הוועדה לביטחון הפנים , כנסת 24, פרוטוקול מספר , 2021-12-21 11:30

מירב בן ארי: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה המשותפת לוועדה לביטחון הפנים וועדת החוץ והביטחון.

מירב בן ארי: אנחנו עושים דיון משולב של שתי הוועדות.

מירב בן ארי: היום 21 בדצמבר 2021, י"ז בטבת התשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושאים הם: 1.

מירב בן ארי: הצעה לסדר היום בנושא: פרשת מותו של הנער אהוביה סנדק ז"ל, של חבר הכנסת איתמר בן גביר (מס' 844); 2.

מירב בן ארי: הפרסומים על "חקירה מזוהמת" בעניינו של אהוביה סנדק, ההפגנות בעניינו ואלימות המשטרה נגד המפגינים, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מירב בן ארי: אומר בקצרה שהאירוע הזה הוא אירוע שנמצא עדיין בחקירה ולכן גם ההתייחסות של המשטרה, מח"ש, הפרקליטות ומשרד המשפטים תהיה בהתאם.

מירב בן ארי: למרות זאת, בגלל הדיון הציבורי, החלטנו להעלות את הנושא הזה לסדר-היום כאן, וגם בגלל החשיבות שלו לציבור וגם לנו, כיושבי-ראש הוועדות.

מירב בן ארי: ביקשתי מחבר הכנסת איתמר בן גביר בוועדה להוריד את הדרישה לוועדת חקירה פרלמנטרית ולקיים את הדיונים כאן, והוועדות יסייעו ככל הניתן באירוע הזה.

מירב בן ארי: עדיין, חשוב לזכור – והמשטרה תתייחס לזה – שחקירת האירוע עדיין בעיצומה.

מירב בן ארי: רם, אתה רוצה להגיד משהו לפני שנעבור למציעים?

ועדת החוץ והביטחון): צהריים טובים.

ועדת החוץ והביטחון): לדעתי, זה דיון מאוד חשוב.

ועדת החוץ והביטחון): כמעט שום דבר בעולם לא מצדיק שבחור צעיר ילך לעולמו, ולא משנה באילו נסיבות, ולכן אני רואה חשיבות גדולה לדיון הזה.

ועדת החוץ והביטחון): נשמע מה היה, ובעיקר, נראה איך אנחנו יכולים לדאוג שזה ייחקר כמו שצריך וגם שיוסקו מסקנות להבא כדי שמקרים מצערים כאלה לא יחזרו.

ועדת החוץ והביטחון): תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נתחיל עם חברי הכנסת המציעים.

מירב בן ארי: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה אדוני.

איתמר בן גביר: תודה לכם, כבוד יושבי-הראש, גם מירב וגם רם.

איתמר בן גביר: תודה רבה על הדיון החשוב הזה, ואני מקווה שהוא יפתח סדרה של דיונים.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד משהו, כדי שנבין את התחושה.

איתמר בן גביר: הסיפור הזה, של אהוביה סנדק, זה לא סיפור פרטי של משפחת סנדק, שהגיעה לכאן וכולנו משתתפים וכואבים בכאבה.

איתמר בן גביר: מספיק לראות כאן את האבא ולהבין עד כמה הכאב עמוק.

איתמר בן גביר: זה סיפור של שסע, של קיטוב, של חוסר אמון; סיפור של נערי גבעות, שחושבים שהדם שלהם מופקר.

איתמר בן גביר: צריך להבין משהו: הנערים האלה בסופו של דבר הופכים להיות אזרחים של מדינת ישראל, וכשאזרח מרגיש שהדם שלו הופקר, שאפשר לפגוע בו, שאפשר לעשות לו הכול ואין דין ואין דיין ואין אפילו מראית עין של איזשהו צדק, התחושה היא תחושה של תסכול.

איתמר בן גביר: תחושה של תסכול – אמר את זה בית המשפט העליון – היא מהקשות שבתחושות.

איתמר בן גביר: השופט ברק פעם אמר:

איתמר בן גביר: אין לך תחושה יותר קשה מאשר בניה ובנותיה של חברה שמרגישים קיפוח, שמרגישים אפליה, שמרגישים פגיעה.

איתמר בן גביר: כמו שאני – ואתם יודעים את זה לא פחות טוב ממני – התחושות האלה אחר כך מביאות לכל מיני השלכות לא פשוטות.

איתמר בן גביר: הדברים שהתרחשו בחקירה של אהוביה היו דברים שערורייתיים.

איתמר בן גביר: יש כאן את אנשי חוננו, יש כאן את עורך הדין עטרי, שמן הסתם יפרט, והוא בקיא בכל נבכי התיק, אבל אני יכול להגיד דבר אחד: כאשר שוטרי מג"ב הרגו – ובצדק הרגו וטוב שעשו כך – מחבל בשער שכם, הזמינו אותם עוד באותו לילה לחקירה.

איתמר בן גביר: אמרו לכולנו: אין מה לעשות, חייבים; אדם נהרג, חייבים לחקור.

איתמר בן גביר: כאן, במקרה הזה, נער נהרג וראש מח"ש – שאני מבין שהם יהיו כאן

איתמר בן גביר: בזום – החליטה, בהחלטה שאני לא מבין אותה, לא תופס אותה, לא יכול לקבל אותה, שעוד באותו יום, כשהשוטרים הגיעו כבר לחדר החקירות, הם לא ייחקרו.

איתמר בן גביר: זה פתח לשיבוש הליכי חקירה ולתיאום גרסאות מכאן ועד להודעה חדשה.

איתמר בן גביר: הוועדה הזאת, את אהוביה היא הרי לא תחזיר, אבל אני מקווה שלפחות אולי יהיה בה קצת, קצת, להחזיר את האמון.

איתמר בן גביר: אני רואה את אותם נערים ונערות בהפגנות.

איתמר בן גביר: אני מקפיד להגיע להפגנות כדי לשמור עליהם, כי לא פעם מכים בהם ופוגעים בהם – זה דיונים אחרים שעשינו – עם בואש ועם אלות.

איתמר בן גביר: בפעם האחרונה ראינו תמונה מזעזעת של אישה, ששלחתי לך, מירב, איך מעיפים אותה למדרכה שם, אישה שאושפזה בבית חולים.

איתמר בן גביר: אישה מבוגרת, שיכולה להיות סבתא של כולנו.

איתמר בן גביר: אני רואה אותם, ואני יודע שמגיעות להם תשובות.

איתמר בן גביר: אני מקווה שהוועדה, הכל כך חשובה, תדרוש ותעמוד על כך שהתשובות יהיו.

איתמר בן גביר: כמו שאמר רם, זה לא קשור לנסיבות ומי הבן אדם, בסוף בסוף – שמאל, ימין, דתיים, חילוניים – אנחנו מאותו עם.

איתמר בן גביר: אני בטוח שאף אחד לא רוצה שיהיה מצב שיהיה ציבור שדמו יהיה מותר ודמו יהיה הפקר.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת בוסו הוא במקום מלכיאלי, המציע.

מירב בן ארי: בבקשה, בוסו.

אוריאל בוסו: חבר הכנסת מלכיאלי נמצא בתור לעניין רפואי והוא ביקש שאומר בשמו דברים, כאחד המציעים.

אוריאל בוסו: אני סמוך ובטוח שאין מטרת הדיון הזה בשביל, חלילה, מראש להטיל האשמות על מישהו, אבל חוסר דיון בנושא הזה וחוסר בדיקה והעמקה מעוררים סימני שאלה ומציפים יותר ויותר, כביכול, את האשמה כלפי האחר.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים במצב שצריכים לתת תשובות לאבא, תשובות לאמא ותשובות לנו.

אוריאל בוסו: אנחנו הרשות המפקחת על הרשות המבצעת.

אוריאל בוסו: אתם רוצים לדעת שמקרים כאלה לא יישנו, לא במג"ב, לא במשטרה, לא בשב"כ, לא בשום מקום אחר, כלפי שום אזרח, יהודי או ערבי, והנושאים נחקרים פעם אחר פעם.

אוריאל בוסו: לי ודאי מציק כשאני רואה, כפי שציין חבר הכנסת איתמר בן גביר, את ההתפרעות של המשטרה בהפגנות בכניסה לירושלים לעומת התנהגות של המשטרה למפגינים ברעננה או שהיו בבלפור, ובואש כן ובאש לא.

אוריאל בוסו: אין שום קו אחיד, ואז אתה מתחיל לקבל תחושת רדיפה או אפליה.

אוריאל בוסו: פה מדובר במוות של נער.

אוריאל בוסו: הרבה סימני שאלה יש סביב זה; עדיין לא האשימו אף אחד, אבל חוסר החקירה והבדיקה המעמיקה שבשביל שנדע תשובות, כדי שמקרים כאלה לא יישנו וניתן תשובות לנערים, למשפחות ולהורים של אותו נער שנהרג בנסיבות הללו.

אוריאל בוסו: אני חושב שעצם קיום הדיון הוא דבר חשוב ומתבקש.

אוריאל בוסו: נקבל תשובות מהמשטרה, נסתכל, נשאל את השאלות, ייקבעו נהלים או לא ייקבעו – אולי יש דברים שאי-אפשר לקבוע בנהלים – אבל הדבר הזה חייב להידון, וזו מטרת הדיון הזה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת לאברהם סנדק, אבא של אהוביה, את רשות הדיבור.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

אברהם סנדק: שלום לכולם.

אברהם סנדק: אני מדבר גם בשם רעייתי איילת, אמא של אהוביה, האחים שלו, סבא וסבתא שהגיעו מארצות הברית ואלה שהגיעו מטוניס, עד סוף כל הדורות, עד אברהם אבינו.

אברהם סנדק: אהוביה, אגיד קצת עליו, שנדע על מי אנחנו מדברים.

אברהם סנדק: אהוביה תינוק פעלתן, חיוני ושובב, עיניו עגולות ומאירות, פניו מאמינות בעולם ובעם וחיוכו מאיר לכול.

אברהם סנדק: אהוביה ילד סקרן, שמח וחברותי, ילד שהקים סיירת חסד שחילק מרק חם כל יום חמישי לחיילים ולשוטרים בצומת גוש עציון.

אברהם סנדק: ילד שלמד תנ"ך עם אבא שלו כל יום מגיל שלוש וחצי, ילד שבנה מחנה בשכונה וחיבר את כל הילדים.

אברהם סנדק: אהוביה ילד שלנו, שחזר הביתה וקיבל חיבוק גדול.

אברהם סנדק: אהוביה נער, נער דבוק בתורה, סיים בגיל 16.5 הלכות בשר וחלב בלימודי כולל.

אברהם סנדק: נער אוהב ארץ ישראל, רועה צאן, בונה גבעות, חי את הקדושה של ארץ ישראל כמו החלוצים שהקימו את הארץ, ואולי קצת יותר מכך; כמו סבא פנחס, שעלה אחרי קום המדינה מטוניס ונישק את עפר הארץ.

אברהם סנדק: אהוביה נער נאמן למורשת ישראל מאבות אבותינו, אופיו הישראלי אותנטי והיסטורי, ישראלי שורשי תנ"כי; אוהב ישראל, מסור לתקומת האומה בארצה ולהעמדת הצביון הישראלי בגבורה וביטחון עד.

אברהם סנדק: נער שרצה להתארס עם אשת חייו, שמה שלהבת, שכעת נותרה גלמודה עם כאב וגעגועים ואין מנחם לה.

אברהם סנדק: ניגוח, ניגוח וליבנו התרוסס לרסיסים; ניגוח ועולמנו חשך, נחצתה נשמתנו, נעקרה עצם מעצמותנו ובשר מבשרנו, ולא יהיה בעם ישראל ער ומרגיש ובוכה על עלם טהור וזך שהיה כל כך נאמן למהות האופי הישראלי.

אברהם סנדק: אהוביה – אוהב ישראל ואהוב ישראל, מפיק זרם אור וחיים זכים לאומה כולה בדרכי חייו הפשוטים.

אברהם סנדק: טיוח – טיוח מכסה את הדם, אך הדם עוד רותח.

אברהם סנדק: אף שקר לא יוכל לכבות את האמת, אף חושך לא יוכל לכבות את האור, אף שנאה לא תוכל לכבות את אהוביה.

אברהם סנדק: טיוח מכסה את היושר והצדק, טיוח פוגם בזהות העצמית הישראלית.

אברהם סנדק: ישראל – ישר אל; בישראל טמון יושר עילאי אלוהי.

אברהם סנדק: צדק – "שופטים ושוטרים תיתן לך בכל שעריך ושפטו את העם משפט צדק".

אברהם סנדק: תפקיד השוטר בישראל הוא להיות נאמן לערכי היושר הפנימיים של עם ישראל ולהנכיח אותם בחיי החברה.

אברהם סנדק: שוטר צריך להיות ישר בעצמו, אילולא כן אנו נשארים עם משטרה שהיא כבלון משילות חלול מערך.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני, אנחנו לא ניתן לפגוע במשטרת ישראל בצורה כוללת בדיון החשוב והרגיש הזה.

ועדת החוץ והביטחון): אני מבקש, תגיד את מה שאתה רוצה, זה נוגע ללב.

ועדת החוץ והביטחון): אני גם משתתף בצערך, אבל אני מבקש לא לדבר בגנות המשטרה.

אברהם סנדק: לא דיברתי בגנות המשטרה.

אוריאל בוסו: הוא אמר שטיוח יכול להביא להשמצות כאלה.

