ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 142, 2021-11-04 18:10

אלכס קושניר: אני מבקש לפתוח את הישיבה, בעקבות ההצבעה במליאת הכנסת, ובקשתה של הממשלה למשוך את הדיון על סעיף 60 בחוק התקציב לשנת 2022.

אלכס קושניר: ואני רק רוצה להגיד, שלא היינו צריכים הוכחה טובה יותר מזו כדי להסביר - -

שלמה קרעי: את חוסר האחריות של הממשלה.

אלכס קושניר: - - עד כמה התקציב הזה הוא תקציב חברתי, כי סעיף 60 מדבר על תוספת כיתות לימוד ומענקים להצטיידות וחידוש מבנים.

שלמה קרעי: זה מעט מדי.

יואב קיש: אנחנו רוצים להגדיל.

יואב קיש: זה לא מספיק.

אלכס קושניר: והבא שיפריע לי יקבל את הקריאה הראשונה ואחר כך שנייה ושלישית.

אלכס קושניר: אז אני מבקש מכם להתאפק, כי לכל אחד מכם אני מתכוון לתת זכות דיבור.

אלכס קושניר: אז, חבר'ה, תתאפקו קצת, ותנו לי לפחות לסיים את דברי הפתיחה.

אלכס קושניר: אז כפי שאמרתי, לא היינו צריכים הוכחה טובה יותר כדי להוכיח עד כמה התקציב הזה הוא חברתי, כי הסעיף הזה מדבר על תוספת משמעותית גם לבניית כיתות לימוד, גם לתשתיות למערכת החינוך, גם למענקים להתחדשות ולהצטיידות וגם לחידוש מבנים.

אלכס קושניר: ולכן אני הייתי מצפה מאופוזיציה אחראית דווקא להצביע בעד הסעיף הזה.

אופיר כץ: להגדיל.

אופיר כץ: להגדיל.

אלכס קושניר: אבל מה לעשות?

אלכס קושניר: אתם מצביעים על הכול תמיד נגד, בלי בכלל להבין על מה אתם מצביעים.

אופיר כץ: בניגוד אליכם - - -

אלכס קושניר: מבחינת סדרי הדיון, אנחנו נעשה את הדבר הבא: אני מבקש שכל מי שמבקש זכות דיבור יתייחס לסעיף עצמו וידבר באופן ענייני.

אלכס קושניר: אני לא רוצה להקצות זמנים.

אלכס קושניר: אני לא נוהג לעשות את זה, אתם יודעים, אבל אם אני אראה שאתם עסוקים במריחת זמן, אז אני אצטרך לעשות את זה, וחבל.

אלכס קושניר: ולכן לפי סדר הרישום, אני מבקש להתייחס לעניין סעיף 60 בתקציב המדינה לשנת 2022.

בצלאל סמוטריץ': האם אפשר לתת לנו את הסעיף במחשב בטאבלט?

אלכס קושניר: במליאת הכנסת היה לכל אחד, חבל שלא לקחתם.

ינון אזולאי: אלכס, זו לא תשובה מכבדת, אני מבקש לחזור בך מהתשובה הזאת.

ינון אזולאי: זה בושה.

שמחה רוטמן: אין זו מין תשובה זאת, אדוני היושב-ראש?

שלמה קרעי: ונשמח לשמוע את היועצת המשפטית לפני כן.

אלכס קושניר: אנחנו נדפיס עכשיו את הצילום, כדי שלכל אחד יהיה, כדי שתוכלו לראות.

ינון אזולאי: זו תשובה מכבדת.

ינון אזולאי: בוא נצא להפסקה.

אלכס קושניר: לפני שאנחנו מתחילים סבב של חברי כנסת, אני מבקש מהיועצת המשפטית להציג את הפרוצדורה ולהסביר מה אנחנו הולכים לעשות, בבקשה.

שגית אפיק: למעשה מה שקרה זה שהסעיף נדחה על ידי המליאה.

שגית אפיק: הממשלה ביקשה למשוך את הסעיף הזה, שהוא סעיף מספרי חזרה לוועדה.

שגית אפיק: הוועדה עכשיו מקיימת בו דיון.

שגית אפיק: לכתחילה זה דיון מחדש, שאפשר לשאול בו כל שאלה ביחס לסעיף הזה בלבד.

שגית אפיק: אי-אפשר להתפרס בדיון ביחס לסעיפים מספריים אחרים אלא לסעיף הזה בלבד.

שגית אפיק: לאחר שיתקיים הדיון וימוצה על ידכם, כיוון שמדובר בסעיף מספרי, תיפתח מערכת ההסתייגויות הממוחשבת, ומי שירצה יוכל להגיש הסתייגויות במערכת.

אופיר כץ: לכמה זמן?

שגית אפיק: לזמן סביר.

