לביטוח לאומי, וזה מביא אותי לאותה נקודה שאת, גברתי יושבת-הראש ציינת, שיש שוני בנתונים בין מקור למקור כי כל גוף בוחר את זה באופן שלו עם השאלות שהוא בוחר ולא תמיד יש התאמה.

מריה רבינוביץ': אז למעשה, אנחנו לא יכולים לומר היום מה הנתון המרכזי.

מריה רבינוביץ': השקף הבא – כאן אתם יכולים לראות את הנתונים שמתייחסים לשנת 2020.

מריה רבינוביץ': אז בשנת הקורונה הראשונה, למעשה היו הרבה יוזמות של הרבה גופים, בתוכם גם הלשכה המרכזי לסטטיסטיקה, שבדקו נושאים חברתיים שונים, ובהם גם היעדר ביטחון תזונתי.

מריה רבינוביץ': על-פי סקר של הלמ"ס, הנתונים מתייחסים כאן לבני 21 ומעלה, שבמשקי הבית שלהם יש ילדים.

מריה רבינוביץ': היו ארבעה סקרים בתוך התקופה של 2020, והשיעור של האנשים שהשיבו על השאלה: האם בעקבות המשבר אתה או מישהו מהבית צמצמתם את כמות האוכל או הארוחה בשבוע האחרון מסיבה כלכלית – זה השיעורים שהשיבו "כן" בין 14 ל-21, זה תלוי בתקופה, זה נפרד במסמך שלנו.

מריה רבינוביץ': וגם כאן, השיעורים של המשיבים בחיוב בחברה הערבית היו יותר גבוהים.

מריה רבינוביץ': אתם יכולים גם לראות את הנתונים של דוח העוני האלטרנטיבי של ארגון "לתת", שהם הצביעו על כ-32% של ילדים שנמצאים באי ביטחון תזונתי.

מריה רבינוביץ': עוד נתון נוסף – בגלל שהתוצאה הישירה של העוני זה היעדר ביטחון תזונתי בקרב ילדים, אז הצגנו גם את הנתונים של המוסד לביטוח לאומי על עוני בקרב ילדים.

מריה רבינוביץ': בשנת 2019 ובשנת 2020, אתם יכולים לראות שההבדלים לא כל-כך גדולים.

מריה רבינוביץ': אפילו יש איזו שהיא ירידה ב-2020 אבל היא לא נובעת מזה שיש פחות ילדים עניים אלא היא נובעת מכך שקו העוני ירד, ולפי שיטת החישוב יצא כך שיש פחות אבל למעשה, אם נחשב את העוני של הילדים בשנת 2020 לפי הנתונים של קו העוני של 2019, אנחנו נגלה שיש יותר ילדים עניים.

קריאה: מה זה "קו עוני"?

מריה רבינוביץ': יש חישוב מסוים - -

שרן השכל: רגע, ההגדרה עצמה השתנתה?

שרן השכל: ההגדרה הקודמת גם לא הייתה הגדרה שמגדירה באמת מה זה עוני.

אמילי חיה מואטי: משום שלא מתייחסים לחישוב כולל של כמה הון אדם מחזיק או לא.

אמילי חיה מואטי: כלומר, קו העוני מתייחס רק להכנסות, הוא לא מתייחס לירושות, לא מתייחס לגב כלכלי, לא מתייחס לסוגיה האם יש - -

קריאה: אם אני לא טועה, בגלל החל"ת, שיצאו הרבה, ואז נראה כאילו יש עלייה.

קריאה: זאת פיקציה.

שרן השכל: סליחה, מה ההגדרה החדשה שמשרד הרווחה הגדיר כעוני?

מריה רבינוביץ': זה המוסד לביטוח לאומי.

מריה רבינוביץ': זה לא הגדרה, זה קו העוני שהם קובעים, ויכול להיות שנציג שלהם נמצא פה.

קריאות: - - -

שרן השכל: אני חשבתי שהם הביאו הגדרה חדשה, שאולי הייתה יותר...

אמילי חיה מואטי: מה שצריך לעשות זה ללכת ללמוד מהצרפתים איך מחשבים את זה.

שרן השכל: לכל שנה הוא ישתנה משום שהוא מחושב על-פי השכר החציוני אז זה לא משנה, אבל השאלה היא האם הם כבר הגדירו אותו מחדש?

אמילי חיה מואטי: אבל החישוב לא יכול להיות רק על-פי הכנסות לנפש.

שרן השכל: ברור.

שרן השכל: ההגדרה צריכה להשתנות, זה העניין.

שרן השכל: בבקשה, תמשיכי.

מריה רבינוביץ': << יור >> למעשה, רצינו להראות דוגמה לשוני בין הגופים וגם להסביר שלא היה כזה שינוי בשנת הקורונה לטובה.

מריה רבינוביץ': << יור >> השקף הבא – אנחנו מציגים נתונים של סקר מאוד מקיף שערכו נציגי אקדמיה בשיתוף עם משרד הבריאות והנהגת ההורים הארצית.

מריה רבינוביץ': בראש הסקר הזה עמד פרופסור אהרון טרואן, שמשתתף היום בדיון, ויכול להיות שהוא ירחיב על הנתונים בהמשך אבל אנחנו יכולים לראות שבמסגרת הסקר 16% מילדי ישראל סובלים מאי-ביטחון תזונתי.

מריה רבינוביץ': אתם יכולים גם לראות את המדרג של חומרת האי-ביטחון התזונתי – שני אחוזים, וחמישה אחוז ותשעה אחוז ב"מתון" ו"קל".

מריה רבינוביץ': גם כאן אתם יכולים לראות את הנתונים וההבדלים בין ילדים יהודים לערבים, אז כבר אפשר לזהות שהאוכלוסייה המוחלשת ביותר זה ילדים ערבים, ואפשר לראות שבכל סקר זה חוזר על עצמו.

נעמה לזימי: כמו שאמרתי, שיש אוכלוסיות שלא נבדקות כמו שצריך, כמו האוכלוסייה הבדואית וכדומה, וגם יש תת-דיווח בהקשרים האלה של אי-ביטחון תזונתי.

נעמה לזימי: אז אם משחררים גם את זה, זה...

מריה רבינוביץ': נכון, קשה להגיע לאוכלוסיות מסוימות בסקרים האלה.

נעמה לזימי: בכלל, לא סוקרים בכלל אוכלוסייה בדואית, זה ידוע, בטח לא במדדים כאלה.

נעמה לזימי: יש תת-סיקור בקרב האוכלוסייה הערבית בכלל אבל יש תת-דיווח.

נעמה לזימי: מי רוצה להגיד על עצמו שהוא עני?

שרן השכל: כן, בבקשה.

מריה רבינוביץ': אז בגלל שאין מדיניות בתחום הביטחון התזונתי, ובגלל שאין גוף אחד שמתכלל, אנחנו עשינו את אותה סקירה בין המשרדים הממשלתיים, ועשינו איזה שהוא מיפוי כדי להבין מה הם ערוצי הסיוע העיקריים שבהם הילדים היום יכולים לקבל סיוע בתחום הביטחון התזונתי.

מריה רבינוביץ': << יור >> אז הערוץ הראשון זה הזנה בבתי ספר וגני ילדים – אני לא אתייחס לערוץ הזה, אתי אחר-כך תרחיב.

מריה רבינוביץ': אני רק אגיד שהזנה בבית ספר ובגני ילדים – אלה מסגרות של משרד החינוך.

מריה רבינוביץ': אנחנו יודעים שילדים עד גיל שלוש לא נמצאים שם, וההתייחסות וההזנה זה לבתי ספר יסודיים.

מריה רבינוביץ': זאת אומרת, בני נוער בחטיבות ובתיכוניים לא מקבלים סיוע, אז זה שתי קבוצות שלא נמצאות בערוץ הזה.

מריה רבינוביץ': << יור >> מסגרות חוץ-ביתיות בקהילה של משרד הרווחה – זה ערוץ נוסף בהם ילדים יכולים לקבל הזנה אבל חשוב לי לציין כאן שזה לא מסגרות שהן ייחודיות לתחום סיוע במזון.

מריה רבינוביץ': אלה מסגרות כמו פנימיות, מועדוניות, מסגרות לילדים ונוער בסיכון, שהילדים באים לשם וכחלק מהשירותים הם מקבלים איזו שהיא ארוחה.

מריה רבינוביץ': אבל במיפוי שלנו, אנחנו ראינו בזה מקור לאיזו שהיא הבטחה של תזונה לילדים שמשתתפים שם.

מריה רבינוביץ': ערוץ סיוע נוסף זה תכניות סיוע במזון לכלל האוכלוסייה, שבתוכם גם ילדים שמקבלים סיוע.

מריה רבינוביץ': אנחנו מדברים כאן בעיקר על פעילות של עמותות וחלוקת תווי מזון שנעשית לפעמים גם בשיתוף המשרדים, משרד הרווחה, או במבצע האחרון בקורונה על-ידי משרד הפנים אבל ההישענות של המדינה על העמותות מאוד ניכרת ומשמעותית כאן.