משה אבוטבול: רם, ההערה מיותרת כי האדם עכשיו נמצא באמצע כאב.

משה אבוטבול: זה לא הזמן לתת הערות מהסוג הזה.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני, עם כל הכבוד לך, אתה לא תלמד אותי איך - - -

מירב בן ארי: סליחה, סליחה, אתה לא - - -

משה אבוטבול: אני כן אלמד אותך - - -

מירב בן ארי: לא לא, סליחה.

משה אבוטבול: בן אדם נמצא בכאב, זה לא הזמן לעשות את החשבונות האלה.

משה אבוטבול: כולם אוהבים את המשטרה ותומכים בה, אבל יש לו את הזכות להביע את כאבו.

משה אבוטבול: יש גם גבול לכל המשחקים האלה, רם.

ועדת החוץ והביטחון): זה גם לא הזמן לעשות פוליטיקה עכשיו.

ועדת החוץ והביטחון): אל תעשה פוליטיקה.

משה אבוטבול: אתה עושה פוליטיקה, ולא מהיום.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו לא במליאה.

ועדת החוץ והביטחון): תן להם לנהל ואל תחלק ציונים.

משה אבוטבול: אתה האחרון שיכול - - -

ועדת החוץ והביטחון): אל תחלק ציונים.

משה אבוטבול: אדם עכשיו מדבר מתוך הלב, תאפשר לו את זה.

ועדת החוץ והביטחון): תאפשר לו אתה.

משה אבוטבול: אתה לא מאפשר לו.

משה אבוטבול: מה זה ההערות המגוחכות האלה?

מירב בן ארי: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מירב בן ארי: נגמר.

מירב בן ארי: תמשיך בבקשה, אדוני.

אברהם סנדק: אני לא אומר דברים שליליים על המשטרה, אני רק אומר מה תפקידה.

אברהם סנדק: תפקידה להיות נאמנה לערכי היושר ולא להגיע, חלילה, למצב של משילות חלולה מערך.

אברהם סנדק: אנחנו דורשים צדק, לא רק לאהוביה אלא לעם ישראל, שחלילה לא יישנה וייעשה עוד מעשה נבלה שכזה.

אברהם סנדק: המשפחה, אנחנו אנשים מסורים לעם ישראל, עסוקים בבניית החברה ועשיית טוב.

אברהם סנדק: אני ואשתי, שנינו עובדים סוציאליים, אני בתחום בריאות הנפש ונפגעי פעולות איבה ואשתי בתחום צרכים מיוחדים.

אברהם סנדק: אהוביה עצמו היה עסוק כל חייו במסירות למען בניית העתיד הגדול של עם ישראל, שטמון בקשר העמוק וההיסטורי שלנו בארצנו הקדושה.

אברהם סנדק: חץ ננעץ בליבנו נוגח עת כי שוטר, נציג הציבור, עובד מדינה, נוגח את בננו והפקירו תחת הרכב 40 דקות.

אברהם סנדק: היאך?

אברהם סנדק: כולנו גוף אחד, כל עם ישראל גוף אחד, היאך היד נועצת סכין בלב?

אברהם סנדק: היאך הקיטוב והשנאה פגעו במי שמושיט יד באהבה נאמנה?

אברהם סנדק: היאך בלבול הזהות נתן ידו במי שיכול, שכולו בהירות ישראלית חטובה?

אברהם סנדק: החץ ננעץ בשנית בליבנו עת כי המערכת האמונה על הצדק, לפי ראות עינינו, מטייחת עת קרן בר מנחם מורה לחוקרים לשחרר את השוטרים מחקירה; עת כי האפשרות לחקר האמת נרמסת תחת רגליה; עת כי סוחבים אותנו שנה ארוכה ומייגעת.

אברהם סנדק: אך אמת מארץ תצמח.

אברהם סנדק: אמונה בליבנו, אור אמונה מאלוקים חיים נותן בנו כוח, נותן בנו אור וחיים, נותן בנו רוח לרתום את הסיפור הטרגי שלנו אל הטוב והצמיחה, אל הוספת הטוב, הצדק והיושר בעם ישראל.

אברהם סנדק: חלילה, לא לנגוח באף אחד, רק להוסיף טוב.

אברהם סנדק: כנסת ישראל – אנחנו נמצאים פה בכנסת ישראל, אנחנו כאן בירושלים.

אברהם סנדק: אתם, נבחרי הציבור, עליכם לשאוב מרוח האומה ונשמתה של כנסת ישראל את אור הצדק והיושר ולנקות את הכתם של הרג בננו.

אברהם סנדק: כאן בירושלים הנני קורא לכם: אל תחשו, התעקשו עד יצא הצדק לאהוביה ולכל עם ישראל וארץ ישראל לאור עולם.

אברהם סנדק: "למען ציון לא אחשה ולמען ירושלים לא אשקוט עד ייצא כנוגה צדקה וישועתה כלפיד יבער.

אברהם סנדק: ציון במשפט תיפדה ושביה בצדקה".

מירב בן ארי: תודה.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו משתתפים בצערך.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת לעורך הדין להשלים אותו בקצרה ואחרי זה נעבור לחברי הכנסת.

אריאל עטרי: ליוויתי משלב יחסית מוקדם את הפרשה.

אריאל עטרי: השלב שבו נכנסתי חשוב לדיון מכיוון שהוא נותן לנו קצת פרופורציה לגבי ההתנהלות של מח"ש והפרקליטות.

אריאל עטרי: ראשית, להערת חבר הכנסת בן ברק, אם תרשה לי לחלוק עליך: אני חושב שיש מקום לביקורת גם על המשטרה וגם על מח"ש במקום שהביקורת הזאת עניינית.

ועדת החוץ והביטחון): חד-משמעית נכון.

אריאל עטרי: זה כל מה שאני רוצה לומר.

אריאל עטרי: אתן רקע קצר, וגם המשך הדברים שלי יהיה קצר, כדי להבין את הסיפור.

אריאל עטרי: האירוע הזה החל כאשר רכב שבו נסעו אהוביה ומספר נערים נוספים הידרדר לתוך תהום לצד הכביש באזור שילה.

אריאל עטרי: אהוביה, זכרונו לברכה, נמצא תחת הרכב 45 דקות עד שגילו את הגופה שלו.

אריאל עטרי: עד היום לא ניתן על ידי איש מענה כיצד ייתכן מצב כזה, שרכב נמצא, השוטרים נמצאים במקום ואף אחד לא בודק מתחת לרכב.

אריאל עטרי: אני מרשה לעצמי לשאול את השאלה האם לא כך היה יכול להימנע מותו של אהוביה.

אריאל עטרי: זאת הייתה תחילת הדרך.

ועדת החוץ והביטחון): איפה היו הנערים האחרים?

אריאל עטרי: הנערים האחרים נלקחו, נעצרו.

ועדת החוץ והביטחון): הם דיווחו על - - -?

אריאל עטרי: אני לא יודע אם הם דיווחו או לא.

אריאל עטרי: אני מדבר בשקיפות מלאה – אין לי מושג אם הם דיווחו או לא, אבל היו שוטרים שנמצאו במרחק מטרים ספורים מהרכב והיה רכב שהידרדר.

ועדת החוץ והביטחון): הם נשאלו האם יש עוד מישהו ברכב?

אריאל עטרי: אני לא יודע, אבל חשוב לי לדקדק: גם אם הם נשאלו וגם אם הם לא נשאלו, ברגע שיש רכב הפוך הדבר הבסיסי ביותר שניתן לצפות זה לגשת לרכב - - -

ועדת החוץ והביטחון): אם הם נשאלו ואמרו שאין, אז יכול להיות - - -

אריאל עטרי: אז תפקידו של השוטר ללכת את חמשת המטרים או עשרת המטרים - - -

איתמר בן גביר: גם אז צריך לבדוק.

ועדת החוץ והביטחון): אולי לא נשאלו.

איתמר בן גביר: צריך לבדוק, זה תפקידו של שוטר.

איתמר בן גביר: תסרוק, תראה.

ועדת החוץ והביטחון): אולי לא נשאלו, אני לא יודע.

אריאל עטרי: לעניות דעתי, בלי קשר לזה, התפקיד של השוטרים הוא לגשת לשם, וייתכן מאוד שלא היינו נמצאים כאן אם הבדיקה המינימלית הזאת הייתה נעשית.

אריאל עטרי: לאחר מכן, כשהשוטרים מוסרים את הדיווח המיידי לאחר האירוע – מה שאני מדבר, אני מדבר על הברי, אני לא מדבר על השמע.

אריאל עטרי: הדברים שלגביהם יש סימני שאלה אני משאיר לגופים החוקרים.

אריאל עטרי: מה שברי הוא שהשוטרים, בדיווח הראשוני שלהם, לא מספרים על זה שהם אלה שפגעו ברכב שהידרדר למטה.

אריאל עטרי: זה הדיווח הראשוני שלהם.

אריאל עטרי: רק בשלב מאוחר יותר ורק לאחר שבוחן מגיע ורק לאחר שעל הרכב מאחורה נמצאים סימני פגיעה על ידי הניידת של השוטרים, אז הגרסה של השוטרים משתנה.

אריאל עטרי: מבחינתי, זו פרוז'קטור שמאיר על ההתנהלות של השוטרים.

אריאל עטרי: אבל מה שחמור יותר הוא מה שקרה בערבו של אותו יום.

אריאל עטרי: אני חוזר על דברים שידועים לרוב מי שנמצאים כאן כעת, אבל בכל זאת, זאת נקודת תורפה מאוד גדולה שגרמה לנו להמון הרהורים.

אריאל עטרי: השוטרים מגיעים בסופו של יום, לאחר המון שעות שהם היו אמורים להיחקר ולמסור גרסאות, הם לא מוסרים אותן.

אריאל עטרי: דוחות כאלה ממולאים מיד לאחר אירוע; זה לא קורה.

אריאל עטרי: השוטרים מסרו את הסיבה – מכיוון שהם שמרו על הנערים.

אריאל עטרי: נניח, לצורך העניין, שזה מצב הדברים, אבל בערב האירוע הם מגיעים למח"ש, וכשהם מגיעים למח"ש לא נגבות מהם עדויות.

אריאל עטרי: מח"ש יכולה למסור כל גרסה שהיא רוצה, אבל מבחינתי – ואני יותר מ-30 שנה במקצוע – התנהלות כזאת היא חסרת תקדים.

אריאל עטרי: אין מצב שבו אתה לא גובה משוטר גרסה ראשונית לגבי האירוע.

אריאל עטרי: מה שעושים זה ששולחים אותם הביתה והלכה למעשה מאפשרים להם לתאם עדויות.

אריאל עטרי: מה הם עשו אנחנו לא יודעים, אנחנו רק יודעים שבעקבות אותו מהלך, שבו במח"ש מאפשרים לשוטרים לחזור הביתה ולנהל – שוב, אני מדבר על פוטנציאל, אני לא יודע מה קרה שם – הגרסה החדשה שאיתה מגיעים השוטרים לחקירה היא כבר גרסה מתואמת, שלא עולה בקנה אחד עם הגרסה הראשונה שלהם.

אריאל עטרי: ההתנהלות הזאת של מח"ש מאוד מטרידה אותי.

אריאל עטרי: היא מטרידה אותי כי היא מתיישבת היטב עם התנהלות שמלווה אותי, כעורך דין, כבר כמה שנים מול מח"ש, כאשר ההרגשה היא שמח"ש מנסים לגונן ולא לחקור בצורה אובייקטיבית מקרים כאלה.

אריאל עטרי: כל מי שנמצא כאן שומע שאני אומר את הדברים בצורה הכי מתונה, אבל שזה לא יטעה אתכם, מכיוון שהמקרה של אהוביה הוא מקרה קיצון של תופעה שקיימת היום במח"ש – הם לא אוהבים ביקורת.

אריאל עטרי: גם כשמבקשים להגיש עררים על החלטות של מח"ש, הם עושים הכול כדי לסכל את זה בכל מיני דרכים.

אריאל עטרי: הדבר הזה מחייב בדק בית של ממש בהתנהלות של מח"ש.

אריאל עטרי: הערה אחרונה: בתחילת הדרך, מספר שבועות לאחר האירוע הטרגי, העבירו נציגי מח"ש והפרקליטות, נציגי משרד המשפטים, לכלי התקשורת – ומהם קיבלנו את הפי דבק – הודעה על כך שעומדים לסגור את תיק החקירה נוגד השוטרים ועומדים להגיש כתב אישום נגד הנערים שהיו ברכב.

אריאל עטרי: הידיעה על כך הניעה הן את עמותת חוננו והן את משפחת סנדק לבוא ולעשות מעשה, ומכאן באו הדברים הקודמים של האבא, שיש לנו הרגשה של טיוח.

אריאל עטרי: בעקבות אותו מידע עשינו מעשה והגשנו בקשה למינוי חוקר סיבות מוות.

אריאל עטרי: וראה זה פלא, בעקבות החקירה, שנוהלה על ידי השופט בבית משפט השלום בירושלים, הסתבר שנמנעו במח"ש ובפרקליטות מלקבל את אותה החלטה שעליה הם כבר הודיעו, ובמשך חודשים ארוכים הסתבר שהחקירה עוד נמשכה והמשיכו לגבות עדויות, בין היתר, גם לפי בקשתנו.

אריאל עטרי: אסיים בכך שהאמירה של חברת הכנסת בן ארי, שלפיה המשטרה ומח"ש מנועים מלפרט מכיוון שהחקירה בעיצומה - - -

מירב בן ארי: לא אמרתי שהם מנועים, רק אמרתי שהחקירה בעיצומה.