אופיר כץ: שלוש-ארבע שעות?

שמחה רוטמן: גברתי היועצת המשפטית, מה זה זמן סביר?

שגית אפיק: אני אתייחס.

שגית אפיק: כיוון שהסתייגויות מספריות אינן מוצבעות בוועדה, וכיוון שסעיף המשיכה לא מאפשר הנמקה של הסתייגויות בחזרה למליאה, אז למעשה אנחנו נחזור למליאה עם אך ורק הצבעות ביחס להסתייגויות - - -

שלמה קרעי: זה לא סביר, גברתי.

קריאה: זה לא סביר.

אלכס קושניר: אני מבקש לא להפריע ליועצת המשפטית.

אלכס קושניר: אם יהיו לכם שאלות אחר כך, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: שגית - - -

אלכס קושניר: אורלי, קודם כול היועצת המשפטית תסיים את דבריה.

אלכס קושניר: בבקשה.

שגית אפיק: סעיף 91 קובע באופן מפורש שלא תהיה הנמקה של הסתייגויות ביחס לסעיף שנמשך בחזרה לוועדה.

שגית אפיק: ביחס להסתייגויות המספריות, מאז ומעולם לא נעשתה הצבעה עליהן בדיון בוועדה - -

יואב קיש: - - - שיהיה נימוק בוועדה.

שגית אפיק: - - מכיוון שהדיון בוועדה ביחס למספרים הוא דיון כזה, שככל שהוועדה לא מקבלת מספרים אחרים ביחס לאותו סעיף מספרי, אז המשמעות היא שהיא דחתה למעשה את כל ההסתייגויות, עם אם לא עשתה בהצבעה.

שגית אפיק: להצביע על מספרים, כידוע לכם, ממילא אפשר לעשות בסדרות, ולכן ההצבעה בוועדה מאז ומעולם ביחס לסעיפים המספריים לא הייתה כזו שהתקיימה הצבעה על - - -

שלמה קרעי: אבל יש משהו שעומד מאחורי המספרים.

יואב קיש: אז מה החשיבות שהמליאה דחתה - - -

אורלי לוי אבקסיס: שגית, אני רוצה להפנות אותך לסעיף 92(ב): על אף האמור בסעיף קטן (א), התקבלה הסתייגות, תתקיים הקריאה השלישית בשבוע שלאחר השבוע שבו הסתיימה הקריאה השנייה.

שגית אפיק: אבל לא התקבלה ההסתייגות במליאה.

שגית אפיק: הסעיף במליאה נדחה על ידי המליאה.

שגית אפיק: לא התקבלה ההסתייגות.

שגית אפיק: ולכן הסעיף שחל הוא 91(ו)(2).

יואב קיש: אבל מה החשיבות של הדחייה, אם לא מנמקים פה ולא מנמקים שם?

יואב קיש: איך את מסבירה את זה - - -

משה גפני: רגע, תן לשמוע.

משה גפני: מה הסעיף 91 - - -

שגית אפיק: הסעיף שחל במקרה הזה הוא 91(ו)(2): הוחזר לוועדה עניין מסוים בהצעת חוק לפי סעיף זה והצעת החוק הונחה מחדש, תימשך הקריאה השנייה מהשלב שבו הופסקה, ויושב-ראש הוועדה רשאי לנמק את הצעת החוק במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות; אישרה הוועדה שינויי נוסח תימשך הקריאה השנייה על סעיפים והסתייגויות שטרם הועמדו להצבעה לפי הנוסח לאחר השינוי; הוחזר לוועדה עניין מסוים אחרי שהחלה ההצבעה בקריאה השנייה, לא ינומקו הסתייגויות.

שלמה קרעי: אבל יוצאים מנקודת הנחה שמנמקים אותם בוועדה.

שלמה קרעי: את לא יכולה לאחוז את המקל משני קצותיו.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: יש פה מלכוד.

שגית אפיק: עצם הדיון בוועדה הוא הנמקתן של הסתייגויות מספריות, כיוון שבסופו של דבר כשהוועדה תצביע על המספרים בהצעת החוק, המשמעות היא שהיא דחתה כל מספר אחר.

שגית אפיק: ולכן המערכת צריכה להיפתח לזמן סביר, זה יכול להיות זמן של כשעתיים.

שגית אפיק: בזמן הזה תוכלו להגיש הסתייגויות מספריות באמצעות המערכת.

שגית אפיק: צריך רק לקחת בחשבון שככל שתוגשנה הסתייגויות רבות, רשאית ועדת הכנסת לקבוע סדרי דיון מיוחדים בהתאם לסעיף 98 גם ביחס - - -

יואב קיש: כבר יש את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אה, הם יכולים להפעיל פעמיים את סעיף 98, אבל אנחנו לא יכולים לנמק.