מריה רבינוביץ': בשקף הבא אתם יכולים לראות את המיפוי שעשינו – חילקנו את זה לשתי מערכות: מערכת חינוך ומערכת הרווחה, כפי שגם ציינתי קודם.

מריה רבינוביץ': ניסינו גם לספור כמה ילדים יש בכל מערכת, שעשויים לקבל סיוע.

מריה רבינוביץ': יש חפיפה בין הנתונים האלה.

מריה רבינוביץ': אנחנו לא יודעים אם ילד אחד יכול לקבל הזנה גם במסגרת הזאת וגם במסגרת הזאת, ואנחנו גם לא יכולים לדעת אם יש ילדים שנופלים בין הכיסאות ולא מקבלים לא שם ולא שם.

מריה רבינוביץ': השקף הבא והאחרון בחלק שלי - -

שרן השכל: רגע, משרד החינוך, כמה סך הכל הוא מזין?

מריה רבינוביץ': תכף אתי תרחיב.

שרן השכל: אנחנו כבר על ה-10 דקות אז אני מבקשת דקת סיכום.

מריה רבינוביץ': אז אני מדלגת על הרווחה.

מריה רבינוביץ': אני רק אגיד שעל-פי ההערכה שלנו זה סביב 145,000 ילדים ובני נוער שנמצאים במסגרות רווחה ויכולים לקבל ארוחה.

תמי סלע: הם יכולים, הם לא מקבלים בפועל.

שרן השכל: שהם עומדים בקריטריונים?

מריה רבינוביץ': זה לא לפי קריטריונים.

מריה רבינוביץ': זה לא מפעל הזנה ברווחה.

מריה רבינוביץ': זה מסגרות של רווחה שהילדים מבקרים שם - -

שרן השכל: כן, השאלה אם תכנית "ניצנים" היא תכנית צהרונים – אתם מחשיבים את זה כמפעל?

שרן השכל: כי לא כל הילדים שנמצאים שם זקוקים לזה, זה לא מטעמי רווחה אלא מטעמי נוחות של ההורים.

שרן השכל: השאלה איך אתם מגדירים את זה?

אתי וייסבלאי: כן, זו תכנית שניתנת בהזנה, וכמו שאמרנו זה אחד - -

מריה רבינוביץ': אם המצב הסוציו-אקונומי באותו יושב פתאום גדל – אין תכנית "ניצנים" - - -

לזכויות הילד): עשינו על זה דיון בוועדה לזכויות הילד – עדין אין לך את הנתונים.

לזכויות הילד): יכול להיות שהיה יישוב שבשנת 2016 או 2017 עלה בדירוג שלו ומאז הוא צנח בחזרה – עדין הילדים שם לא יהיו זכאים לזה.

לזכויות הילד): הנתונים פשוט לא מעודכנים.

שרן השכל: חברים, שנייה.

שרן השכל: מריה, אתם רוצים משפט סיכום?

אתי וייסבלאי: אני רק אראה את הנתונים של מערכת החינוך – אם אפשר לעבור לשקף הבא: אז במשרד החינוך ב-2020, בסך הכל יש לנו שלושה תכניות, שמתוכן תכנית אחת שפועלת לפי חוק והתפקיד שלה זה לתת הזנה.

אתי וייסבלאי: זה מפעל ההזנה לפי חוק ארוחה יומית, שניתנו בו כ-190,000 תלמידים.

אתי וייסבלאי: תכניות אחרות כמו תכנית מיל"ת ומסגרות משלימות כמו "ניצנים", שזה הצהרונים, שההזנה הייתה חלק ממה שניתן אבל זה לא היה הדגש העיקרי באותה תכנית.

אתי וייסבלאי: בסך הכל מדובר ב-450,000 תלמידים.

אתי וייסבלאי: אם נתמקד קצת במפעל ההזנה – אני חושבת שמה שחשוב להגיד לגבי - -

לזכויות הילד): סליחה, יש לי עוד הערה לגבי תכנית "ניצנים": ה-240,000 ילדים – שימו לב שאלה הילדים שהולכים היום ל"ניצנים" אבל קחו למשל את העיר תל-אביב – תל-אביב נמצאת בסוציו שהילדים שם לא זכאים לסבסוד.

לזכויות הילד): זה אומר שיש שם הרבה מאוד הורים בדרום תל-אביב ובשכונות נוספות, שאין להם סיכוי לשים את הילדים שלהם בתכנית "ניצנים" כי תל-אביב, כעיר, מדורגת גבוה - -

קריאות: בדיוק.

לזכויות הילד): - - תוך התעלמות מוחלטת ממשפחות שאין להן מה לאכול.

לזכויות הילד): זה המחדל הגדול.

קריאות: - - -

שרן השכל: שאלה למחלקת המחקר והמידע של הכנסת:

שרן השכל: מערכת החינוך או הרווחה ביחד בעצם מזינות כל יום 450,000 תלמידים בישראל נכון לעכשיו?

אתי וייסבלאי: מערכת החינוך בלבד.

שרן השכל: מה העלות של מפעל ההזנה?

אתי וייסבלאי: של מפעל ההזנה זה כ-300 מיליון.

שרן השכל: של הכל?

שרן השכל: של כל ה-450?

אתי וייסבלאי: מפעל ההזנה עצמו.

אתי וייסבלאי: הכל ביחד היה בשנת 2020 – 650 מיליון, שזה היה נמוך קצת ביחס לשנים קודמות בגלל הסגר שהיה באותה שנה.

שרן השכל: תודה רבה.

אתי וייסבלאי: דבר אחד שחשוב להגיד לגבי ארוחה יומית – היא מיועדת לתלמידים שבבתי הספר שלהם יש יום חינוך ארוך, וכרגע מקבלים אותו בערך 60% מהתלמידים שבבתי הספר האלה.

לזכויות הילד): ומה קורה בסגר, בקורונה?

אתי וייסבלאי: יש לנו שקף על הקורונה.

אתי וייסבלאי: אם תרצו שנראה אותו...

שרן השכל: אנחנו קצרים בזמן, לצערי, אז נאלץ לדלג עליו.

שרן השכל: אני רוצה לשמוע את נציג משרד החינוך.

שרן השכל: הוא נמצא אתנו?

שרן השכל: נמצא.

שרן השכל: אז קודם כל, אתן את זכות הדיבור לחברת הכנסת מואטי, ולאחר מכן אשמח שנשמע את משרד החינוך, שיציג בפנינו את התכניות ומה נעשה בעניין הזה.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי, לרשותך שתי דקות, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: כמו שאמר אילן גילאון: חבר כנסת ואז בן-אדם.

אמילי חיה מואטי: אגב, חברת הכנסת רייטן, תודה רבה על הדיון.

אמילי חיה מואטי: באמת היה דיון מרתק בזכותך.

אמילי חיה מואטי: תודה גם לרן מלמד שנמצא כאן, וחלק ניכר של הצעת החוק מתבססת על דברים שלו.

אמילי חיה מואטי: יש קבוצות שטוב שלא נמצאות בחדר הזה.

אמילי חיה מואטי: כל מי שחושב שעוני זאת בחירה, כל מי שחושב שמערכת חינוך פרטית מראה על חוסן של מדינה ולא על חולשה, וכל מי שחושב שעוני או חוסן של חברה נמדד על-פי החוליה החזקה ולא על-פי החוליה החלשה – כל אלה, טוב שהם לא כאן, הם לא רצויים.

אמילי חיה מואטי: עם כל הכבוד לריבוי הדעות והעמדות, אני מעדיפה עמדה שאומרת שאם יש עוני ואם בני אדם לא חיים כאן חיים של בחירה, ואם אדם קם בבוקר ושואל את עצמו: איך אני מסיים את היום הזה כדי לשרוד?

אמילי חיה מואטי: אנשים שחושבים שזה בסדר – שילכו לחפש את החברים שלהם במקומות אחרים.

אמילי חיה מואטי: התפקיד שלנו, כידוע, הוא לא רק להטיח האשמות במשרדי ממשלה ובמכוני מחקר.

אמילי חיה מואטי: התפקיד שלנו לשנות את המציאות.

אמילי חיה מואטי: אם משרדי הממשלה לא מצליחים לבצע את מה שאנחנו מצפים, אנחנו צריכים לשעות את זה.

אמילי חיה מואטי: התפקיד שלנו זה לא רק לדבר אלא גם להציג חזון ולעבוד צמוד עם אותם משרדים כדי לממש אותו.

אמילי חיה מואטי: אז תודה שאתם כאן, ותודה על העבודה הקשה שאתם עושים עבור כולנו.

אמילי חיה מואטי: אתמול, בדיון המהיר שיזמנו בוועדת העבודה והרווחה בראשות אפרת רייטן, דיברנו על החשיבות של הנגשה מלאה של מזון חיוני לתינוקות לכל בית בישראל.