מירב בן ארי: הם יושבים כאן והם גם בזום.

אריאל עטרי: אוקיי, אומר שהחקירה רחוקה מלהיות בעיצומה.

אריאל עטרי: החקירה הסתיימה לפני חודשים רבים.

אריאל עטרי: ההליכים בבית המשפט לפני השופט החוקר הסתיימו לפני חודשים ארוכים, התיק הועבר להכרעה.

אריאל עטרי: כבר למעלה מחצי שנה מוסרים לנו שהתיק על שולחנו של פרקליט המדינה.

אריאל עטרי: לפני חודש וחצי - - -

מירב בן ארי: שהעבירו את זה ליועץ המשפטי לממשלה.

אריאל עטרי: ליועץ המשפטי לממשלה, וכשפנינו לשם נמסר לנו ששאלות להפנות לפרקליט המדינה.

אריאל עטרי: בכל מקרה, החקירה מזמן הסתיימה.

אריאל עטרי: הגיע הזמן לקבל החלטות, שם זה נמצא היום.

אריאל עטרי: אני מציין את זה מכיוון שאני חושב שהגיע הזמן שמח"ש והפרקליטות ייתנו תשובות יותר מפורטות מאשר "החקירה בעיצומה", כי זו דרך מאוד נוחה לומר שלא רוצים למסור פירוט.

מירב בן ארי: מכיוון שזה הועבר מהפרקליטות ליועץ המשפטי לממשלה, זו התגובה שקיבלנו.

מירב בן ארי: אבל הם כאן והם ידברו.

מירב בן ארי: עכשיו אתן לחבר כנסת ומשרדי ממשלה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אני לא מחפש לדבר.

מאיר פרוש: אני מעדיף לשמוע את התשובות.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: משה אבוטבול, בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משה אבוטבול: קודם כול, אני רוצה לשים דברים על השולחן.

משה אבוטבול: יש לנו אמון מלא בעבודתה של משטרת ישראל באופן הקלאסי, יש לנו חיזוק כלפיהם במשך כל השנים.

משה אבוטבול: אבל מה, צריך גם לדעת שקורה לפעמים שאנשים שוגים, וזה מה שנדרש פה.

משה אבוטבול: סך הכול, מה שמבקשים פה אותם הורים יקרים זה לעשות בדיקה לעומק בנושא הזה, וקרו מקרים, שלצערנו, אחרי עשרות שנים פתאום גילו שהייתה טעות במערכת, התנצלו או פיצו או כל דבר אחר.

משה אבוטבול: מדובר פה בהורים נורמטיביים שתרמו את חלקם למדינת ישראל בכל מיני דרכים, גם בזה שהאבא היקר אברהם – אם בכל דבר הכי איום ונורא יש גם את הדבר הקטן הטוב, זה שזכינו להכיר את הפנים היפות של הבן שלו ושל ההורים היקרים האלה.

משה אבוטבול: לפני כשבועיים הייתי לי איתו שיחה של כמעט שעה בטלפון, ואני רוצה להגיד לכם, היהודי הזה ריפא הרבה לבבות בתפקידו כפסיכולוג, אבל לפעמים אין אסיר מוציא עצמו מבית האסורים.

משה אבוטבול: אין מי שידבר איתו, אז הייתה לי שעה נעימה לדבר איתו כדי קצת להקל, בכמה גרמים, את סבלו הרב, שזה לא רק סבלו – סבלו של כל עם ישראל, סבלו של כל יהודי שנהרג, שזה דבר מאוד כואב לנו.

משה אבוטבול: הדרישה היא סך הכול בדיקה לעומק, זה לא דברים מוזרים שהוא מבקש.

משה אבוטבול: אני חושב שהוא לא יוכל להרגיש שום תחושת נוחות כל זמן שלא נבדקים הדברים.

משה אבוטבול: אנחנו גם מבינים שיש חוקים במדינה, יש את הנושא של הסוביודיצה, שאי-אפשר באמצע תהליכים לעשות את הדברים.

משה אבוטבול: אני מקבל את הכול, אבל דבר אחד – ואני אומר את זה, רם, באמת בידידות – קודם כול, במצב כזה, אתה איש ציבור, תן לשפוך את הכול.

משה אבוטבול: אל תיכנס לדקויות כי אני אומר לך את זה בתור חבר, ושנינו חברי כנסת.

משה אבוטבול: זה לא הזמן לכל הדברים האלה, ותאמין לי, שגם הוא, יש לו הערכה כלפי העבודה המסורה של השוטרים.

משה אבוטבול: לא קל גם להם בפיזור הפגנות ובדברים מהסוג, הכול טוב ויפה.

משה אבוטבול: אבל פה סך הכול דרישה ספציפית לנושא הזה.

משה אבוטבול: מאוד מציע שיושבי-ראש הוועדה ימצאו את הדרך איך ליצור צוק של צדק ושתיקה למצפון הכואב של אותם הורים שמרגישים שלא מספיק נעשה צדק, כי בסופו של דבר – לך אני אומר את זה – כל אחד שנהרג זה אבדה להורים שלו, אבדה לעם ישראל, אבדה לקדוש ברוך הוא, ואני חשוב שסך הכול הדרישה היא אלמנטרית, צריך רק לעשות את זה בצורה מכובדת.

משה אבוטבול: אני באמת קורא לך מירב, אני יודע שיש לך רגישות, הוכחת את זה בהרבה דברים ואנחנו גם נפגשים, אז אנא, את כל אותה רגישות – עילאית, נקרא לזה – שיש לך אותה, ויש לך אותה, אנא תפעילי פה בנושא הזה.

משה אבוטבול: אל תיתנו להרדים את הנושא הזה, עם כל הכבוד וההערכה למשטרת ישראל.

משה אבוטבול: אנחנו לא מזלזלים בהם, אבל מה, קורים דברים שלפעמים, איך שאומרים, נפלט לנו.

משה אבוטבול: אסור שבנושא הזה תהיה שתיקה.

משה אבוטבול: אני מחזק את המשפחה.

משה אבוטבול: אברהם היקר, תדע לך, אוהבים אותך כולם.

משה אבוטבול: הפכת להיות סמל של עם ישראל, של אהבת אדם.

משה אבוטבול: היינו בכמה אירועים שעשיתם – באירוע האחרון מצטער שלא הייתי כי הייתי בארצות הברית – בכל הפעמים שזימנת אותנו באנו מתוך מחווה אנושית לתרומתך הברוכה לעם ישראל ולהגיד לך שכולם אוהבים את הבן שלך, הוא הפך כבר להיות הבן של כולנו.

משה אבוטבול: בעזרת השם, נקווה שהצדק ייצא לאור – לא רק שהצדק ייעשה, אלא גם שהצדק ייראה – ובעזרת השם נעבור גם את התקופה הקשה הזאת.

משה אבוטבול: תהיה חזק, אתה ורעייתך, כולנו אתכם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: משטרת ישראל, בבקשה.

ארז תבור: בוקר טוב לכולם.

ארז תבור: אני קצין אג"ם של מחוז ירושלים.

ארז תבור: דבר ראשון, אנחנו משתתפים בצער המשפחה, של אברהם שנמצא פה אתנו.

ארז תבור: נאמרו פה מהלב.

ארז תבור: לגבי הסוגיה שעלתה פה בנושא החקירה, אין לנו מה להתייחס.

מירב בן ארי: אבל נאמר שהחקירה הסתיימה.

ארז תבור: בדיוק.

מירב בן ארי: נו?

ארז תבור: זה לא נמצא לפתחנו.

ארז תבור: צריך לפנות לגורמים הרלוונטיים שחוקרים את זה.

מירב בן ארי: תן לנו את העמדה של המשטרה באירוע הזה.

ארז תבור: אני לא יכול לתת לכם.

מירב בן ארי: הרי אנחנו יכולים גם לקרוא את זה בעיתון.

מירב בן ארי: אתם כבר פה, אז אולי תגידו מהמקום של משטרת ישראל, כי הסיפור כבר – כמו שתיקן אותי בצדק העורך דין – עבר להחלטה של היועמ"ש, והם תיכף ידברו.

מירב בן ארי: אני רוצה שתגיד לנו מבחינת העמדה של משטרת ישראל באירוע הזה.

ארז תבור: קודם כול, אני לא מעורה בפרטים של החקירה מתוקף תפקידי.

ארז תבור: דבר שני, מבחינת עמדת משטרת ישראל, היא העבירה לגורמים הרלוונטיים והם אלה - - -

מירב בן ארי: אז למה לא שלחו מישהו שמעורה בפרטים של החקירה?

שלמה קרעי: השוטרים האלה עדיין מכהנים היום בשירות פעיל?

אוריאל בוסו: מירב מגינה על המשטרה.

אוריאל בוסו: לא צריך להביא שוטרים בשביל להגן על המשטרה.

מירב בן ארי: לא, רק רציתי לדעת למה לא הביאו מישהו - - -

ארז תבור: אני לא רוצה להגן על אף אחד.

אוריאל בוסו: אנחנו מבקשים לשמוע פרטים, זו מטרת הדיון, ואתה אומר שאתה לא מעורה.

אוריאל בוסו: אז בשביל מה אנחנו פה?

מירב בן ארי: ג'ורג', אתה לא יכול להוסיף?

ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו התייצבנו, גברתי, כנציגי מחוז ירושלים, לחלק של ההפגנות וטיפול בהפרות סדר.

איתמר בן גביר: אני בהלם.

איתמר בן גביר: אני פשוט בהלם.

איתמר בן גביר: יש ועדה, אתם אמורים למסור גרסה.

איתמר בן גביר: לא אתם אשמים, לא האשמה עליכם, אבל המשטרה צריכה להביא מישהו שיתייחס – ושום דבר?

איתמר בן גביר: הם לא מביאים?

אורית סטרוק: איפה מחוז ש"י?

אורית סטרוק: איפה ימ"ר ש"י?

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

קריאה: אולי אמרו להם שהנושא הוא אחר.

אוריאל בוסו: על הבואש.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: למה לא הביאו מישהו שמבין בפרטים של החקירה הזאת?

מיכאל פרנקנבורג: קודם כל, לנו אסור להתייחס לחקירה שמתנהלת כנגד שוטרים כל עוד אין החלטה בחקירה - - -

מירב בן ארי: של מח"ש.

מיכאל פרנקנבורג: כל עוד אין החלטה בחקירה של מח"ש, והנושא שעלה כאן בהרחבה זה פגמים לכאורה שנטען שנפלו בחקירה.

מיכאל פרנקנבורג: אסור לנו להתייחס.

מירב בן ארי: לזה התייחסתי כשאמרתי שהחקירה על השוטרים עוד פתוחה - -

מיכאל פרנקנבורג: אני מבין שיש כאן

מיכאל פרנקנבורג: בזום - - -

מירב בן ארי: - - במח"ש.

מיכאל פרנקנבורג: נכון.

מיכאל פרנקנבורג: כל עוד אין החלטה, כל - - - -

אריאל עטרי: לפי מה שנמסר לנו, הכול עבר - - -

מירב בן ארי: לא, החקירה על השוטרים, איך שהם פעלו, במח"ש פתוחה עדיין.

מירב בן ארי: נכון?

מיכאל פרנקנבורג: נכון.

מיכאל פרנקנבורג: כל עוד היא לא סגורה, היא פתוחה.

מיכאל פרנקנבורג: זאת אומרת, כל עוד אין החלטה, החקירה עדיין - - -

איתמר בן גביר: אני לא הבנתי, סליחה.

מירב בן ארי: אני הבנתי.

איתמר בן גביר: אתם הרי נותנים את הגרסה שלכם - - -

מירב בן ארי: רגע, תן לי לשמוע.

איתמר בן גביר: יושבת-ראש, הוועדה, אני רוצה לשאול.

איתמר בן גביר: אתם נותנים את הגרסה שלכם לתקשורת, אני קראתי אותה.

איתמר בן גביר: קראתי ציטוטים של המשטרה – המשטרה אומרת ככה, המשטרה אומרת אחרת.

איתמר בן גביר: אתה רוצה להגיד לי שמה שאתה יכול להגיד לכל כלי התקשורת אתה לא יכול להגיד לחברי הכנסת?

מיכאל פרנקנבורג: אני לא איש תקשורת, אני לא דובר.

מיכאל פרנקנבורג: מה שהמשטרה הוציאה כהודעת דוברות - - -

איתמר בן גביר: הם צריכים לזמן את הדובר?

מיכאל פרנקנבורג: לא, אבל אני מבין, גברתי ואדוני, שהגורמים שאמונים על ניהול החקירה כנגד השוטרים נמצאים כאן.

מיכאל פרנקנבורג: יכול להיות שהם יוכלו להגיד היכן עומדת החקירה.

מיכאל פרנקנבורג: לשאלות שנשמעו כאן, אם הבנו נכון – החקירה נועדה לעסוק גם בנושא הזה.

מאיר פרוש: מה היה כתוב בזימון של הוועדה למשטרה?

מירב בן ארי: לא לא, זה לא יעבוד ככה, ואל תנהלו לי את הדיון, לא לי ולא ליו"ר ועדת החו"ב רם בן ברק.

מירב בן ארי: הבנתי שהחקירה בנושא של השוטרים פתוחה במח"ש ולכן אתם לא יכולים להתייחס להתנהלות של השוטרים באירוע.

מירב בן ארי: מה שרצינו לדעת זה את ההתנהלות של המשטרה באירוע הזה.