אמילי חיה מואטי: הדיון הזה חשוב במציאות שבה 26,000 תינוקות הולכים לישון רעבים.

אמילי חיה מואטי: זה נתון שאסור לנו לעבור עליו לסדר היום, והתפקיד שלנו הוא לשנות אותו בהקדם.

אמילי חיה מואטי: ההקלטה ששמענו אתמול – אני חושבת שכל חבר כנסת צריך להתעורר בבוקר להקלטה כזאת כי החרפה היא עלינו.

אמילי חיה מואטי: עלינו, חברי הכנסת, ולא עליכם, משרדי הממשלה.

לזכויות הילד): את חייבת להשמיע אותה למי שלא שמע.

אמילי חיה מואטי: אם היה לי אומץ, הייתי משמיעה אותה אבל אני לא אעשה את זה.

אמילי חיה מואטי: דיברנו על האחריות שמוטלת עלינו להבטיח גישה למזון בריא.

אמילי חיה מואטי: צריך להבין שגישה למזון בריא משפיעה על היכולות הקוגניטיביות של הילדים, מה שמשפיע על היכולת שלהם להשתלב במערכת החינוך, להצליח בלימודים, שמשפיע על היכולת שלהם לחיות חיים של בחירה, שמשפיע על היכולת שלהם להיות מאושרים, וכך לגלות נדיבות גם כלפי החברה.

אמילי חיה מואטי: אני באמת מאמינה שהתפקיד שלנו הוא לדאוג שאנשים יחיו כאן חיים מאושרים.

אמילי חיה מואטי: אני יודעת שזה לפעמים משעשע חברי כנסת כשאני אומרת את זה אבל זו גם האחריות שלנו.

אמילי חיה מואטי: מחקרים מוכיחים שתלמידים שסובלים מתזונה לקויה, נמצאים בעמדת נחיתות מובהקת להצליח לעומת העמיתים שלהם.

אמילי חיה מואטי: אנחנו כאן גם כדי לדבר וגם כדי לזעזע את המערכת אבל בעיקר-בעיקר כדי לפעול.

אמילי חיה מואטי: ואם אנחנו נסיים את הקדנציה הזאת בלי שהדברים האלה משתנים, כולנו צריכים ללכת הביתה.

אמילי חיה מואטי: תקליטו את זה, ואני אשמיע את זה גם לעצמי מדי פעם כי זה באמת התפקיד שלנו, ולא רק להגיד להם: למה לא עשיתם?

אמילי חיה מואטי: למה לא הבאתם?

אמילי חיה מואטי: איך אתם בודקים?

אמילי חיה מואטי: אגב, איך אתם בודקים – הערה לגבי זה: נורא פשוט – מישהו או מישהי מרוויחים 15,000 שקל בחודש.

אמילי חיה מואטי: למישהו יש דירה בבעלותו וירושות שהוא עומד לרשת מההורים שלו ולמישהי אין – המעמד שלו שונה ואי אפשר לבחון את זה על-פי אותו פרמטר של הכנסה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לחברת הכנסת אמילי מואטי.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למספר ארגונים לפני משרד החינוך כדי שמשרד החינוך יוכל להגיב לדברים משום שזמננו קצר.

שרן השכל: עורכת הדין טלי ניר, יו"ר עמותת 121 את זכות הדיבור.

שרן השכל: לרשותך שלוש דקות.

שרן השכל: אני מבינה שהבאתם גם מצגת אז בבקשה להעלות אותה.

טלי ניר: תודה.

טלי ניר: אני רוצה לדבר היום על בעיה נוספת שקיימת בתוך הספקטרום הרחב והכואב שמוצג כאן היום וזה החוסר במפעל הזנה בכלל לחטיבות ביניים ולתיכונים היום במערכת החינוך בישראל.

טלי ניר: אני מדברת כאן בשם שותפות – אפשר לדלג על השקפים של העמותה ולעבור לשקף הרביעי שמציג את חברי השותפות שלנו.

טלי ניר: אנחנו נקראים מתכון להצלחה כי אנחנו רוצים שאת ההצלחה של בני הנוער.

טלי ניר: היעד שלנו הוא קודם כל להתמודד עם נשירה של נוער בסיכון, שהיום נושר מהמסגרות בגלל שבני הנוער רעבים.

טלי ניר: וכמו שאתם מדמיינים ומתארים לעצמכם, בני נוער שרעבים לא יכולים להתמקד במשימה הלימודית שלהם.

טלי ניר: ולכן, אנחנו התכנסנו, גם רשתות חינוך שפועלות בתחום הזה – נמצאת אתנו גם מנהלת בית ספר, אילת ורד יוסף, שתוכל להעיד מקרוב על המצב בשטח.

טלי ניר: הרשתות, ארגונים חברתיים, ארגוני ביטחון תזונתי והנהגת ההורים הארצית, וביחד בדקנו לעומק את המצב בתחום הזה.

טלי ניר: לרשותנו יש סקר שנעשה ב-2019 על-ידי משרד הבריאות, והסקר הזה מראה ממש ערב הקורונה – צריך להגיד שהצרכים הוחמרו במהלך הקורונה ואנחנו שומעים את זה מהשותפים בשטח.

טלי ניר: היו 54,000 תלמידים בחינוך העל-יסודי, בחטיבות הביניים והתיכונים, שהצהירו שהם לא יכולים להתרכז במשימה הלימודית שלהם בגלל שהם רעבים.

טלי ניר: המצב הקשה הזה בכלל לא מטופל היום על-ידי מערכת החינוך כי כמו שהוזכר קודם, ואתם ראיתם, שיש תכנית הזנה בחינוך היסודי, היא מסתיימת בכיתה ו'.

טלי ניר: היום יש פתרונות נקודתיים ותרומות בלבד בחלק.

טלי ניר: מהסקר הקצר שערכנו, פחות משליש מצליחים לקבל היום מתרומות באופן לא יציב איזה שהוא פתרון.

טלי ניר: והדבר הזה דורש פתרון.

טלי ניר: לכן, מה אנחנו מציעים, וגיבשנו ממש תכנית מפורטת והגשנו גם לכם, חברי הכנסת, בייחוד יושבות הראש של הוועדה המיוחדת לזכויות הילד ויושבת-ראש ועדת החינוך, וגם למשרד החינוך כמובן, שבו אנחנו מציעים משהו מאוד פשוט, ועשינו כבר את כל התחשיבים.

טלי ניר: אנחנו מציעים שני שלבים: קודם כל, בתי ספר של הזדמנות שנייה, בתי ספר לנוער בסיכון כמו זה שמנהלת אילת ורד יוסף, שיושבת כאן, שהם זקוקים הכי הרבה לצורך הזה מכיוון שאם הילדים שם ינשרו מבתי הספר האלה, לא יהיה להם לאן לחזור, הם כבר נשרו מהמסגרות הכלליות.

טלי ניר: והבעיה שם חמורה, ורוב התלמידים שם זקוקים להזנה.

טלי ניר: השלב השני הוא להסתכל על בתי הספר – וכאן אנחנו מצפים ממשרד החינוך, וההצעה שלנו היא שהם ינסו למפות ולהגיד מה הצרכים בייתר בתי הספר, ומה האפשרויות?

טלי ניר: בחלק יש קפיטריה, בחלק אין.

טלי ניר: אנחנו לא יודעים אפילו מה המצב בשטח ומה התשתית שיש היום בשביל לתת מענה לכל הילדים שנמצאים היום בחוסר ביטחון תזונתי, ולכן לא מסוגלים ללמוד.

טלי ניר: תודה רבה.

טלי ניר: אנחנו מאוד מקווים שאתם תסייעו לנו לקדם את התכנית החשובה הזאת.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למירום שיף, יו"ר הנהגת ההורים שנמצא אתנו בזום.

שרן השכל: מירום, אם תוכל לומר את הדברים.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות, ולאחר מכן חבר הכנסת משה טור פז.

ועדת העבודה והרווחה): תודה רבה לכם.

ועדת העבודה והרווחה): יישר כוח.

שרן השכל: תודה רבה לחברת הכנסת רייטן על היוזמה.

מירום שיף: צהרים טובים.

מירום שיף: תודה רבה על ההזדמנות לדבר.

מירום שיף: אני חושב שהמצב לפני הקורונה לא היה טוב.

מירום שיף: הסגרים והבידודים שחווינו כולנו, הם השפיעו על המצב הכלכלי של משפחות רבות, משפחות שלאו דווקא נמצאות בפריפריה הכלכלית אלא נמצאות בכל מקום, ולא משנה מה מעמדו הסוציו-אקונומי של היישוב שבו הם גרים.

מירום שיף: כולם הצהירו פה מספרים אבל אני רוצה שכולנו נסת

מירום שיף: כל אל הפרצוף של אותו ילד, ונזכור תמיד שמאחורי כל המספרים האלה עומד ילד או ילדה שהולכים לבית הספר רעבים, חוזרים הביתה לישון רעבים, וכך הם מתנהלים ביום-יום.

מירום שיף: אנחנו צריכים לזכור שילד כזה בדרך כלל מתבייש להזמין אליו חברים הביתה.

מירום שיף: הוא לא פנוי באמת ללמידה, הילד הזה.

מירום שיף: תחשבו מה קורה לנו כשדילגנו על ארוחת צהרים אחת – איך אנחנו מרגישים?

מירום שיף: וזאת רק ארוחת צהרים אחת.

מירום שיף: אסור שאנחנו נסכים שיהיה ילד אחד במערכת החינוך שיסבול מרעב או יגיע לזה.

מירום שיף: ולכן, חייבים להגדיל את התיאום עם משרד הרווחה ומשרד החינוך.

מירום שיף: אני חושב שמוסדות החינוך במדינת ישראל חייבים להיות אקטיביים, וזה אומר שהם יבררו למה ילד מגיע ללא סנדוויץ' לארוחת עשר.

מירום שיף: למה הוא מגיע ללא מעיל וללא סוודר?

מירום שיף: זה דברים שהם קריטיים ויכולים להציל נפשות.

מירום שיף: חשוב שבעל-יסודי נכניס את - - - שהזכירו אותו פה – סנדוויץ' לכל תלמיד, לכל ילד, וניתן גם שם פתרון ונזכור שזה לא רק קשור למצב סוציו-אקונומי.

מירום שיף: אנחנו צריכים לדאוג שבצהרונים בבתי הספר יאפשרו לילדים שאין להם, להיכנס בחינם או במחיר מאוד סמלי כדי שנוכל לתת להם את הדבר הזה, גם ב - - - אנחנו צריכים להבין שהילדים האלה, אם לא נעזור להם, הם הולכים לעבוד.

מירום שיף: ואז הסיכוי שהם יסיימו את מערכת החינוך ולא ינשרו הולך וקטן, ואנחנו מייצרים מעגל עוני נוסף.

מירום שיף: פה אני פונה גם לחברי ועדת החינוך של הכנסת – אסור שאנחנו נדבר על זה רק ביום הזה.

מירום שיף: היום הזה הוא מאוד-מאוד חשוב אבל אנחנו צריכים לדבר על זה כל יום, וכבר אני מקווה שנקבע מועד חדש לדיון נוסף, שבו נראה איך אנחנו באמת פותרים את הבעיות ונותנים מענה ליותר ויותר ילדים.

מירום שיף: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, יושב-ראש ועד ההורים הארצי.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת משה טור פז, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות.

משה טור פז: תודה.

משה טור פז: צהרים טובים לכולם.

משה טור פז: אני אשתף בחוויה – נכנסתי ללמד בכיתה י"ב, הייתי מנהל בית ספר, וראיתי שיש ילד שאני לא מצליח ללמד אותו, ולא משנה מה עשיתי – בשום מצב הילד הזה לא הצליח ללמוד.

משה טור פז: עד שבשקט-בשקט לחש לי אחד המורים: תקשיב, הילד הזה רעב.

משה טור פז: כשאתה נכנס ללמד אותו, הילד הזה פשוט לא מצליח להתרכז.

משה טור פז: באותו מקרה, כמנהל בית ספר, היינו מכנים את עצמנו "חתולי רחוב", אתה תמיד נופל על הרגליים ואיך שהוא מסתדר.

משה טור פז: אז לקחתי מבית ספר היסודי השכן כמה מנות של הזנה שנשארו בסוף היום, והילד הזה היה אחד מאלה שקיבלו אותן.

משה טור פז: זו רק דוגמה, וכמובן שזה לא צריך לעבוד ככה.

משה טור פז: ילד רעב לא יכול ללמוד, זה ברור.

משה טור פז: בבתי הספר היסודיים, כמו שהוצג כאן, יש מוסד הזנה לא רע.

משה טור פז: לא תמיד האוכל בריא, לא תמיד הוא האוכל הנכון אבל הוא לא רע.

משה טור פז: והצורך שמוצג כאן למפעל הזנה לבתי הספר העל-יסודיים, ובדגש לבתי הספר לנושרים – הוא נכון.

משה טור פז: צריך לומר שאנחנו עסקנו כאן, בוועדה, ועוד נעסוק ביום לימודים ארוך, בצורך שלנו וברצון, שהיינו רוצים שימי הלימודים בישראל יהיו ארוכים יותר, יקיפו יותר שעות, יותר אחריות על התלמידים.

משה טור פז: לדבר הזה יש היבט תזונתי כי כשהילדים באים לזמן ארוך לבית הספר, צריכים לראות שהם יאכלו.

משה טור פז: מי שהבית שלו יכול לאפשר – שיאפשר.

משה טור פז: מי שלא – אנחנו צריכים גם כן לעשות את הדבר הזה.

משה טור פז: אני חושב שמוצע כאן בשתיים, שלוש שורות, מתוך מתכון להצלחה: מדי יום נזרקות בישראל טונות רבות של אוכל.

משה טור פז: שני המקומות הגדולים זה בתי מלון וזרועות הביטחון, בדגש על צה"ל.

משה טור פז: זה ממש ווין-ווין מכל בחינה שהיא, והיה צריך לחשוב כיצד מעבירים ממקום למקום שני.

משה טור פז: זה דבר מורכב אבל יש עמותות שעושות אותו כבר היום.

קריאה: ההצעה שלנו כוללת גם שימוש ב - -

משה טור פז: ראיתי.

משה טור פז: ולכן, לצד ההרחבה התקציבית, טוב נעשה שם ניזום כאן, וזו הצעה שנכונה שוב – נזרוק פחות מזון, נביא למי שצריך וגם אפשר לעשות את זה באופן דיפרנציאלי.

משה טור פז: תיארה פה חברת הכנסת שיר סגמן נכון, שיש הרבה מאוד רשויות שלכאורה חזקות עם חוליות חלשות, והם לא מקבלים.

משה טור פז: אפשר לפתור את זה בדרך ממשלתית, ואנחנו כולנו צריכים לטפל בזה.

משה טור פז: אני חושב שהדבר הזה הוא תנאי לכל התקדמות חינוכית שנרצה לעשות בישראל.

משה טור פז: לסיום – עוד פעם, באנקדוטה אישית: למדתי שנה אחת באנגליה.

משה טור פז: בבתי הספר היסודיים שם יש מפעל הזנה כללי.

משה טור פז: מי שיש לו – משלם, ומי שאין לו – מקבל בחינם וככה זה עובד.

משה טור פז: וכל הילדים חוזרים הביתה שבעים.

משה טור פז: לשם אנחנו צריכים לשאוף.

משה טור פז: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לאילת ורד יוסף, מנהלת מרכז חינוך טכנולוגי, תיכון לנוער בסיכון.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות.

אילת ורד יוסף: אני מנהלת מח"ט עתיד ברחובות, וכמי שעובדת ונתקבלת יום-יום בנוער בסיכון, כזה שמקבל היום הזנה דרך עמותה, דרך תרומה שאני מקבלת, אני יכולה לומר לכם שללא היכולת הזאת לתת לילדים ביטחון תזונתי, לא היינו מצליחים להחזיק אותם בבית הספר שעות ארוכות, ובאמת ללמד אותם.

אילת ורד יוסף: הילדים האלה, רובם מסיימים את יום הלימודים והולכים לעבוד.

אילת ורד יוסף: הם מגיעים הביתה בשעות הערב המאוחרות כך שאלמלא אנחנו ניתן להם הזנה בבית הספר, הם לא יאכלו כל היום אלא יחיו על סנדוויצ'ים או מה שהם מצליחים להשיג.

אילת ורד יוסף: לכן, זה באמת משהו מאוד חשוב.

אילת ורד יוסף: אני יכולה להגיד שההצלחה שלנו בבית הספר תלויה ביכולת שלנו לספק להם מזון.

אילת ורד יוסף: לנערים ונערות רבים זו באמת הארוחה החמה היחידה במהלך היום.

אילת ורד יוסף: אז נכון להיום – בבוקר אנחנו מספקים להם סנדוויצ'ים מ"נבט", ובצהרים עמותה אחרת, "לקט ישראל", שמספקת לנו מזון בימים שני עד חמישי, ואנחנו באמת יכולים לתת להם.

אילת ורד יוסף: אני לא חושבת שהיינו מצליחים להחזיק אותם בבית הספר שעות כה רבות וללמד אותם ולהגיע לאיזו שהיא הצלחה.

אילת ורד יוסף: אני מאוד מתחברת למה שאמרה פה חברת הכנסת, שחברה נמדדת ביכולת שלה להסתכל על החוליות החלשות שלה, והמטרה שלנו, בבית הספר, היא באמת ללמד אותם ולהוציא אותם לחיים עם יותר אפשרויות להצליח ולא להיות אזרחים נזקקים אלא להיות אנשים שיש להם יכולת להצליח ולפרנס את עצמם, וחלק ניכר מהעניין הוא באמת לספק להם מזון.