מירב בן ארי: הרי יש פה דברים שהם מעבר להתנהלות של השוטרים.

מירב בן ארי: האירוע עצמו, לתת את הפרטים מנקודת המבט שלכם.

אורית סטרוק: מירב, אבל איפה - - -

מיכאל פרנקנבורג: זה חלק מאותו - - -

מירב בן ארי: רגע, אבל אי-אפשר שאתם ארבעה אנשים שמדברים יחד.

מיכאל פרנקנבורג: זה חלק מאותו מארג ראייתי.

מיכאל פרנקנבורג: כל ההתנהלות של המשטרה באירוע נבדקת על ידי מח"ש.

ועדת החוץ והביטחון): יש צפי מתי החקירה הזאת אמורה להסתיים?

אריאל עטרי: חבריי כאן לא חלק מהתיק, הם לא יודעים.

מיכאל פרנקנבורג: אני לא יודע.

אריאל עטרי: אין להם מושג לגבי תיק החקירה כי הם ממחלקה אחרת לגמרי.

מיכאל פרנקנבורג: אני מניח שהשוטרים בהם עסקינן הם הראשונים שהיו רוצים לדעת לאן החקירה הזאת הולכת.

מירב בן ארי: יש נציגות של מח"ש בזום הבנתי.

מירב בן ארי: הלה, ממונה במחלקה לחקירות שוטרים, את שומעת אותנו?

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

הלה אדלמן: שלום לכולם.

הלה אדלמן: קודם כול, גם אני רוצה להשתתף בצער המשפחה.

הלה אדלמן: היה קשה לשמוע את האבא והדברים הקשים, ובאמת שום דבר לא יכול לעמוד כנגד מוות של אדם, בטח בחור צעיר.

הלה אדלמן: כמו שאמרנו גם בדברים שהעברנו לוועדה, החקירה מורכבת משלב חקירה והחלטה, וגם אם עיקר החקירה הסתיים, עדיין לא התקבלה החלטה בתיק.

הלה אדלמן: לכן, מבחינה זו התיק עדיין פתוח ואנחנו לא יכולים להתייחס לדברים שעלו מתוך התיק, שקרו בחקירה, לפרטים.

הלה אדלמן: התיק, עדיין אין בו - - -

ועדת החוץ והביטחון): עד מתי?

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לקבל תשובות כאן.

מירב בן ארי: כמה זמן האירוע הזה נמצא אצלכם?

הלה אדלמן: החקירה בתיק הזה הייתה חקירה מאוד לא פשוטה.

הלה אדלמן: היא העלתה שאלות, גם מקצועיות, גם ראייתיות, גם פעולות חקירה רבות שעשו בגלל הרגישות הרבה והמורכבות של האירוע הזה.

הלה אדלמן: זה לא אירוע רגיל שברור בדיוק מה קרה.

הלה אדלמן: נדרשו הרבה מאוד - - -

שלמה קרעי: האם השוטרים עדיין נמצאים באותם תפקידים או שהם הושעו מתפקידם עד לסיום החקירה?

הלה אדלמן: אני לא רוצה להישמע כמי שמעבירה שאלות מאחד לשני, אז תן לי לסיים.

הלה אדלמן: הנושא של המשך העסקת השוטרים הוא לא באחריות מח"ש.

הלה אדלמן: מח"ש שייכת לפרקליטות המדינה במשרד המשפטים.

הלה אדלמן: אחר כך אולי, כשאסיים, תוכלו לחזור למשטרה עם השאלה הזאת.

הלה אדלמן: על זה אנחנו לא אמונים.

שלמה קרעי: חקירה כל כך מורכבת ואין לכם המלצה למשטרה לגבי הנושא הזה?

מירב בן ארי: הבנו.

מירב בן ארי: נתתי לך לשאול.

הלה אדלמן: אשמח לענות עד הסוף.

מירב בן ארי: תעני.

הלה אדלמן: החקירה הזו היא חקירה מורכבת, ולמרות שהיא הייתה מורכבת ונעשו הרבה מאוד פעולות חקירה.

הלה אדלמן: היא מורכבת גם משפטית, גם ראייתית, גם בבחינת איזו עבירה יכולה להתגבש – היו פה הרבה מאוד שאלות שנבחנו.

הלה אדלמן: התיקה הזה מלווה על ידי הגורמים הבכירים ביותר בפרקליטות המדינה ובלשכת היועץ המשפטי לממשלה, ולכן גם ההחלטה תהיה מלווה על ידם.

הלה אדלמן: במהלך החקירה הזאת התיק הוחזר לבצע השלמות חקירה.

הלה אדלמן: זאת אומרת, השיח היה שרוצים לעשות חקירה יסודית ומקיפה.

הלה אדלמן: לחקירה יסודית ומקיפה יש לפעמים מחיר של משך הזמן.

איתמר בן גביר: אבל עברה שנה.

איתמר בן גביר: אנחנו מכירים חקירות, אני עורך דין כמה שנים טובות.

איתמר בן גביר: כמה זמן אתם צריכים?

איתמר בן גביר: עברה שנה, מה עכשיו?

איתמר בן גביר: איפה אתם נמצאים, באיזה שלב?

הלה אדלמן: החקירה הסתיימה, התיק ממתין להחלטה.

הלה אדלמן: גם החלטה בתיק שיש בו מורכבויות לפעמים לוקחת קצת זמן.

הלה אדלמן: הזמן הזה לא נמשך מתוך זלזול, אלא ההיפך, וזה מה שחשוב לי.

הלה אדלמן: הזמן שנלקח הוא מתוך העמקה, מתוך רצון להגיע להחלטה הנכונה ביותר, המדויקת ביותר, מתוך הכרה שמדובר בפה במשפחה ובחיי אדם שקופדו ומתוך המורכבות הרבה של האירוע, שקצת עלתה פה בשיח ביניכם.

הלה אדלמן: כרגע אני לא יכולה להתייחס לפרטים בתוך האירוע.

מירב בן ארי: אז אני מבקשת שבמח"ש יביאו בחשבון את הלחץ הציבורי – תראי מה קורה כאן גם מבחינת חברי הכנסת – את החשיבות של הנושא, את הרצון לתת סעד למשפחה שמחכה כבר מעל שנה ותבינו את גודל האירוע ותסיימו אותו.

מירב בן ארי: תסיימו אותו.

הלה אדלמן: יושבת-ראש הוועדה, אנחנו קשובים לדבר הזה.

הלה אדלמן: כמו שאמרתי, משך הזמן נובע מתוך העמקה ולא מתוך זלזול, אבל גם נפעל לקדם את קבלת ההחלטה, שכרגע נמצאת בידי הגורמים הבכירים ביותר בפרקליטות, ונפעל גם לקדם את ההחלטה הסופית בתיק הזה.

מירב בן ארי: אני חושבת שהייתי די ברורה ונחרצה באירוע הזה.

מירב בן ארי: אנחנו מבקשים ממח"ש לסיים, האירוע הזה לא צריך להימשך כל כך הרבה זמן.

הלה אדלמן: אמרתי: החקירה הסתיימה.

מירב בן ארי: אז תקבלו החלטה.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

משה אבוטבול: אולי ועדת מעקב של היו"רים בעוד כמה שבועות או משהו כזה.

ועדת החוץ והביטחון): נקווה שלא יצטרכו.

מירב בן ארי: חברי הכנסת, לא לא, אני עושה סדר.

איתמר בן גביר: אבל היא לא השיבה לשאלה העיקרית שעלתה כאן.

איתמר בן גביר: עלה כאן העניין של הרשלנות, שלא נחקרו באותו יום.

איתמר בן גביר: אל תכניסי אותנו לחקירה, לא רוצה לדעת את הפרטים הטכניים; למה באותו יום, כשהשוטרים הגיעו אליכם ואתם יודעים שאדם נהרג, למה קרן בר מנחם נתנה הוראה לא לחקור?

איתמר בן גביר: תסבירו.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, כמו שקרה עם - - -

מירב בן ארי: השאלה של חבר הכנסת בן גביר ברורה.

מירב בן ארי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כמו שקרה עם המג"בניקים.

הלה אדלמן: הדברים אלה נוגעים לפרטים מתוך החקירה.

הלה אדלמן: חלק מהמידע שעליו מתבססת השאלה הוא הסקת מסקנות, ואני לא רוצה להתייחס כרגע.

הלה אדלמן: אבל זה חלק מהדברים שהם בתוך החקירה, שכל עוד לא התקבלה החלטה בתיק אנחנו לא - - -

שלמה קרעי: אתם חוקרים גם את עצמכם בעניין הזה?

שלמה קרעי: אני לא מבין.

שלמה קרעי: מה זה חלק מהחקירה?

שלמה קרעי: יש כאן עובדות, לא שמועות.

שלמה קרעי: זה עובדות, שהשוטרים שוחררו ורק למחרת זומנו לחקירה.

אריאל עטרי: לא למחרת, אחרי יומיים.

מירב בן ארי: הבנו.

מירב בן ארי: יש לך התייחסות לזה?

הלה אדלמן: השיקולים והפרטים שהיו בידינו הם חלק מחומר החקירה.

הלה אדלמן: יש לנו תשובות לדברים האלה, ולאחר שניתן החלט.

הלה אדלמן: אנחנו ניתן את כל המענה שצריך.

שלמה קרעי: אבל התשובה לא קשורה לעובדות.

שלמה קרעי: התשובה לשאלה כל כך פשוטה לא קשורה לעובדות - - -

מירב בן ארי: מספיק, לא, לא.

מירב בן ארי: חבר'ה, שניה.

איתמר בן גביר: הם מערבבים אותנו.

מירב בן ארי: סליחה, אף אחד לא מערבב אותי, בטח לא את רם.

שלמה קרעי: בטח מערבבת.

שלמה קרעי: היא מערבבת אותך ככה.

מירב בן ארי: היא לא מערבבת, אוקיי?

מירב בן ארי: ותשמור גם על שיח ראוי.

מירב בן ארי: זה לא מתאים.

שלמה קרעי: ראוי מאוד, זה מה שהיא עושה.

מירב בן ארי: לא, זה לא.

אוריאל בוסו: מירב, את רגועה מהתשובות?

אוריאל בוסו: זה מספק אותך?

אוריאל בוסו: את רגועה מהתשובות אל מול אזרחי ישראל, לאבא ולאמא?

ועדת החוץ והביטחון): אל תאלצו אותי להגן על מירב.

מירב בן ארי: אני לא רגועה מכל האירוע הזה, אוקיי?

מירב בן ארי: אם הייתי רגועה לא היינו יושבים כאן היום בדיון.

מירב בן ארי: אני לא רגועה, הציבור לא רגוע, חברי הכנסת.

מירב בן ארי: מגיעה תשובה.

מירב בן ארי: סיימתם את החקירה, אתם רגע לפני החלטה של מח"ש.

מירב בן ארי: אני רוצה שתבינו את הלחץ הציבורי ותביאו את ההחלטה, כי אי-אפשר להמשיך ככה.

מירב בן ארי: ברור לי שהאירוע הזה, כשהיו שני לוחמי מג"ב לקחו אותם באותו לילה.

מירב בן ארי: היה נורא דחוף להביא אותם לחקירה במח"ש - - -

שלמה קרעי: באזהרה.

מירב בן ארי: באזהרה.

מירב בן ארי: אבל כאן לא.

מירב בן ארי: ברור לי שזה לא ראוי ולא מתנהלים ככה, אבל יש לנו בעיה אמיתית, שיש כאן כמה עורכי דין בקהל, חוץ ממני, שמבינים שיש בעיה כרגע שהיא תענה על השאלה הזאת.

שלמה קרעי: למה יש בעיה?

שלמה קרעי: איך זה קשור לעובדות של האירוע?

שלמה קרעי: זה נוהל.

מירב בן ארי: תקשיבו, זה לגופו של עניין.

אוריאל בוסו: הוא שאל אם השוטרים עדיין מכהנים, אפילו זה - - -

מירב בן ארי: תשמעו, אני לא - - -

אוריאל בוסו: זו לא תשובה שמשבשת חקירה.

מירב בן ארי: זה לא עניין של שיבוש חקירה, זה לא שם בכלל.

מירב בן ארי: אני רק אומרת שברגע שאת צריכה לקבל החלטה, ההחלטה שלך צריכה להגיע בימים הקרובים כי יש כאן לחץ ציבורי.

אריאל עטרי: היא לא אמרה את זה.

אריאל עטרי: החקירה הסתיימה לפני מספר חודשים.

קריאות: - - -

מירב בן ארי: ברור שלא, ברור שלא.

שמחה רוטמן: באיזה תאריך הסתיימה החקירה וזה עבר להחלטה?

אריאל עטרי: בדיוק.

אריאל עטרי: אדייק: מתי נגבתה העדות האחרונה בתיק הזה?

אריאל עטרי: זאת השאלה הכי מדויקת.

מירב בן ארי: את יכולה לענות על זה, זאת שאלה של תאריכים.

הלה אדלמן: אני לא יכולה להגיד מתי.

שמחה רוטמן: היא לא יכולה לענות - - -

מירב בן ארי: מספיק כבר, מספיק.

מירב בן ארי: שאלתם, תנו לי.

מירב בן ארי: את יכולה להגיד מתי?

הלה אדלמן: אני לא יכולה להגיד מתי, גם כי עדות זה לא בהכרח פעולת החקירה האחרונה שנעשתה.

אריאל עטרי: אז מתי הסתיימה פעולת החקירה האחרונה?

מירב בן ארי: סליחה, מתי סיימתם את החקירה והעברתם להחלטה?

הלה אדלמן: גם התהליך הזה הוא דינמי, של העברת - - -

מירב בן ארי: לא לא לא - - -

שמחה רוטמן: היא לא מערבבת.

מירב בן ארי: את יכולה להגיד לנו מתי סיימת והגשת להחלטה, מה הבעיה?

מירב בן ארי: מתי סיימתם – לפני חודש, חודשיים?

מירב בן ארי: אל תתני לי תאריך, תגידי לי בערך.

שמחה רוטמן: לא, תני תאריך.

מירב בן ארי: שמעתי אותה, כולם מתרגמים היום.

מירב בן ארי: את יכולה להגיד לי מתי סיימת את החקירה והעברת להחלטה?

מירב בן ארי: חודשים, אל תתני לי תאריך מדויק.

הלה אדלמן: מה שאני אומרת זה שלא הייתה רק נקודת זמן אחת של סיום.

שלמה קרעי: היא מערבבת אותך עם כפית, מירב.

מירב בן ארי: שלמה, אתה חושב שאני לא רואה?

שלמה קרעי: היא לא נותנת תשובה לשום דבר, מירב.

מירב בן ארי: אני מתפלאה עליכם.

שלמה קרעי: קצת זעם, כיושבת-ראש הוועדה, על הגופים שאת מפקחת עליהם.

מירב בן ארי: אתה חושב שהוועדה לביטחון פנים מפקחת על מח"ש?

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: אתם מוזמנים לקרוא את סמכויות הוועדה לביטחון הפנים.

שלמה קרעי: אז מי מפקח על מח"ש?

מירב בן ארי: הקדוש ברוך הוא.

מירב בן ארי: אני אדם מאמין.

משה אבוטבול: מצדיע לאמירה.

משה אבוטבול: רם, תוכל להצטרף בבקשה לאמירה?

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: את לא יכולה להגיד לנו גם מתי העברת להחלטה?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה לנהל את האירוע הזה.

מירב בן ארי: את לא יכולה להגיד לנו מתי העברתם להחלטה?

אבי מעוז: היא אומרת שיש השלמות חקירה - - -

מירב בן ארי: היא אמרה שהיא סיימה.

אבי מעוז: - - - לה להשלמות חקירה - - -

שמחה רוטמן: אבי, למה אתה עונה במקומה?

שמחה רוטמן: אני לא מבין, אתה מתנדב?

אבי מעוז: לא, אני רוצה לשמוע תאריך מתי הפרקליטות תגמור עם זה ותגיש המלצה.

מאיר פרוש: היא לא יודעת להגיד.

איתמר בן גביר: אבל השאלה הכי פשוטה – מתי הסתיימה החקירה.

איתמר בן גביר: שאלה אותך היושבת-ראש, תעני.

הלה אדלמן: אתם רוצים לשמוע תשובה?

קריאה: מאוד.

הלה אדלמן: הקשבתי.

הלה אדלמן: העברנו את התיק הזה, אני לא יכולה לתת תאריך מדויק.

הלה אדלמן: גם אחרי שהוא הועבר פעם אחת הוא הוחזר וביצענו עוד השלמות חקירה.

קריאה: מתי הסתיימו?

מירב בן ארי: רגע, תנו לשמוע.

הלה אדלמן: התיק כרגע יצא ממח"ש וממתין להחלטה על שולחנו של פרקליט המדינה והיועץ המשפטי לממשלה.

הלה אדלמן: אני מניחה שזה יקרה בקרוב.

שמחה רוטמן: באיזה תאריך זה יצא ממח"ש?

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשמוע את הנציג של היועץ המשפטי לממשלה.

מירב בן ארי: די, אנחנו כבר עשר דקות מסתובבים סביב עצמנו.

מירב בן ארי: אנחנו מודים לך, אני רוצה לשמוע את הנציג של היועץ המשפטי לממשלה.

מירב בן ארי: לילך וגנר ממשרד המשפטים, בבקשה.

לילך וגנר: אני מניחה שגם הוועדה מבינה שכשמדובר בחקירה תלויה ועומדת שטרם התקבלה בה החלטה הרשות החוקרת והרשות התובעת מוגבלות בתשובות שהן יכולות לתת לוועדה.

לילך וגנר: הפיקוח הפרלמנטרי בהקשרים של חקירות תלויות ועומדות לא יכול לבוא לידי ביטוי ולגרום לרשות חוקרת או לרשות תובעת לתת תשובות שהיא לא מסוגלת לתת, כי ייתכן שיידרשו גם השלמות חקירה בתהליך הבדיקה הנוכחי.

מירב בן ארי: לא, זה לא נכון.

מירב בן ארי: וגנר, את בן אדם רציני, אני מכירה אותך הרבה שנים.

מירב בן ארי: אמרה לי הנציגה של מח"ש: היו השלמות, סיימנו, העברנו להחלטה.

מירב בן ארי: אז מספיק עם ההשלמות; אין השלמות.

לילך וגנר: אני מדברת באופן כללי, כשתיק עדיין לא התקבלה בו - - -

איתמר בן גביר: לא, דברי ספציפית.

שלמה קרעי: מה זה, שיעור - - - ?

לילך וגנר: ייתכנו השלמות חקירה על ידי הגורם המחליט שחושב שהחקירה לא מוצתה.

לילך וגנר: אני מדברת באופן כללי; את התיק הזה באופן קונקרטי אני מכירה רק באופן רחוק, לא באופן ישיר.

לילך וגנר: אני לא מכירה את הראיות בתיק הזה.

איתמר בן גביר: אני לא מבין מה הולך כאן.

איתמר בן גביר: את לא מכירה את הראיות, השוטרים באו להפגנה, ההיא לא עונה כלום.

איתמר בן גביר: תגידו, מה, אנחנו ליצנים כאן?

איתמר בן גביר: מה, באנו כאן - - - ?

מירב בן ארי: חבר הכנסת בן גביר, מספיק.

מירב בן ארי: לא שומעים כשכולכם צועקים ביחד.

לילך וגנר: ההשלמות האלה יבוצעו, ולכן אתם לא יכולים לצפות ממח"ש להגיד שלא יהיו עוד השלמות חקירה.

קריאה: אף אחד לא אומר את זה.

שלמה קרעי: שאלנו מתי התיק הועבר אליכם, תאריך.

מיכל מרים וולדיגר: מתי זה הונח על השולחן שלכם למתן החלטה?

מיכל מרים וולדיגר: מה הסיפור?

ועדת החוץ והביטחון): השאלה נשאלה כבר, חברים.

ועדת החוץ והביטחון): היא שמעה אותה כבר ארבע פעמים.

קריאה: והיא לא עונה.

קריאה: היא מכירה את התיק בכלל?

אורית סטרוק: מירב, שלחו לך את האנשים - - -

לילך וגנר: ההחלטה תתקבל בהקדם, ואנחנו מבטיחים שהחלטה כזאת – כמובן, אחרי שהיא תתקבל יהיה יותר נכון שהוועדה תוכל לדון ולקבוע דיון אחרי שתתקבל ההחלטה והעובדות יהיו - - -

איתמר בן גביר: היא כבר קובעת מתי יהיו דיונים של הוועדה.

שמחה רוטמן: - - - תמליץ לוועדה כשנכון לה.

לילך וגנר: - - - כרגע, אין לי מספיק לקבוע - - - שהן מפה לאוזן.

מירב בן ארי: אני לא שומעת כלום עכשיו כי אתם כל הזמן צועקים.

שלמה קרעי: את לא מפסידה כלום.

מירב בן ארי: אני לא שומעת אותה בכלל, אני רק שומעת צעקות.

שלמה קרעי: היא גם לא אומרת כלום.

אורית סטרוק: מירב, אין לך מה לשמוע אותה.

מירב בן ארי: אני מודה לכולם על הטיפים לניהול הוועדה.

מירב בן ארי: מספיק.

אריאל עטרי: כבר לפני תשעה-עשרה חודשים הודיעו לבית משפט השלום בירושלים שהתיק הועבר לפרקליט המדינה.

אריאל עטרי: הודיעו שפרקליט המדינה מכיר את החומר וזה הועבר לעיונו.

שמחה רוטמן: לבית המשפט יכולתם לתת תשובה?

שמחה רוטמן: למה לוועדה אתם לא יכולים לתת תשובה?

שמחה רוטמן: לפני שתגידו מה התשובה, למה אתם עונים?

אוריאל בוסו: כי מתברר שהתשובה לא נכונה.

שמחה רוטמן: למה אתם לא עונים?

לילך וגנר: אני חושבת שהלה השיבה בצורה מאוד נרחבת לשאלה - - -

איתמר בן גביר: איזה תשובה נרחבת?

איתמר בן גביר: את עושה מאיתנו צחוק?

מירב בן ארי: רגע, רגע, שנייה.

מירב בן ארי: לילך, את מייצגת את היועץ המשפטי לממשלה עכשיו?

לילך וגנר: אני מייצגת את ייעוץ וחקיקה משפט פלילי.

לילך וגנר: אנחנו לא מקבלים את ההחלטות - - -

מירב בן ארי: אבל האירוע עבר מהפרקליטות - - -

לילך וגנר: אנחנו יכולים לתת את העקרונות הכלליים בדברים מהסוג הזה.

שלמה קרעי: מירב, למה חוץ וביטחון יושבים כאן ולא ועדת החוקה?

שלמה קרעי: למה רם יושב כאן ולא קריב?

אוריאל בוסו: אם הוועדה תהיה כרגע סגורה לתקשורת - - -

מירב בן ארי: זה מה שהחלטנו עם המציעים.

אוריאל בוסו: אני שואל: אם הוועדה תהיה סגורה לשידור ולציבור ויהיו רק חברי כנסת, יוכלו לתת לנו יותר פרטים?

אוריאל בוסו: בחוץ וביטחון אנחנו שומעים דברים הרבה יותר מוכמנים, אז אולי - - -

לילך וגנר: החקירה עוד בהתנהלות, ולא היינו רוצים שחקירות מתנהלות - - -

איתמר בן גביר: אבל לא שאלו אתכם פרטים על תוך החקירה.

איתמר בן גביר: יכול להיות שהיא הסתיימה.

לילך וגנר: אני חושבת, חבר הכנסת בן גביר, שהיא כן נשאלה על פרטים.

איתמר בן גביר: לא, מתי הסתיימה החקירה זה פרטי החקירה?

איתמר בן גביר: נו באמת.

שמחה רוטמן: - - -

מירב בן ארי: מספיק, מספיק, אני אתחיל לקרוא לכם לסדר ולהוציא.

מירב בן ארי: די, נתתי לכם להוציא קיטור, תפסיקו.

מירב בן ארי: אני לא שומעת, לא אתכם ובטח לא אותה.

מירב בן ארי: לא שומעים בכלל.

מירב בן ארי: אנחנו מבינים שיש כאן אירוע שנמצא עדיין במח"ש.

מירב בן ארי: אמרה הגברת ממח"ש: אנחנו סיימנו.

מירב בן ארי: סיימנו, אין השלמות חקירה.

מירב בן ארי: היו השלמות, סיימנו השלמות, הבאנו את העניין להחלטה.

מירב בן ארי: ההחלטה צריכה לצאת.

מירב בן ארי: אנחנו, חברי הכנסת, יושבי-ראש שתי ועדות מספיק חשובות בכנסת, מוטרדים מזה שאתם לא מגיעים להחלטה.

מירב בן ארי: שאלנו מתי הועבר להחלטה, כאילו זה סוד מדינה, שאני מניחה שחבר הכנסת יו"ר ועדת החו"ב רם בן ברק נחשף לסודות יותר מורכבים ממתי העברתם להחלטה.

מירב בן ארי: את זה אתם לא מוכנים להגיד לי.

מירב בן ארי: לא ביקשתי תאריך.

מירב בן ארי: לא, אתם לא מוכנים.

מירב בן ארי: אני שואלת אתכם מתי תהיה החלטה – אתם לא מוכנים.

מירב בן ארי: אז מה אפשר לתת לציבור ישראלי שעוקב אחרי הדיון ומוטרד?

מאיר פרוש: לאבא.

מירב בן ארי: לאבא זה בטוח.

מירב בן ארי: אבל מה אתם יכולים להגיד?

מירב בן ארי: אנשים פה מוטרדים.

מירב בן ארי: כשוועדות בכנסת מתכנסות הן מתכנסות כי יש נושא שיש לו עניין ציבורי.

מירב בן ארי: אין לי בעיה שהמשטרה תגיד: זה כבר לא אצלנו; אין לי בעיה שמח"ש יגידו: סיימנו, אבל תגידי משהו לציבור שמחכה לדעת מה קורה.

לילך וגנר: אגב, השאלות למשטרה הן לא במקום, כי המשטרה - - -

מירב בן ארי: עכשיו את נותנת לי טיפים איך לנהל את הדיון?

מירב בן ארי: מספיק כבר.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: אני מבקשת ממך, וגנר, אני מכירה אותך שנים, תעני לשאלה ששאלתי אותך.

לילך וגנר: סליחה, חברת הכנסת בן ארי, לא התכוונתי לפחיתות כבוד לוועדה.

לילך וגנר: התכוונתי לזה שהמעמד של המשטרה בתיק הזה הוא של שוטרים שנחשדים בעבירה, זה לא המשטרה כגוף חוקר.

מירב בן ארי: אבל שחררתי מהמשטרה.

לילך וגנר: לבקש ממישהו את אופן החקירה זה לא מתאים, כי מי שחקר את זה זה מח"ש.