אילת ורד יוסף: אני מתייחסת למזון לא רק בהיבט הפיסי.

אילת ורד יוסף: אני חושבת שהמזון הוא גם לנפש כי ילדים, נוער כזה שמגיע לבית הספר ומקבל גם מזון פיסי וגם איזו תחושה של ביתיות ואנחנו יכולים להצמיח אותו – זו נקודת החוזק של חברה.

אילת ורד יוסף: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים ויישר כוח על הפעילות.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחברת הכנסת נעמה לזימי, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות.

נעמה לזימי: תודה רבה.

נעמה לזימי: אני רק אגיד שאבא שלי ניהל בית ספר טכנולוגי ובעלי היה מורה בהיל"ה.

נעמה לזימי: אז מה שאת מתארת מוכר וידוע, ואני רק אגיד לך, משה, שבבריטניה דווקא הממשלה שמרנית ואחרי שקיצצה את מפעל ההזנה היא החזירה אותו, ועשתה אותו דווקא מודל אוניברסלי ומיטיב שמתייחס למזון בריא ותזונה ולא רק למפעל הזנה כי בסופו של דבר, ההשלכות הבריאותיות מאוכל מזיק ורע הן לא פחות חשובות.

נעמה לזימי: אני אגיד שמדינת ישראל, כשהיא נבנתה, מפעל ההזנה היה משהו בתוך המדינה בכל בית ספר.

נעמה לזימי: לא היה דבר כזה ילד רעב.

נעמה לזימי: היה ברור שתפקיד מערכת החינוך הוא גם הזנה, לא תלוי שעת לימודים, לא תלוי יום לימודים ארוך.

נעמה לזימי: הייתה תשתית של רווחה שהייתה אינהרנטית.

נעמה לזימי: עם השנים זה נשחק.

נעמה לזימי: אגב, מהלך ההפרטה הראשון שנעשה בישראל היה באמת תשלומי הורים.

נעמה לזימי: ככה החלה ההפרטה במדינת ישראל ולאט-לאט הוצאת מפעל ההזנה מהמערכת.

נעמה לזימי: היום מפעל ההזנה הוא תלוי מצ'ינג, תלוי יכולת כלכלית.

נעמה לזימי: מה ההיגיון בהשתתפות הורית אם הצורך נובע מאי-ביטחון תזונתי?

נעמה לזימי: האוניברסליות של הסוגיה הזאת היה המפתח.

נעמה לזימי: רק אם נייצר את המערך של מפעל ההזנה ככזה שנותן לכל תלמיד מגיל רך ועד לתיכון את האפשרות להיות מוזן באוכל בריא, אנחנו באמת נקיים את תפקידנו.

נעמה לזימי: כמובן שזה צריך להיעשות כבר עכשיו על-ידי פיילוט שלם, מיצירת מערך שהוא גם מערך כלכלי שיכול לייצר תעסוקה.

נעמה לזימי: ולרתימת הסוגיה הזאת, גם לסוגיה של חקלאות ופיתוח של תזונה בת-קיימא, אפשר לרתום את הסיפור הזה לכל הספקטרום.

נעמה לזימי: בסופו של דבר, מדובר פה בפריון, ביכולת שלנו להעניק חינוך איכותי ומיטיב והוא עובר גם דרך הקיבה.

נעמה לזימי: לא יכול להיות שאי ביטחון תזונתי יהיה בתוך מערכת שאמורים דרכה להוציא את המוחות ואת החדשנות ואת ההשכלה שלנו.

נעמה לזימי: זאת החובה שלנו.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, הם בהחלט חשובים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לדוקטור דורית אדלר, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות.

דורית אדלר: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת מדהימים שעוסקים בתחום הזה, אני נשיאת הפורום הישראלי לתזונה בת-קיימא.

דורית אדלר: אנחנו מסתכלים על כל מערכת המזון וגם לשעבר התזונאית הראשית של המעוצה הלאומית לביטחון תזונתי ולכן, אני יכולה להביא מבט רחב.

דורית אדלר: אין ספק שארוחות אוניברסליות זה חלק מזכות יסוד של ילדים לגדול בצורה בריאה ותקינה.

דורית אדלר: להשאיר ילדים במשך כל-כך הרבה שעות ללא אוכל, אולי קצת אוכל, אולי תלוי בתרומה – הדבר הזה הוא לא סביר.

דורית אדלר: אני רק רוצה לספר לכם שבתחילת המאה הגיע מנהל בית ספר בעיר העתיקה ל"נשות הדסה", שרק הקימו אז את הדסה, ואמר שהוא לא מצליח ללמד את הילדים כי הם רעבים.

דורית אדלר: והם התחילו לתת ארוחות לבתי הספר ובשנה השלישית הם התנו את זה בלימודי תזונה.

דורית אדלר: הם אמרו: אתם רוצים שאנחנו נמשיך לתת כסף?

דורית אדלר: אתם תלמדו את התלמידים את נושא התזונה כדי שהם ידעו לבנת בעצמם את התפריט של עצמם.

דורית אדלר: אין ספק שמדינות כמו פינלנד, שיש שם ארוחות בבתי ספר שהן אוניברסליות – הדבר הזה מהווה גם מרכיב חינוכי בתוך הסיפור הזה.

דורית אדלר: המורה יושב עם הילדים, אוכלים כמו בבית ארוחות סביב השולחן – זה חלק מהתרבות שלנו.

דורית אדלר: הדבר הזה, כפי שנאמר פה על-ידי חברת הכנסת נעמה לזימי, יכול להיות גם מנוף לתעסוקה של אוכלוסיות חלשות.

דורית אדלר: אני רוצה לומר שמדינת ישראל היא לא מדינה ענייה.

דורית אדלר: אתם יודעים שלימודי תזונה היו חלק מלימודי הזה"ב מה שנקרא, אותו דבר לימודי בישול.

דורית אדלר: העובדה שהוציאו את זה לא אומר שעכשיו אנחנו צריכים ללכת ולקבץ נדבות.

דורית אדלר: לא פילנטרופים צריכים לממן את זה ולא הצלת מזון.

דורית אדלר: הצלת מזון היא נושא חשוב אבל אני רוצה להתנות את זה – הצלת מזון חייבת להיות מבוססת על הצלת מזון בריא ובר-קיימא.

דורית אדלר: אם אנחנו מצילים מזון מזיק ואותו מחלקים לעניים, אנחנו שופכים שמן למדורת ההשמנה, סוכרת וכיוצא כאלה דברים, ולכן אנחנו באים ואומרים שמדינת ישראל בתחילת קיומה לקחה אחריות על הדבר הזה – אתם יודעים שגם היה עניין של צנע.

דורית אדלר: לא הלכו לקבץ נדבות, המדינה לקחה אחריות.

דורית אדלר: לכן, ארוחות בבתי הספר חייבות להיות מבוססות על תזונה בריאה, בסיסית ובת-קיימא, מותאמת תרבותית.

דורית אדלר: זה חייב להיות אוניברסלי, זה חייב להיות מקור לתעסוקת קבוצות אוכלוסייה חלשות שיכולות להתפתח עם הדבר הזה, והדבר הזה הוא מרכיב מרכזי בפיתוח והבטחת ההון האנושי של מדינת ישראל.

דורית אדלר: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: רן מלמד, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך גם שתי דקות.

רן מלמד: תודה.

רן מלמד: לפני 19 שנה כתבתי את חוק ארוחה חמה לתלמיד.

רן מלמד: הצלחנו להעביר אותו כי ראש הממשלה דאז, אריאל שרון, קיבל החלטה עקרונית ללכת על הנושא הזה.

רן מלמד: 10 שנים אחר-כך העברנו את חוק המועצה לביטחון תזונתי, שכמו שאתם יודעים תקועה, ואני מקווה שעכשיו באמת תחדש את ימיה.

רן מלמד: אבל אני רוצה לדבר, ברשותכם, על העקרונות אבל גם על הפתרונות:

רן מלמד: חוק ארוחה חמה לתלמיד דיבר על זה שיש שלושה עקרונות בסיסיים: 1.

רן מלמד: אוניברסאליות – כל הילדים אוכלים כי אחרת נוצרים מעמדות של ילדים חלשים וילדים חזקים.

רן מלמד: אגב, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני בעד להפסיק לדבר על עוני.

רן מלמד: צריך להתחיל לדבר על רווחה כלכלית, על הזכות לחיות ברווחה כלכלית.

רן מלמד: זאת הזכות, ולא קיום בכבוד שמדברים עליו ולא העוני אלא הזכות לרווחה כלכלית.

רן מלמד: זאת זכות שחוצה היום ותגיע למעמד הביניים הקורס בעקבות הקורונה, ונדבר על זה עוד שנייה.

מיכל שיר סגמן: העיקרון השני – ההזנה אוניברסאלית והתשלום הוא דיפרנציאלי.

מיכל שיר סגמן: מי שיש לו – משלם, מי שאין לו – לא משלם.

מיכל שיר סגמן: העיקרון השלישי – בואו נהפוך את מפעל ההזנה למפעל של סיוע או תגבור תעסוקתי לאוכלוסיות מובטלות, בעיקר קבוצות של אימהות חד-הוריות, שהיה אז המשבר הגדול, בשנת 2001-2001 – הרעיון היה להקים מטבחים קהילתיים שאימהות יוכלו לעבוד בהם, להתפרנס אבל גם להכין לילדים את האוכל שהם אוהבים.

מיכל שיר סגמן: החוק עבר.

מיכל שיר סגמן: הוא לא עבר מספיק טוב בגלל שהצמידו אותו ליום לימודים ארוך.

מיכל שיר סגמן: לא היה צריך להצמיד אותו ליום לימודים ארוך.

מיכל שיר סגמן: אבל העובדה שהצמידו אותו ליום לימודים ארוך, וחשוב לי שתדעו את זה, הביאה למצב שכשרצו לעשות את הסכם "אופק חדש" עם המורים, באו המורים ואמרו: תמורת "אופק חדש" אנחנו מבקשים שלא תהיה ארוחה חמה.

מיכל שיר סגמן: ואז הגיעה שרת החינוך אז, יולי תמיר, לוועדת החינוך וביקשה לשנות את החוק ולהוריד את המילה "חמה" מהחוק.

מיכל שיר סגמן: הצלחנו למנוע את זה כמובן.

מיכל שיר סגמן: אני יודע שאין לי זמן אז אני אעבור מיד לפתרונות: אחד הפתרונות המידיים, מעבר להרחבת החוק, ויש לי היום ארבע הצעות שונות להרחבת החוק ואני אציג אותן בנפרד, זה בין השאר לחשוב על מה קורה בימים שאין לימודים.

מיכל שיר סגמן: במערכת החינוך יש כ-140 ימי לימוד או 145 ימי לימוד בשנה.

מיכל שיר סגמן: מה קורה עם עוד 150,160 ימים?

מיכל שיר סגמן: אז יש הצעת חוק שנקראת "ארוחה בחופשה", שעברה פיילוט במשרד הרווחה והיא לא אוניברסאלית, היא רק לילדים בסיכון בתקופת החופש, עם מחקר מלווה של "ברוקדייל", שהוכיח שהפתרון ישים, זול ומאוד טוב, והייתי מבקש מאוד מחברת הכנסת ואולי גם מחבר הכנסת טור פז לקחת את ההצעה ולהעלות אותה.

מיכל שיר סגמן: אני אתן לכם אותה.

מיכל שיר סגמן: זה הפתרון הנוסף.

מיכל שיר סגמן: דבר נוסף, וזו שאלה לאנשי משרד החינוך - -

מיכל שיר סגמן: לקצר, זה משפט אחרון בבקשה.

רן מלמד: - - במשך חמש השנים אחרונות, כל שנה, לא נוצלו בין 50 ל-60 מיליון שקלים מתקציבי מפעל ההזנה של בתי הספר.

רן מלמד: הם לא נוצלו כי רשימת בתי הספר לא עודכנה, הם לא נוצלו כי לא הייתה עבודה שתביא את הכסף לילדים.

רן מלמד: יש הצעת חוק נוספת שלי שמוגשת בימים האלה, ואני מקווה שאתם תצטרפו אליה, שאומרת שכספי העודפים של מפעל ההזנה לא יחזרו לאוצר כל שנה, הם יישארו בתוך המערכת.

רן מלמד: אגב, עשיתי את זה עם חוק אחר שלי – חוק דודי השמש בדיור הציבורי, וככה הצלחנו להתקין דודי שמש לכל אחד מדיירי הדיור הציבורי בארץ.

רן מלמד: הכסף לא יכול לחזור לאוצר, תשאירו אותו בתוך המערכת.

רן מלמד: משפט אחרון – יש המון כסף במערכת להזנה, ואמר נכון מי שאמר: אין איגום משאבים אבל אין גם איגום מידע.

רן מלמד: בעיריית תל-אביב יש פרוייקטים של הזנה שלא קשורים למדינה - -

מיכל שיר סגמן: תודה, אנחנו דיברנו על זה.

רן מלמד: צריך לעשות מחקר, גברתי היושבת-ראש.

רן מלמד: תבקשו ממרכז המחקר והמידע מחקר על יוזמות ההזנה של הרשויות המקומיות.

רן מלמד: אם אתם רוצים תמונה אמתית על מה קורה – זה ייתן לכם את התמונה האמתית.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: באופן כללי אני אשמח למחקר בנושא כל ילדי ישראל – תמונת הילדים הכוללת בישראל, זה משהו שאשמח לקבל באופן כללי רק זה לא קיים.

מיכל שיר סגמן: דב ויסמן, בזום.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

דב ויסמן: אני ביקשתי לדבר.

דב ויסמן: אני רוצה למקד את נקודת המבט לכך שמשרד החינוך מתווה יום לימודים ארוך, ומשנה הבאה כל המוסדות העל-יסודיים אמורים לעבור ליום לימודים ארוך כשמבטלים את ימי שישי.

דב ויסמן: אנחנו נתקלים ונתקלנו גם לפני הקורונה בבעיה הזאת, בתלמידים שלמדו שעות ארוכות, ואנחנו ניתקל בה עכשיו ביתר שאת, של ילדים שנשארים במסגרות החינוכיות עד שעה מאוחרת ואין להם פתרון הזנה כלל.

דב ויסמן: אני יכול להגיד לכם שילדים מגיעים לעשות בחינה בשעה 15 והם לא מסוגלים להתרכז כי הבטן מכרכרת להם.

מיכל שיר סגמן: אנחנו דיברנו על זה, דב.

מיכל שיר סגמן: העלינו את הנקודה הכואבת הזאת.

דב ויסמן: זה מתחבר כחוט השני עם אותם דברים שאת אמרת בדיון אתמול בוועדה לזכויות הילד, על כך שהמשרדים הממשלתיים מתעלמים מהזכויות של הילדים.

דב ויסמן: הילדים הם אוויר ביניהם.

דב ויסמן: אז אני מציע שמשרד החינוך יפסיק להתעלם מהזכויות של הילדים ויתווה תכניות שהן אופרטיביות ומעשיות, ויחשוב גם על הילד ולא רק על הכיס.

מיכל שיר סגמן: תודה.

מיכל שיר סגמן: שני אשר מארגון "לתת", בבקשה.

שני אשר: שלום.

שני אשר: אני מייצגת את ארגון "לתת", ובאמת תודה על הכינוס החשוב הזה ועל כל הכינוסים של היום הזה והדיונים בנוגע לצמצום העוני.

שני אשר: חינוך הוא כלי שאמור להיות הכלי המרכזי בצמצום פערים חברתיים וכלכליים.

שני אשר: חינוך איכותי מאפשר רכישת כישורים והשכלה מקיפה, ואם הוא שוויוני אז הוא יכול גם לסייע בהשתלבות בשוק התעסוקה ובצמצום פערי הכנסה, וזה בעצם הפקטור הכי גדול שבסופו של דבר מאפשר מוביליות חברתית ויציאה ממעגל העוני.

שני אשר: בישראל של ימנו, מערכת החינוך לא ממש מסייעת בצמצום הפערים, וכמו שאנחנו רואים כאן, בהקשר של ההזנה, זה אפילו מרחיב את הפערים.

שני אשר: כך למשל בתקופת הקורונה, האוכלוסיות החזקות, המבוססות, ילדים נשארו יותר בבית והאוכלוסיות החזקות לא נזקקו לשירותי ההזנה.

שני אשר: דווקא האוכלוסיות המוחלשות, שהיו יותר בבית ויותר נזקקו לעזרה הזאת, לא קיבלו את ההזנה שכן כל מפעלי ההזנה נסגרו.

שני אשר: על-פי דוח העוני שלנו, כמו שנאמר פה בתחילת הדיון, יש היום 774,000 ילדים, שזה יותר מ-30%, שחיים באי-ביטחון תזונתי, מתוכם מעל 16% באי-ביטחון תזונתי חמור.

שני אשר: ילדים זו הקבוצה שנפגעת הכי הרבה מאי-ביטחון תזונתי.

שני אשר: ילד רעב, כמו שנאמר פה הלוך וחזור, יסבול מפגיעה בהתפתחות, מפגיעה קוגניטיבית, מפגיעה נפשית, מפגיעה חברתית.

שני אשר: ילד שסובל מרעב לא ילמד כמו שצריך, ובעצם ככה אנחנו רק מגדילים ומנציחים את הסיכויים שלו להישאר במעגל העוני ומרחיבים את הפערים, ואת זה צריך לעצור, את המעגל הזה צריך לעצור.

שני אשר: עם התפרצות מגפת הקורונה הפערים התרחבו.