קריאה: המשטרה חוקרת בתיק, זה לא נכון.

לילך וגנר: ולכן לשאול אותם איפה החקירה עומדת – זה לא הגוף שחקר את האירוע הזה.

לילך וגנר: לא היינו רוצים שהמשטרה תחקור את עצמה.

לילך וגנר: ההיפך, הם צריכים להיות ממודרים.

איתמר בן גביר: אבל תעני ליושבת-ראש.

איתמר בן גביר: נו, די, די ללכת סביב.

איתמר בן גביר: תעני לה, היא שאלה אותך.

לילך וגנר: - - - ולכן לדרוש מהם תשובות בהקשר הזה זה פשוט, בעיניי, פחות רלוונטי.

ועדת החוץ והביטחון): גברתי, אשאל אותך שאלה אחרת.

לילך וגנר: - - - מעמד של שוטרים שהתבצעה חקירה נגדם, אז הם לא המשטרה כפי שאתם רגילים לראות אותה - - -

שמחה רוטמן: את זה שמענו כבר, אבל זה לא נכון.

איתמר בן גביר: ולגופה של תשובה.

שמחה רוטמן: ולשאלה ששאלתי - - -

לילך וגנר: עוד פעם, לגבי ההחלטה שתתקבל, כמו שאמרתי, היא תתקבל בקרוב.

לילך וגנר: אני מאוד מקווה שהיא תתקבל בקרוב, וכמובן - - -

שמחה רוטמן: שאלנו מתי הועבר התיק להחלטה.

לילך וגנר: - - - וגם הוועדה תוכל לקיים דיון בהקשר - - -

איתמר בן גביר: את מבזה את הוועדה ואת מבזה את - - -

לילך וגנר: חבר הכנסת בן גביר יודע שלפעמים הגוף שמקבל את ההחלטה, יתכן שהוא ידרוש השלמות של פרטים.

איתמר בן גביר: אבל אמרו שאין השלמות חקירה.

איתמר בן גביר: די, די עם זה, את מבזה את כולנו, את מבזה את הכנסת.

איתמר בן גביר: נו באמת.

מירב בן ארי: איתמר, איתמר.

לילך וגנר: חבר הכנסת בן גביר מכיר את זה היטב.

איתמר בן גביר: זה שתגידי שאני מכיר את זה היטב זה לא - - -

לילך וגנר: - - - שלא מוצתה בה החקירה, הוא ירצה למצות את העניין, גם אם מח"ש סברו שהחקירה הסתיימה.

אורית סטרוק: אם היא מדברת על השלמות חקירה, תגידי לה - - -

מירב בן ארי: אין, היא אמרה שאין.

אורית סטרוק: אז תפסיק לבלבל את המוח.

מירב בן ארי: אמרה שאין השלמות חקירה, אמרה שסיימה.

לילך וגנר: אבל עוד פעם, הגוף - - -

אורית סטרוק: - - -

מירב בן ארי: די, מספיק.

איתמר בן גביר: מירב, הוועדה הזאת קיימת כדי לקבל תשובות.

איתמר בן גביר: לא אמרתי לך להיכנס לרזולוציות של החקירה, אבל מינימום שבמינימום, באמת.

איתמר בן גביר: המשטרה לא באה עם הנתונים, מח"ש לא יכולה להגיד כלום, היא אפילו לא אומרת מתי החקירה נעשתה.

איתמר בן גביר: בשביל מה אנחנו יושבים כאן?

איתמר בן גביר: נו באמת.

לילך וגנר: כולי תקווה שההחלטה תתקבל ממש בתקופה הקרובה ולא יידרשו השלמות חקירה נוספות, אבל אני לא יכולה להוריד את הדבר הזה מעל הפרק.

מירב בן ארי: חבל על הזמן.

מירב בן ארי: אני - - -

מיכל מרים וולדיגר: אפשר לשאול שאלה שלא קשורה - - - ?

אבי מעוז: אני חושב שיש פה הנדסת תודעה מוחלטת, מנסים להנדס לנו את התודעה, לחברי הוועדה, לעם ישראל ולמשפחה.

אבי מעוז: אנחנו שואלים שאלות מאוד קונקרטיות ומקבלים תשובות כלליות.

אבי מעוז: אף אחד לא ביקש להוריד מעל הפרק השלמות חקירה נוספות, שאלנו מתי התיק הונח על שולחן היועץ המשפטי לפרקליט המדינה להחלטה, ואנחנו יודעים שיכול להיות שהוא יבקש עוד השלמות חקירה.

אבי מעוז: מתי האירוע הזה, האחרון, קרה?

אבי מעוז: את יכולה לתת תשובה, תאריך?

אבי מעוז: רק תאריך – את יכולה לתת תשובה או לא?

אבי מעוז: היא עונה רק שהיא לא יכולה לתת תשובה.

אבי מעוז: מהפרקליטות האנשים הלא נכונים הוזמנו, מהמשטרה הביאו את האנשים הלא נכונים.

אבי מעוז: אני חושב - - -

מירב בן ארי: לא, אני רוצה להגיד לך - - -

איתמר בן גביר: אנשים מצוינים, אבל היא אומרת שהם לא מכירים את התיק.

איתמר בן גביר: זה לא תיק שלהם.

מירב בן ארי: זה לא קשור.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לשאול שאלה את האנשים.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רוצה לשאול מתי, כי משם כנראה לא תבוא הישועה, אבל דיברתי עם לא פעם ולא פעמיים עם איילת, אמא של אהוביה, וגם עם האב, ואני רוצה לשאול לגבי התייחסות המשטרה לנפגעי העבירה והמשפחה שלהם.

מירב בן ארי: לא לא לא, את לא פותחת את זה עכשיו.

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: יש לי מחר דיון על חקירות של נפגעי עבירה, את מוזמנת להגיע.

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: תבואי מחר ב-9:30 לוועדה, אני מבטיחה שכל דבר שאת אומרת, אני עושה לך follow up להמשך.

מירב בן ארי: תבואי מחר בבוקר.

משה אבוטבול: מירב, אבל אם יענו לאביגדור תשובה לא לעניין, סימן שהקשיבו לשאלה שלו.

מירב בן ארי: אני וגם חבר הכנסת יו"ר ועדת החו"ב רם בן ברק הבנו את האירוע.

מירב בן ארי: באירוע הזה היא לא עונה לנו על שום שאלה, ולא בגלל שזה לא האנשים הלא נכונים.

מירב בן ארי: היא כן מכירה, גם הגברת ממח"ש מכירה, אבל היא לא עונה.

מירב בן ארי: לילך וגנר ואני, יש לנו היסטוריה ביחד, היא בחורה מאוד רצינית, למרות שהיא הציעה לי טיפים לניהול הדיון.

מירב בן ארי: היא בחורה מאוד רצינית ואני סומכת עליה, אבל לא עונה כי היא לא יכולה.

אבי מעוז: למה היא לא יכולה?

מירב בן ארי: את זה אנחנו נצטרך לברר בנפרד, אבל אל תזלזל.

אבי מעוז: אני לא מזלזל, חס וחלילה.

אבי מעוז: מירב, את מחלקת לי ציונים?

מירב בן ארי: לא לא לא, חס וחלילה.

אבי מעוז: אני לא מזלזל בכלל, אני רק רוצה להאיר פרוז'קטור.

אבי מעוז: מתחילת האירוע הזה הגורמים, גם החוקרים וגם אלה שצריכים לקבל החלטה, מנסים להנדס לנו את התודעה – להנדס לכולנו – ואני אומר שעכשיו הם ממשיכים עם זה.

אבי מעוז: היא לא יכולה, היא כאן יכולה - - -

מירב בן ארי: לא לא לא - - -

אבי מעוז: אני לא מזלזל.

אבי מעוז: אני חושב שדווקא משום כך זה התפקיד שלנו, של הוועדה הזאת.

מירב בן ארי: הם לא מהנדסים לנו תודעה.

מירב בן ארי: אני ורם, אנחנו אנשים מספיק אינטליגנטים.

שלמה קרעי: אפילו שאלה מאוד פשוטה, כמו איך זה ששחררו ולא חקרו את השוטרים באותו ערב – זה לא קשור לפרטים מוכמנים של החקירה, זה עניין שעברו כאן על איזשהו נוהל, אם קיים.

שלמה קרעי: אם קיים נוהל, לא קיים נוהל – דווקא דברים כלליים, איך כאן זה לא קרה.

שלמה קרעי: שום תשובה אנחנו לא מקבלים כאן.

ועדת החוץ והביטחון): אין ספק שאנחנו נמצאים בעיצומו של אירוע, ואני חושב שמי שדרש את הדיון הזה, טוב עשה שדרש את הדיון כי יש כאן מה לברר וצריך לברר אותו.

ועדת החוץ והביטחון): אני חושב שאנחנו נמצאים במצב שחברת הכנסת בן ארי ואני צריכים ללכת לשר המשפטים בשביל שיעשה כאן סדר.

ועדת החוץ והביטחון): לא יכול להיות שתהיה ועדה בכנסת ולא נקבל תשובות על שאלות פשוטות שלא דורשות חיסיון או דבר כזה.

ועדת החוץ והביטחון): נעשה את זה.

ועדת החוץ והביטחון): אני מציע שנהיה לקראת סגירת הדיון הזה ונאפשר לכל חבר כנסת להגיד בדקה וחצי מה שהוא רוצה בעניין.

ועדת החוץ והביטחון): זה לא תם ולא נשלם.

ועדת החוץ והביטחון): לא תם ולא נשלם, אנחנו צריכים לראות שהחקירה הזאת ממוצה עד תום בניקיון כפיים ובנפש חפצה.

ועדת החוץ והביטחון): יש כאן אירוע מורכב, אני חושש שחלק מזה שאנחנו לא מגיעים לידי קבלת החלטה זה בגלל שההחלטה כנראה לא פשוטה.

ועדת החוץ והביטחון): אני לא יודע מאיזה כיוון היא לא פשוטה, אבל היא כנראה לא פשוטה – או שהמשטרה לא פשוט לה לקבל את ההחלטה הזאת או שגורמים אחרים קשה להם לקבל את ההחלטה הזאת, לכן נקבע פגישה עם שר המשפטים.

ועדת החוץ והביטחון): יתכן שנעשה דיון המשך לדיון הזה כדי למצות אותו.

ועדת החוץ והביטחון): אין שום ספק שלא משנה מה קורה, נהרג כאן בחור צעיר, וכרגע לא משנות הנסיבות.

ועדת החוץ והביטחון): בחור צעיר לא צריך להיהרג במדינת ישראל על ידי - - -

אבי מעוז: מרדף.

ועדת החוץ והביטחון): - - - כזה או אחר.

ועדת החוץ והביטחון): לא צריך להיהרג.

ועדת החוץ והביטחון): זה כואב, זה מצער, זה משהו שלא צריך לקרות, בטח ובטח להורים שמאבדים את הבן שלהם, אבל לא רק.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו, כחברה, לא מוכנים לסבול שימותו לנו אנשים, אין שום דבר שמצדיק את זה.

ועדת החוץ והביטחון): מצד שני, צריך לחקור את העניין הזה לעומק, לראות לאן הגענו, איך הגענו לזה, מה נעשה, מה נאמר.

משה אבוטבול: איך מונעים להבא דברים כאלה.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו צריכים למצות את זה באמת ובתמים.

ועדת החוץ והביטחון): נקבע פגישה, אני מציע.

מירב בן ארי: אין ברירה.

שלמה קרעי: לשניכם יש גם ועדות חסויות, לא?

מירב בן ארי: לא, אני לא רוצה ועדה חסויה.

מירב בן ארי: נשב עם שר המשפטים ואז נחליט.

אוריאל בוסו: היושבת-ראש - - -

קריאות: - - -

שלמה קרעי: שהיא תשמע ותחזור אלינו עם תשובות.

שמחה רוטמן: אני לא מבין, למה שיהיה חיסיון על התהליך?

שלמה קרעי: שהיא תשמע מהם תשובות ותחזור אלינו.

שלמה קרעי: היא תדע - - -

אבי מעוז: כבוד יושבי הראש, יישר כוח.

אבי מעוז: אני מוותר על זכות הדיבור שלי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדבר בקצרה.

שלמה קרעי: אני חושב שהדיון הזה מראה לנו שמתייחסים לוועדות בכנסת – גם הבוקר בוועדה של יו"ר ועדת החו"ב רם בן ברק קרה דבר דומה, בעיניי היה זלזול בכבודה של הוועדה – וגם כאן

שלמה קרעי: אנחנו רואים גורמים שמגיעים לוועדה ולא מוכנים לתת שום תשובה ומזלזלים בנו, כחברי כנסת.

שלמה קרעי: לגופו של עניין, היו המון עדויות, גם של סגן מח"ש משה סעדה בזמנו, שאמר שבר מנחם מונתה כדי לסכל חקירות לא רצויות.

שלמה קרעי: גם העובדות בתיק הזה עצמו, שאנחנו רואים שהיה עיכוב בחקירת השוטרים, להבדיל מאותם לוחמי מג"ב שחיסלו מחבל, שחקרו אותם תוך שעות באזהרה.

שלמה קרעי: כאן רק אחרי כמה ימים, כשמאפשרים לפוטנציאל הנזק, לפוטנציאל שיבוש הליכי החקירה, ללכת ולגדול ואנחנו לא יכולים לדעת מה באמת קרה אחרי שהיה להם מספיק זמן לתאם עדויות.