שני אשר: לא רק שהסביבה הביתית הפכה לסביבת הלימודים והמעטפת הלימודית נפגעה, עבור אותם ילדים מהאוכלוסיות המוחלשות, הסביבה הפיסית נפגעה, המעטפת הפיסית נפגעה, ואותה ארוחה חמה יחידה שהם יכולים לקבל במהלך היום לא התממשה עבורם והם לא יכלו לקבל אותה.

שני אשר: לנו יש נתונים ממחלקת המחקר והמידע, שגם הוצגו כאן ובכל מיני דוחות שיצאו במהלך המשבר, שבין חודש מרץ 2020 למרץ 2021, מערכת החינוך נסגרה שלוש פעמים, את זה אנחנו יודעים, ובוטלו בין 60 ל-90 ימי הזנה לכל תלמיד.

שני אשר: עם הסגירה הזאת, ילדים רבים שנסמכו על מערכת ההזנה לא קיבלו את הארוחה שלהם.

שני אשר: בשני הסגרים שהיו בספטמבר-אוקטובר 2020 - -

שרן השכל: משפט סיכום בבקשה.

שני אשר: - - וב-2021, לא ניתן סיוע לתלמידים הזכאים.

שני אשר: יש נתונים על זה שפחות מ-20,000 מתוך יותר מ-400,000 תלמידים זכאים המשיכו לקבל מזון.

שני אשר: כל ההזנה נפסקה, וכך הפגיעה רחבה יותר והפערים גדלים על חשבון האוכלוסיות שצריכות את העזרה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, שני אשר מארגון "לתת".

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחן אריאלי, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות.

חן אריאלי: תודה רבה.

חן אריאלי: אני לא מבינה איך אנחנו יושבים פה כבר שעה ולא מדברים על זה שיש גל חמישי של קורונה בפתח.

חן אריאלי: בקורונה האחרונה, מפעל ההזנה לא עבד כמו שצריך ועדין אין לנו תשובות.

חן אריאלי: עשרות-אלפי ילדים נותרו רעבים.

חן אריאלי: היו שני דיונים בכנסת הקודמת בנושא הזה, וזאת לא בעיה תקציבית בכלל, זו בעיה לוגיסטית.

חן אריאלי: אני חושבת שבכלל לא צריך לעניין אותנו הבעיה הלוגיסטית, ואנחנו צריכים לדרוש ממשרדי הממשלה להוציא לפועל את מפעל ההזנה.

חן אריאלי: נכון שזה נהדר לשבת פה ולדבר על איך אפשר לשפר אותו אבל אנחנו ממש בפתחו של סגר או אולי סגירה נוספת של מערכת החינוך והילדים האלה יישארו שוב רעבים.

חן אריאלי: הקורונה לא רק מגיפה בריאותית, היא גם מגיפה של אי-שוויון, והעובדה שמפעל ההזנה לא פועל בקורונה צריך להטריד את כל מי שיושב פה סביב השולחן ואנחנו צריכים לדרוש פתרונות כי מחר בבוקר יסגרו בתי הספר והילדים האלה, לא רק שהם יהיו באי-ביטחון תזונתי, הם גם לא יקבלו אותו ויהיו בסגר בתוך הבתים שלהם.

חן אריאלי: בואו ננסה להבין איך זה קורה, איך יש אינטגרציה בין משרדים שמאפשרת את המשך המפעל הקיים גם בהתפרצות של מגיפה כמו שאנחנו שרויים בה כרגע.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: עורכת הדין מיטל בק מהמועצה לשלום הילד, בבקשה.

שרן השכל: שלום מיטל, ממש בדקה לתת לנו תמצית הדברים.

מיטל בק: תודה רבה על זכות הדיבור ועל הדיון החשוב הזה היום.

מיטל בק: מפעל ההזנה, אנחנו מסכימים, יש פה רוב דעות שהוא מפעל חשוב מאין כמותו.

מיטל בק: חשוב לציין שהחובה של מדינת ישראל לספק אוכל חם ומזין לילדים בישראל נובעת קודם כל מהכוח של האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד, שאנחנו מציינים השנה 30 שנה לאשרורה.

מיטל בק: המפעל הזה ממש את הזכות הבסיסית של כל ילד בישראל לכבוד, לביטחון סוציאלי, להתפתחות ולשוויון.

מיטל בק: אני מתחברת לדברים שהדוברת הקודמת דיברה עליהם – התקיים דיון בנושא הזה לפני שנה בוועדה לזכויות הילד.

מיטל בק: היינו אז בסגר השני ואנחנו יודעים שבקורונה מספר הפניות ללשכות הרווחה ולמוקדי הסיוע עלה, בין היתר גם על רקע של אי-ביטחון תזונתי.

מיטל בק: בימים שבתי הספר היו סגורים, מאות-אלפי תלמידים שזכאים לארוחה יומית מתוקף החוק, לא קיבלו את האוכל למרות שהתקציב למפעל ההזנה קיים.

מיטל בק: על הוועדה לוודא שהתקציב הזה מנוצל לטובת ביטחון תזונתי ושהוא לא יוסת למקומות אחרים בתוך המערכת.

מיטל בק: אני מצטרפת לקריאה שאם באמת חלילה יהיה סגר נוסף, ילדים לא יישארו רעבים.

שרן השכל: תודה.

מיטל בק: עוד עלה בדיון ובמסמך של מחלקת המחקר והמידע, שעדין אין גורם שמתכלל את הנושא הזה וזה מצוי בין כמה משרדים.

מיטל בק: צריך שיהיה גורם אחד שיאסוף את הנתונים, שידע באמת מה מספר הילדים שזקוקים באמת למפעל ההזנה, ואיך בפועל מגיעים אליהם.

מיטל בק: זו לא סוגיה חדשה.

מיטל בק: אנחנו שמחנו לשמוע היום שהמועצה לביטחון תזונתי תוקם מחדש אך יחד עם זאת, חייבים לוודא שכל גוף מתכלל שהוא, יהיה גם ביצועי ולא רק מייעץ ויוכל להביא לשינוי מעשי בשטח.

מיטל בק: דבר אחרון – לגבי היעדרו של מפעל ההזנה בחטיבות ובתיכונים – אנחנו מצטרפים לקריאה של ארגון 121.

מיטל בק: על הוועדה לעשות הכל כדי להרחיב את מפעל ההזנה גם לחינוך העל-יסודי.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את ההזדמנות למשרד החינוך להגיב ולומר את הדברים.

לילך ברקאי: אני ממונה על תכניות משלימות למידה ממשרד החינוך.

לילך ברקאי: קודם כל, גם משרד החינוך מברך על הדיון החשוב והמשמעותי הזה.

לילך ברקאי: מפעל ההזנה מטעם המשרד מספק מזון לכ-406,000 תלמידים במסגרת חמש תכניות, ביניהם כולל את צו יוח"א.

לילך ברקאי: משרד החינוך מספק לתלמידים מזון איכותי ובטוח.

לילך ברקאי: הייתי בדיון בשבוע שעבר על הנושא שעברנו מלחם אחיד ללחם מקמח מלא, הנושא של התאמת הארוחה לתלמידים ממגזרים שונים בכשרויות שונות.

לילך ברקאי: התאמת התפריטים למגזרים השונים וכן, משרד החינוך מתייחס מאוד במפעל ההזנה שלו לא רק לכמות אלא גם למה שיש, שעל זה דיבר שר הרווחה, והייתי גם בדיון הקודם עם חברת הכנסת אפרת רייטן.

לילך ברקאי: נעשים מהלכים רבים בנושא של מפעל ההזנה על-מנת לספק לתלמידים מזון בריא ואיכותי גם מבחינת שיפור המנות הבשריות – אם זה לאפשר אחוז חלבון גבוה, שילוב של דגנים מלאי, פסטה מקמח מלא, פתיתים מקמח מלא, הופחת הנתרן.

לילך ברקאי: אנחנו פועלים בהתאם להנחיות של משרד הבריאות.

לילך ברקאי: בעקבות המהפכה הבריאותית נעשו שיפורים דרמטיים גם במפעל ההזנה, הוא לא נותר מאחור ואת זה חשוב לציין.

לילך ברקאי: מבחינת הנתונים, כמו שאמרתי, אנחנו פועלים על-פי צו יוח"א, ויש חמש תכניות ביניהן ניצנים, חינוך מיוחד ותכנית מיל"ת, ששם התלמידים מקבלים הזנה.

לילך ברקאי: לגבי הקורונה – משרד החינוך בסגר הראשון נתן מענה לכ-18,000 מנות לילדים בסיכון.

לילך ברקאי: יש לנו את המנגנון.

לילך ברקאי: ככל שנידרש, משרד החינוך ישמח לשתף פעולה עם שאר הגורמים כפי ששיתפנו פעולה בעבר, יחד עם פיקוד העורף, יחד עם משרד האוצר, משרד הבריאות, המועצה לביטחון תזונתי במשרד הרווחה.

לילך ברקאי: אז ככל שנידרש, אנחנו נשמח לעשות כן.