שלמה קרעי: אנחנו רואים שאין תשובות.

שלמה קרעי: אומר העורך דין שלפני תשעה–עשרה חודשים התיק כבר עבר ממח"ש, ולמרות זאת זה מתעכב מאוד.

שלמה קרעי: הזעם הציבורי, הכאב של המשפחה – שאני משתתף בכאבה, אני חושב שזה מעשה מזעזע, מעשה שאסור לו לקרות וצריך שיהיו פה תוצאות חד-משמעיות אם היה כאן זלזול בחיי אדם מצד המעורבים.

שלמה קרעי: גם לא קיבלתי תשובה האם השוטרים הושעו או האם הם נמצאים בתפקידם.

שלמה קרעי: גם זה לא ייתכן.

שלמה קרעי: אם החקירה כל כך מורכבת ולוקח כל כך הרבה זמן לקבל בה החלטות, איך יתכן שאם יש כאלו, שיש ספק אולי הם הרגו נער, עדיין ממשיכים לכהן באותו תפקיד – אם הם ממשיכים.

מירב בן ארי: תודה.

שלמה קרעי: לא יכול להיות שאין תשובות בעניין הזה.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: עוד מילה אחת.

שלמה קרעי: אני חושב שאם נעשה זום אאוט על הסיפור, יש כאן גם איזושהי אג'נדה של השר בר לב שמדבר על אלימות מתנחלים, של צוות שוסטר שהקימו אותו מחדש כדי לטפל באלימות מתנחלים.

שלמה קרעי: כמובן שהכול שקר ואם יש משהו, זה בשוליים של השוליים.

שלמה קרעי: אבל האג'נדה הזאת שנכנסת לתודעה – אם ככה רוח המפקד נשמעת, מה יגידו הפקודים?

שלמה קרעי: מה יעשו האנשים בשטח?

שלמה קרעי: רוח המפקד מהדהדת להם: יש לכם פה משהו שצריך לטפל בו – אז מה יעשו השוטרים בשטח?

שלמה קרעי: גם זה נושא שצריך לטפל בו ולעצור ההסתה הזו כנגד המתנחלים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: קודם כול, אני רוצה להגיד תודה גדולה מאוד לחברי לסיעה חבר הכנסת בן גביר על עצם היוזמה הזו ועל כל הדיון הזה, שחייבים לו דיוני המשך.

אורית סטרוק: אני אשתדל, מירב ורם, לא לתת לכם עצות.

מירב בן ארי: לא, את יכולה.

אורית סטרוק: אבל אני בכל זאת רוצה לומר שאני, יש לי פרופסורה בנושא הזה של רדיפת מתנחלים בכלל ונוער הגבעות בפרט על ידי המשטרה.

אורית סטרוק: לא פרופסורה מהסוג שיש לאיתמר בן גביר, שהוא ייצג אותם בבתי משפט, אלא אני עשיתי על זה מחקרים, מירב ורם.

אורית סטרוק: עשיתי מחקרים, עם מסמכים, עם עיון בתיקים שנסגרו, עם דוחות, עם נתונים סטטיסטיים וזה גם נדון כאן בכנסת כמה וכמה פעמים.

אורית סטרוק: אני רוצה לומר לכם, שעם כל הצער והכאב על מותו של אהוביה סנדק, אני חרדה מפני אהוביה סנדק הבא.

אורית סטרוק: אני חרדה משום שמה שצריך להטריד אותנו זה לא רק למה מח"ש לא חקרה את השוטרים בזמן – וזה מטריד מאוד וזה סימפטום – ולא רק למה התיק מתעכב, גם בגלל שפוחדים לתת החלטה או שפשוט זה בתחתית סדר העדיפויות לתת החלטה – וזה צריך להטריד מאוד – אבל מה שצריך להטריד אותנו לא פחות זו המוטיבציה.

אורית סטרוק: מאיפה שוטרים לוקחים מוטיבציה לנהל מרדף כזה?

אורית סטרוק: לנהל מרדף כזה, שאלו התוצאות שלו?

אורית סטרוק: מאיפה הם לוקחים את חוסר האכפתיות?

מירב בן ארי: מה זאת אומרת?

מירב בן ארי: אם הם עוברים על החוק, לא צריך לקיים מרדף?

אורית סטרוק: לא מדברת על עוברים על החוק.

מירב בן ארי: אבל הם עברו על החוק.

אורית סטרוק: תני לי רגע אחד להשלים את דבריי, כי זה חשוב וזה בנפשנו.

מירב בן ארי: אבל אנחנו קוראים לשוטרים לשמור חוק, לא?

אורית סטרוק: בוודאי.

מירב בן ארי: ואם יש חשד לפעילות עבריינית?

מירב בן ארי: ברור שהם יקיימו מרדף.

שמחה רוטמן: יש כללים מתי עושים מרדף ומתי לא.

איתמר בן גביר: ואיך עושים את המרדף.

איתמר בן גביר: לא לנגח את הרכב.

אורית סטרוק: אם את, אני או יו"ר ועדת החו"ב רם בן ברק נעבור על החוק – ונשתדל לא לעבור עליו – לא בכל פעם יבצעו אחרינו מרדף עם מוטיבציה כזאת ועם תוצאות כאלה.

ועדת החוץ והביטחון): האם את קוראת - - - ?

אורית סטרוק: אני אומרת לך שמה שאנחנו רואים בסיפור אהוביה סנדק זה קצה קרחון של אירוע שמלווה אותנו שנים וקוראים לו מחוז ש"י וימ"ר ש"י, שהם צריכים להיות פה ואנחנו צריכים להבין איך הם עובדים, מה הכללים שלהם, מה המוטיבציה.

מירב בן ארי: לא לא לא, הם ממש לא היו צריכים להיות פה, הם לא הוזמנו לפה.

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: אם את רוצה לעשות דיון על הנושא הזה באופן כללי, כי זה לא רלוונטי לדיון הזה – הם לא היו אמורים לבוא לפה.

מירב בן ארי: הייתי בימ"ר ש"י ביום ראשון, ולצערי, עשיתי פרסה וחזרתי לבידוד.

מירב בן ארי: בכל מקרה, ימ"ר ש"י לא הוזמנו לכאן.

מירב בן ארי: אני בהחלט הלכתי לביקור, שלצערי - - -

אורית סטרוק: אבל מירב, כשאת קוראת למשטרה ומגיעים לכאן אנשי מחוז - - -

מירב בן ארי: המשטרה היא לא הבעיה שלי בדיון הזה.

מירב בן ארי: הם לא הבעיה שלי, יש לי בעיה הרבה יותר גדולה פה.

מירב בן ארי: לא לזלזל, המשטרה יודעת שזה הדבר האחרון שאני רוצה.

מירב בן ארי: המשטרה היא לא האירוע פה, ולא סתם בן גביר ישב בשקט, כשבדרך כלל הוא ישר מתפרץ.

מירב בן ארי: האירוע כאן הוא מח"ש, פרקליטות, יועץ משפטי, משרד המשפטים, ולכן אמר רם, ובצדק, שלשם אנחנו צריכים ללכת.

אורית סטרוק: אז אני מבקשת, את לא חייבת.

אורית סטרוק: את יכולה להצטמצם לתיק הזה ולמח"ש.

מירב בן ארי: זה לא מצומצם.

אורית סטרוק: את יכולה.

אורית סטרוק: את יכולה, וזה לא בלתי חשוב.

אורית סטרוק: אבל בסוף מה שיקרה שבעוד שנה, בעוד שנתיים, יהיה מקרה כזה נוסף ותגידו: וויי, במשמרת שלי ולא התעסקתי עם זה.

אורית סטרוק: יש פה רדיפה לא פרופורציונלית - - -

מירב בן ארי: אם את רוצה להתעסק בנושא של המתנחלים אז נגיש על זה דיון דחוף.

אורית סטרוק: יש פה רדיפה לא פרופורציונלית אחרי קבוצה קטנה ושולית, שיורדים לחייהם בכל מיני רמות מסוכנות, שבסוף ילד מזה, נער נהרג מזה.

אורית סטרוק: וזה לא נפסק, זה נמשך, והעובדה שהשוטרים לא הושעו זה חלק מזה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אורית, אנחנו חייבים לסיים ב-13:00.

מירב בן ארי: אני מתנצלת.

אורית סטרוק: חייבים לשנות את הגישה בעניין הזה.

מירב בן ארי: מיכל וולדיגר לא פה; חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

מירב בן ארי: ניר חזר, לא ראיתי.

מירב בן ארי: הוא היה פה כל הזמן.

מירב בן ארי: אז אני נותנת לשמחה ואחרי זה ניר.

שמחה רוטמן: ראשית, הגדרת הנושא: פרשת מותו של הנער אהוביה סנדק.

שמחה רוטמן: פרשת מותו מתחילה באירועים שהובילו למותו ונגמרת בשאלה איך נחקרה פרשת מותו.

שמחה רוטמן: מאחר שהנושא הוגדר כפרשת מותו, לא די לעסוק רק בשאלה כיצד נחקר מותו.

שמחה רוטמן: לכן אני לא דן בשאלה לאיזה דיון יוזמן כל דבר, ובהחלט אפשר למקד דיון בשאלת החקירה ולא בשאלה של מה שגרם, אבל הנושא כולל גם את הדברים שהביאו לכך.

שמחה רוטמן: לכן אני כן חושב שימ"ר ש"י רלוונטיים לדיונים.

שמחה רוטמן: אבל זה לעניין איך עושים דיון, ואני ודאי קטונתי מלהציע לכם.

שמחה רוטמן: אני בטוח שאתם יודעים לעשות את זה טוב מאוד.

שמחה רוטמן: מה שאני כן רוצה לומר, שאנחנו נחשפים פה, סביב הסוגיה הזאת, לתופעה רחבה מאוד של אנשים שחושבים שהם מעל החוק, מעל הכנסת ומעל המדינה.

שמחה רוטמן: היום בבוקר בוועדת הכנסת של ניר אושר דיון על נציב תלונות הציבור על שופטים, שחשב שלא ראוי לו, לא נאה לו, להגיע לדיון בוועדת החוקה; עכשיו יושבים פה אנשים ממשרד המשפטים ולא נאה להם למסור נתונים.

שמחה רוטמן: אני מאוד מעריך את זה שנקטתם לשון דיפלומטית, אבל זה לא שהם לא יודעים את הנתונים וזה לא שהם יודעים את הנתונים ולא רוצים לתת את הנתונים – הם לא סופרים אותנו.

שמחה רוטמן: הם לא סופרים את נבחרי הציבור, הם מערבבים.

שמחה רוטמן: אם הם היו רוצים לא לתת הם היו יכולים להגיד במשפט מאוד פשוט: אסור לי לתת את המידע הזה ואני לא יכול להתייחס, ואז הם היו צריכים להסביר למה הם לא יכולים לתת מידע על מתי נעשתה פעולת חקירה בתיק או מתי הועבר תיק לפרקליט.

שמחה רוטמן: במקום זאת, הגיעה נציגת ייעוץ וחקיקה והתחילה לתת לנו הרצאה במשפט פלילי בניסיון לערבב אותנו; במקום זה עמדה פה נציגת מח"ש ודיברה שלוש-ארבע-חמש-עשר דקות, שאם הייתי צריך לתת ציון כמה ידע חדש נוסף לי אחרי שהקשבתי לה, התשובה הייתה אפס, אם לא מינוס, ועוד ועוד דיבורים מסביב, מסביב ומסביב.

שמחה רוטמן: העובדה שיש אנשים שחושבים שהם מעל החוק, מעל הכנסת, מעל נציגי הציבור, הם לא חייבים לתת דין וחשבון לאף אחד, היא הסכנה האמיתית והיא חורגת בהרבה, גם מפרשת אהוביה סנדק.

שמחה רוטמן: פרשת אהוביה סנדק היא סימפטום, היא חורגת בהרבה.

שמחה רוטמן: אנחנו רואים את זה בהמון נושאים, והנושא הזה צריך להיות על סדר-היום בצורה הכי חזקה והכי חריפה שיש.

מירב בן ארי: זה יהיה, שמחה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת ניר אורבך.

ניר אורבך: תודה רבה חברי הכנסת יו"ר ועדת החו"ב רם בן ברק ומירב בן ארי על הדיון הבאמת חשוב הזה.

ניר אורבך: תודה רבה לחבר הכנסת איתמר בן גביר שהעלה את הנושא במליאה.

ניר אורבך: הנושא הזה, של המוות של אהוביה זכרונו לברכה, לא היה צריך לקרות.

ניר אורבך: זה לא היה צריך לקרות, אל מול ההתפתלות פה של גורמי המקצוע – צריך להגיד דברים מאוד ברורים ומאוד חדים:

ניר אורבך: מוות של נער בצורה הזאת לא צריך לקרות.

ניר אורבך: אנחנו מעלים תהיות, כי כמה מרדפים כאלה אנחנו חשופים להם בתחומי הקו הירוק?

ניר אורבך: כמה פעמים המשטרה רודפת אחרי נער שלכאורה, אולי, עבר עבירה פלילית בכזאת צורה בתחומי הקו הירוק?

ניר אורבך: זה לא קורה.

ניר אורבך: לכן אני חושב שהדבר הזה חייב להיחקר עד תום ואי-אפשר להשאיר את המשפחה היקרה בלי תשובות.

ניר אורבך: לא קיבלתי תשובה, אבל אני מקווה שאנחנו מגיעים כבר לשלב שמקבלים תשובות ואני מאוד מקווה שהייתה פה ירידה לחקר האמת.

ניר אורבך: במליאה – אני מזכיר, ואני רוצה, ברשותכם חבריי היושבי-ראש – להאריך דווקא בנושא היותר כללי.

ניר אורבך: דיברנו על זה שנקיים פה דיון על יחס יותר כללי למה שמכונה "נוער הגבעות".

מירב בן ארי: נכון.

ניר אורבך: יש פה תופעה שהיא הרבה יותר רחבה.

מירב בן ארי: ולזה נזמין את ימ"ר ש"י.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, עוד רגע אחד.

ניר אורבך: אני מציע ללכת פה בשני מישורים, כי מה שמכונה "נוער הגבעות" – תמיד אנחנו מכלילים, ובסוף כל ילד הוא עולם ומלואו וכל ילד בפני עצמו – זה נוער מורכב ומאתגר, שאהבת ארץ ישראל בוערת בו.

ניר אורבך: גם אם הדרכים להגשים ולממש את האהבה הזאת לא עולות בקנה אחד עם הדברים שאנחנו חושבים שצריך לעשות וגם אם חלק מהם, לצערי, נכשלים גם בתחום הפלילי, עדיין זה נוער מורכב שצריך לטפל בו.

ניר אורבך: בעבר הייתה תוכנית – אני חייב להגיד, לא מדברים על זה – של המועצה האזורית שומרון יחד עם המשרד לביטחון הפנים של עיר ללא אלימות ב-2017, עם שיתוף פעולה של היישובים ועם תוצאת מצוינות.

ניר אורבך: זה עבר אחרי זה למשרד החינוך ונעלם.

ניר אורבך: את הדבר הזה אני חושב שצריך לחדש.

ניר אורבך: אני חושב שאנחנו צריכים לעבוד, כמו שאמרתי, בשני מישורים: עם גורמי המקצוע ועם גורמי האכיפה, לשבת איתם ולראות שהטיפול הוא טיפול הוגן ולא נכנס בו פגם, אפילו לא דעות קדומות.

ניר אורבך: אנחנו צריכים שולחן עם בעלי מקצוע.

ניר אורבך: גם החוק הפלילי של הנוער, קוראים לו: שפיטה, ענישה ודרכי טיפול.

ניר אורבך: זאת אומרת, הטיפול בנוער הזה לא יכול להיות אך ורק בידיים של המשטרה, הוא חייב להיות גם עם גורמים חינוכיים וגם עם גורמי מקצוע שמטפלים במעטפת יותר רחבה.

מירב בן ארי: נעשה את זה.

ניר אורבך: אשמח לסיים עם משפט אחד של הרב קרליבך, שזה מה שאני חושב שהיחס שלנו לנוער הזה צריך להיות: כל מה שילד צריך זה מבוגר אחד שיאמין בו.

ניר אורבך: בסוף אנחנו המבוגרים ואנחנו אלה שצריכים להאמין בדבר הזה.

ניר אורבך: אגב, התוכנית הזאת – ואנחנו פה גם ועדת החוץ והביטחון – הוציאה חלק גדול מהנערים האלה לשירות משמעותי בצה"ל.

ניר אורבך: הם חזרו למסלול הנורמטיבי, ואני חושב שזה מה שצריך לעשות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה.

מירב בן ארי: ממש בקצרה, כי גם הגעת באיחור ואנחנו גם חייבים לסיים את הדיון.

גבי לסקי: ממש כמה מילים, ותודה רבה על הדיון הזה.

גבי לסקי: יש מי שיגיד שזה לא טבעי שאני אהיה פה, אבל זה ממש טבעי שאני אהיה פה.

מירב בן ארי: נכון.

גבי לסקי: חד-משמעית, אין שום סיבה בעולם שכאשר אדם, נער, לא מהווה סכנה הוא לא יחזור הביתה בשלום.

גבי לסקי: אין סיבה כזאת, זה לא יכול להיות.

גבי לסקי: אנחנו כבר שנה אחרי האירוע הטרגי של מותו של אהוביה סנדק ועדיין אין תשובות ועדיין החקירה לא הסתיימה במלואה ועדיין אין כתבי אישום, והדברים האלה לא יכולים לקרות.

גבי לסקי: מכאן אני מבקשת שבאופן ברור וחד-משמעי, בנסיבות מוות שאחד מהאנשים שקשורים שם זה רשויות האכיפה – אם זה המשטרה, אם זה הצבא, אם זה מג"ב – צריכים לעשות חקירה מיידית ולא צריך לחכות והמשפחה לא צריכה לחכות כמה זמן ואם יש אינטרסים פוליטיים או אחרים.

גבי לסקי: אינני יכולה לקבל את זה.

גבי לסקי: חקירות כאלה צריכות להתבצע מיד, ואם יש אנשים שהם חשודים – חייבים להעמיד אותם לדין מיד כדי קצת להקל על הכאב של המשפחות.

גבי לסקי: זה לא יחזיר את הילדים, אבל לפחות ההליך וזה שלוקחים ברצינות את הכאב ואת המוות, זה לא יהווה עוד חלק מהעוול שלהם, שלא מתייחסים אליהם.

גבי לסקי: אני באמת קוראת מכאן לסיים את ההליכים מיד כדי להתחיל את תהליכי הריפוי, בלי שום קשר מה אני חושבת על נערי הגבעות, שזה לא מה שרוב האנשים בחדר הזה חושבים.

גבי לסקי: אבל זה לא קשור, כאשר נער מוצא את עצמו מת בגלל אירוע שהוא לא היווה בו סכנה – חייבים לבדוק את זה, ואם יש אשמים – חייבים להעמיד אותם לדין.

גבי לסקי: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: כבר דיברת.

משה אבוטבול: דקה וחצי הוא אמר לי.

משה אבוטבול: נשארתי בגלל זה.

מירב בן ארי: דקה ואנחנו מסכמים.

משה אבוטבול: אצמצם לדקה, אבל הוא הבטיח.

משה אבוטבול: בגלל זה נשארתי.

מירב בן ארי: חייבים לסכם.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר גם אמירה ישירה לשר לביטחון הפנים, ואני אומר דווקא פה בוועדה.

משה אבוטבול: כל אדם עושה את עבודתו נאמנה, אבל העניין של הכללות, כמו אותו סיפור של הכללות שהוא דיבר נגד המתנחלים, נגד כל הדברים האלה בצורה בוטה, מביא אותנו לסיפורים לא נעימים שקורים פה או מילים כלפי נוער הגבעות.

משה אבוטבול: אנחנו חייבים לכבד כל חברה בישראל, גם אם זה לא בדיוק אותה חברה שאנחנו אוהבים או רגילים אליה.

מירב בן ארי: אנחנו מכבדים, ולכן הדיון כאן מתנהל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתכנס לסיכום אז אגיד ממש בקצרה.

מירב בן ארי: היה כאן דיון מאוד מאוד קשה.

מירב בן ארי: זה דיון שלא כיבד את הדיון המשותף של שתי ועדות מרכזיות בכנסת, לא קיבלנו תשובות לכלום, פשוט באו ומרחו אותנו.

מירב בן ארי: לא צריך ללמוד משפטים או להיות עורך בשבחך להבין שיש כאן בעיה אמיתית.

מירב בן ארי: הסתכלתי על התאריך ואמרתי לרם שבדיוק לפני שנה קרה האירוע, שאיבדתם את הבן שלכם.

מירב בן ארי: בדיוק לפני שנה, ב-21 בדצמבר.

מירב בן ארי: תראה איך זה קרה – טוב, אנחנו מאמינים – שבדיוק שנה אחרי אתה יושב פה בכנסת.

מירב בן ארי: אבל האמת, שלא היית צריך, היית צריך לקבל תשובות יותר מהר.

מירב בן ארי: לא יכול להיות ששנה אין תשובות.

מירב בן ארי: לא יכול להיות, זה לא הגיוני, לא מגיע את זה לאף אחד.

מירב בן ארי: אני לא מכירה, קראתי את האירוע בדיוק כמו האנשים כאן, אני בכלל מגיעה ממקום אחר, אבל יש פה צדק, וצדק צריך להיראות וגם להיעשות.

מירב בן ארי: מגיע לכם את הצדק הזה.

מירב בן ארי: שנה אחרי אתה יושב פה, בכנסת, בלי תשובות על כלום, אז משהו כנראה לא עובד.

מירב בן ארי: אני קוראת מפה למח"ש, לפרקליטות, ליועץ המשפטי לממשלה, לסיים את האירוע.

מירב בן ארי: תחליטו משהו, אבל משהו.

מירב בן ארי: תחליטו משהו.

מירב בן ארי: מגיע לך צדק.

מירב בן ארי: אפילו לא הייתי אף פעם באזור שאתה גר בו, אבל אני אדם שרואה צדק מול העיניים שלי, וכאן נעשה חוסר צדק.

מירב בן ארי: אני באירוע הזה איתך, בעזרת השם, ננסה כבר השבוע לשבת עם שר המשפטים ולראות איך אנחנו יכולים לעזור לך.

מירב בן ארי: במקביל אקיים דיון אצלי בוועדה ביחד עם מחוז ש"י, שפשוט נסעתי לשם, כי לפני שאני מביאה לוועדה אני קודם פוגשת את האנשים, אבל נמנע ממני הביקור.

מירב בן ארי: לא נורא, יהיה דיון בוועדה בכל מה שקשור להתנהלות מול נוער הגבעות והמשטרה, כולל נוהל המרדף, נביא גם את זה.

מירב בן ארי: אבל זה לא רלוונטי כרגע לאירוע הזה, זה כן רלוונטי - - - ולכן זה יגיע אליי לדיון בוועדה.

מירב בן ארי: אני מודה מאוד לרם.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני מאחרת לנשיא בעשר דקות, אבל רם יעשה את הסיכום ואנחנו בכל מקרה נמשיך.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך ולכל חברי הכנסת – 13 חברי כנסת היו כאן היום, זה המון.

מירב בן ארי: זה מראה כמה חברי כנסת רוצים את הצדק.

מירב בן ארי: אני מודה לך שהגעת ושיתפת אותנו.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני חייבת לרוץ לנשיא אבל רם יסכם את הדיון.

מירב בן ארי: תודה.

ועדת החוץ והביטחון): אני חושב שמירב סיכמה את האירוע.

ועדת החוץ והביטחון): אני שמח שאתם רואים שזה לא עניין של ימין ושמאל.

ועדת החוץ והביטחון): אף אחד, לא מימין ולא משמאל, לא רוצה שנער לא יגיע הביתה בגלל שהוא עשה כך או עשה אחרת, זה לא קביל לחלוטין.

ועדת החוץ והביטחון): נחשפנו כאן גם למצב שלוקח יותר מדי זמן לקבל החלטות.

ועדת החוץ והביטחון): החלטות, קשות ככל שיהיו, אנחנו צריכים לקבל אותן ולא צריך להיות מורא כלפי פרסום אותן החלטות, בין אם הן כאלה או אחרות.

ועדת החוץ והביטחון): בהזדמנות הזאת אני רוצה לפנות לאותם נערים, אותו ציבור שמוחה כנגד זה שלא קורה שום דבר, ולבקש ממנו לנהוג באיפוק ולא באלימות, כי האלימות הזאת רעה לכולם.

אורית סטרוק: אז תפנה גם למשטרה - - -

ועדת החוץ והביטחון): היא רעה לכולם.

ועדת החוץ והביטחון): צריך לדעת למחות, מחאה זה דבר חשוב, במקרה הזה זה גם הצדיק את עצמו – אנחנו יושבים כאן גם בזכות המחאה הזאת – אבל צריך לראות שאנחנו עושים את זה בצורה שלא גורמת לאלימות.

אורית סטרוק: אבל רם, תפנה למשטרה שלא תנהג באלימות.

ועדת החוץ והביטחון): שנייה, אתן לך להגיד אחרי.

ועדת החוץ והביטחון): נושא נערי הגבעות או אפשר לקרוא לזה בכל מיני שמות אחרים גם – אנחנו צריכים להיות אזרחים שומרי חוק, ביהודה ושומרון, בתל אביב, בנהלל ובכל מקום.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו צריכים להיות אנשים שומרי חוק, ומי שלא שומר חוק אנחנו, כחברי וכחברי כנסת, צריכים לצאת נגדו.

ועדת החוץ והביטחון): כשמדובר על נערים, אני בהחלט מסכים עם חברי, צריך לראות איך אנחנו מכניסים אותם למסגרות, איך אנחנו מטפלים בתופעה.

ועדת החוץ והביטחון): התופעה הזאת מזיקה להתיישבות, היא מזיקה לנו בכלל ובראש ובראשונה לאותם נערים.

ועדת החוץ והביטחון): צריך לראות איך מטפלים בהם בצורה נאותה.

ועדת החוץ והביטחון): כמו שאמרתי קודם, זה לא תם ולא נשלם.

ועדת החוץ והביטחון): נהיה אצל שר המשפטים לבקש תשובות למה הנציגים שלו כאן לא נתנו את התשובות.

ועדת החוץ והביטחון): יכול להיות שיש כאן תופעה שאנחנו צריכים לטפל גם בה.

ועדת החוץ והביטחון): בכל מקרה, נדרוש שהחקירה הזאת תסתיים וההורים יקבלו תשובות והציבור יקבל תשובות.

ועדת החוץ והביטחון): אני מקווה שסנדק היה האחרון בסיפור הזה, כי באמת סיפור כואב מאוד.

ועדת החוץ והביטחון): אני מודה לכולם.