שרן השכל: האם גם בסגר השני והשלישי נעשתה חלוקה?

לילך ברקאי: בסגר השני והשלישי זה הועבר למשרד הרווחה.

שרן השכל: למה זה הועבר למשרד הרווחה?

לילך ברקאי: לא על ידינו.

שרן השכל: על-ידי מי?

לילך ברקאי: אני יכולה לבדוק אבל זה לא על ידינו.

לילך ברקאי: ברגע שנאמר לנו שאנחנו לוקחים את המפעל – לקחנו את זה בשתי ידיים, וכמו שאמרתי, יש לנו את המנגנון וככל שנידרש – נעשה כן.

קריאה: אפשר לשאול על היחס לחינוך העל-יסודי, איך אתם מתייחסים לזה במשרד החינוך?

לילך ברקאי: אני יכולה לומר שאנחנו כן מרחיבים.

לילך ברקאי: כרגע אנחנו גם בשלבי התארגנות להזנה של מכ"טים – מרכזי חיוך טכנולוגיים.

לילך ברקאי: אנחנו מדברים על 24,25 מוסדות.

שרן השכל: איך אתם מזהים את אותם תלמידים שנזקקים לאותן ארוחות?

לילך ברקאי: האם את מדברת על מה שאמרתי כעת או האם את מדברת על מפעל ההזנה באופן כללי?

שרן השכל: לא, אמרת שזיהיתם 16,000 תלמידים שאליהם היו צריכים להגיע ולחלק ארוחות.

לילך ברקאי: 18,000 ילדים בסיכון - -

שרן השכל: אז זה נתונים שמגיעים אליכם ממשרד הרווחה?

שרן השכל: איך זה עובד?

לילך ברקאי: כן, זה היה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה.

לילך ברקאי: בגלל זה ציינתי והיה חשוב לי לציין שאלה פעולות משותפות עם כלל הגורמים, ואז עשינו הצלבה של מידע ויצאנו לדרך.

קריאה: לגבי המכ"טים – כרגע מדובר במסגרת תכנית החומש למגזר הערבי בלבד, נכון?

לילך ברקאי: זאת ההסדרה כרגע, רק למגזר הערבי במסגרת תכנית החומש אבל יש 214 מסגרות על-יסודיות לנוער בסיכון.

לילך ברקאי: אני מדברת רק על הנוער בסיכון ולא על ה-1,600 של כולם.

לילך ברקאי: תודה.

לילך ברקאי: חברת הכנסת מיכל שיר, יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, את רוצה לומר כמה מילות סיכום?

לזכויות הילד): אני שוב חוזרת על הנושא העיקרי: עד שלא יקום כאן גורם שמתאם ומתכלל בנושא הזה, שיודע לחבר בין כל המגזרים, בין כל הילדים בכל מערכות החינוך, לפני ואחרי בית הספר, עם או בלי קורונה וסגרים במהלך החופשות – הילדים האלה לא יקבלו את המענה.

לזכויות הילד): כלומר, בכל פעם זה יראה כמו פלסטר, וזה מה שזה יהיה וככה זה גם יראה.

לזכויות הילד): אז פה יש תכנית חומש לילדים במגזר, וזה בסדר, נהדר שעוד ילדים יקבלו אוכל אבל האם זה מספיק?

לזכויות הילד): האם מדינת ישראל, שכלל תושביה הוא בגודל של עיר ממוצעת בעולם של 10 מיליון איש, יכולה להרשות לעצמה דבר כזה?

לזכויות הילד): הרי אנחנו מדברים פה ברמת כשל מערכות ברמת עיר, אם אנחנו מסתכלים על זה בזירה הבין-לאומית ולא ברמת מדינה.

לזכויות הילד): אני חושבת שברגע שמשרד הרווחה, ביטוח לאומי, משרד החינוך ואולי גם משרד הבריאות, בצורה כזו או אחרת, איזה אוכל הם מקבלים, ישבו יחד וייצרו שולחן עגול משותף על-מנת לבחון את הנושא הזה – תראו באופן פלא איך התקציבים מופנים בצורה נאותה ונכונה, וכלל ילדי ישראל מקבלים את מה שהם צריכים כי הפתרונות הם לא קשים, כסף במקרה הזה לא חסר כי אנחנו רואים שיש עודפים שחוזרים למשרד האוצר מדי שנה, שזה הזוי בעיני, אז באמת, כמו שנאמר כאן, זה עניין לוגיסטי.

לזכויות הילד): השאלה היא עד כמה אכפת למדינת ישראל שיש לה או אין לה ילדים רעבים?

לזכויות הילד): אז אם לא אכפת, יועילו משרדי הממשלה לבוא ולומר: לא אכפת לנו.

לזכויות הילד): אבל אם כן אכפת – שבו ביחד, תפתרו את העניין הזה, וגברתי יושבת-הראש, אני חושבת שאנחנו צריכים לתת כאן זמנים מתי הם יושבים.

לזכויות הילד): כלומר, שיודיעו לנו, לוועדה, מתי הם מתכוונים לשבת ולפתור את העניין הזה כי אחרת זה יהיה עוד דיון נחמד ונשמע על עוד דיונים ובשנה הבאה יגידו: כן, הוועדה המשותפת עשתה עוד דיון, וככה זה גם ייראה.

לזכויות הילד): תודה רבה.

שרן השכל: אנחנו מסכמות את הישיבה ונועלות.

שרן השכל: אני רוצה לסכם כך: קודם כל, תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, מיכל שיר, ותודה רבה לחברת רייטן, יושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה על קיום הדיון, על יוזמת היום.

שרן השכל: תודה רבה לכל הארגונים שהגיעו היום כדי להציג את הדברים וגם לזעוק את זעקתם של עשרות-אלפי תלמידים במערכת החינוך בישראל, שלמעשה לומדים עם קיבה ריקה, ולמעשה חיים בקושי בלתי רגיל שאנחנו לא מאחלים לאף אחד.

שרן השכל: לכן, הוועדה מבקשת ממשרד החינוך וממשרד הרווחה לשבת יחד בשולחן עגול, ולייצר גוף שיתכלל את כל עניין מפעל ההזנה בקרב תלמידי ישראל.

שרן השכל: ההמלצה שלנו היא שכל הגורמים שאמונים על הנושא יקימו גוף או ועדה או רשות משותפת, שדרכה כל הדבר הזה יעבור.

שרן השכל: ברור ממה שנשמע והדהד גם כאן, בוועדה, שיש פה גם עניין פוליטי, וישבו פה חברים מכלל המפלגות ושוחחו בעניין ההזנה בבתי הספר, ויש פה אחידות דעים שכלל תלמידי ישראל, כולם, צריכים לקבל ארוחה בבית הספר, צריכים לקבל סנדוויץ', וזה משהו שניתן ליישם וניתן לעשות.

שרן השכל: בסופו של דבר, גם אם אנחנו מסתכלים על התכנית של יום לימודים ארוך במיליארד וחצי שקלים, על תכניות בהערכה של 650 מיליון שקלים לחצי מיליון תלמידים כמעט, שהיום נמצאים ומקבלים את אותה ארוחה, לשני מיליון תלמידים זה יהיה פחות משני מיליארד שקל.

שרן השכל: נראה לי שניתן לומר בהערכה מאוד-מאוד גסה, ניתן לומר שמיליארד וחצי שקלים כן יתכללו את כלל מפעל ההזנה של כל תלמידי ישראל.

שרן השכל: אני חושבת שיש פה אחידות בקרב חברי הכנסת לעניין הזה, ולכן זו משימה שמוטלת על כתפינו.

שרן השכל: הבקשה של הוועדה היא שמשרד החינוך יישב יחד עם הארגונים שעוסקים בעניין, ויכינו תכנית מסודרת להזנת כלל בתי הספר וכלל תלמידי ישראל.

שרן השכל: אני יודעת שהדבר הראשון שיבואו ויגידו: חבר'ה, אין לנו תקציב לזה.

שרן השכל: תנו לנו לדאוג לזה.

שרן השכל: אני מבקשת מכם שתגישו לנו תכנית מסודרת למפעל הזנה לכלל תלמידי ישראל, ותנו לנו לדאוג לשאר.

שרן השכל: בדגש על נושאים שדוברו לעניין איכות ההזנה, לוגיסטיקה וכלל המכלול שנדרש שם, ותגישו זאת לוועדה.

שרן השכל: אנחנו נקיים דיון המשך לגיבוש הנושא ולגיבוש הדברים, ולכן אנחנו בעוד כ-12 שבועות נתכנס, שי הוועדות, לדיון המשך בנושא.

שרן השכל: אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יגיע מוכן עם תכנית להציג לנו, ולתת לנו, חברי הכנסת, לעשות את העבודה הקשה לאחר מכן.

שרן השכל: תודה רבה לכל מי שהגיע.

שרן השכל: אני נועלת את הישיבה.

שרן השכל: המשך יום טוב.