בצלאל סמוטריץ': על מה - - - 98?

בצלאל סמוטריץ': בשביל שתי הצבעות?

אלכס קושניר: הפרוצדורה ברורה.

אלכס קושניר: אני רוצה לעבור לסבב חברי כנסת.

אלכס קושניר: כן, ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: שאלה ליועצת המשפטית: את אומרת שההנמקה של המספרים נעשית עכשיו בוועדה.

שלמה קרעי: לא, אחרי שנגיש את ההסתייגויות.

ינון אזולאי: לא, אבל אם אנחנו מגישים רק אחרי זה, אז על מה אנחנו מנמקים עכשיו?

ינון אזולאי: הרי את המספרים שאני אגיש אני אדע רק עוד שעתיים או עוד שלוש.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

שגית אפיק: למה תדע עוד שעתיים?

שלמה קרעי: אני עוד לא יודע.

שגית אפיק: ההגשה במערכת הממוחשבת - - -

שלמה קרעי: לא, אבל יכולים להגיש תוכניות חדשות.

ינון אזולאי: אני שואל על ההנמקה.

שלמה קרעי: אנחנו יכולים להגיש תוכניות חדשות, גברתי היועצת המשפטית.

ינון אזולאי: בדיוק, אנחנו צריכים להתייעץ לגבי התוכניות החדשות שאנחנו הולכים להגיש.

שלמה קרעי: גברתי, יש לנו הרבה תוכניות לגבי מבני חינוך שהממשלה הזו לא נתנה.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא רק מבני פיתוח, זה תוכניות פיתוח.

קרן ברק: אנחנו רוצים להזמין פה אדריכלים למשל, מעצבי פנים, לשמוע את דעתם.

שלמה קרעי: גברתי, אנחנו רוצים להגיש המון תוכניות חדשות.

שלמה קרעי: אנחנו חולקים לגמרי על הזלזול של הממשלה הזו בחינוך ועל התקציב הזעום שהיא נתנה לזה.

אלכס קושניר: טוב.

אלכס קושניר: אנחנו עוברים לסבב חברי כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי עוד שאלה.

אלכס קושניר: בתורך, כולל - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, זו שאלה משפטית.

אלכס קושניר: לא, את לא תגידי לי לא, אני קובע את סדרי הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש פה - - -

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

ינון אזולאי: אבל אין לנו את הדפים עדיין.

אלכס קושניר: בסדר, אתה תקבל אותם.

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יואב קיש: הצעה לסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לנמק.

אלכס קושניר: בבקשה, תנמק.

ינון אזולאי: אבל יש לך את המספרים, הרב גפני?

משה גפני: לא, אין לי.

שמחה רוטמן: אבל איך תנמק את ההסתייגויות שעוד לא הגשת?

עופר כסיף: אני אשלח לכם, יש לי את זה מצולם.

משה גפני: אני רוצה לנמק הסתייגות.

משה גפני: מדובר על סעיף הפיתוח במשרד החינוך של תקציב 2022.

משה גפני: אני ראיתי את הסעיף הזה, והבנתי שהאוצר עשה פה מעשה שלא ייעשה, והביא פחות כסף ממה שצריך לבינוי ולפיתוח.

משה גפני: ואז הבנתי שהקדוש ברוך הוא מנהל את העולם.

משה גפני: הם חשבו שהכול ילך עם רובוטים כאלה, שמצביעים במליאה, כל מה שהם מביאים, הכול מצביעים.

קריאה: קוראים לזה נורבגים.

יואב בן צור: רובוטים נורבגים.

אלכס קושניר: כן, רובוטים.

אלכס קושניר: לא יודע, דווקא לבנים כאלה, אני לא יודע מאיפה הם.

אלכס קושניר: מנורבגיה?

אלכס קושניר: לא חשוב.

משה ארבל: אמילי מואטי מטוניס.

שלמה קרעי: בגלל זה היא לא רובוט והיא הצביעה נגד.

אלכס קושניר: חבר הכנסת שלמה קרעי, אל תפריע לחבר הכנסת גפני, בבקשה.

אוסאמה סעדי: יש עוד אחת שלא הצביעה, לא רק אמילי מואטי.

קרן ברק: לא, רק אמילי.

משה גפני: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שבניגוד למה שהצגת בפתח הדברים שמדובר על תקציב חברתי, אז אני רוצה להגיד לך על הסעיף הזה ורק על הסעיף הזה, שלא מדובר על סעיף חברתי.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שאני למשל מכיר שיש תוכנית חומש של בינוי – אל תצא.

משה גפני: תשאל אותי לפני שאתה יוצא.

משה גפני: הם מוציאים אותך בכוונה, כדי שלי לא תהיה עזרה.

משה גפני: אני יודע שהייתה תוכנית חומש, בגלל שמבני בתי הספר של החינוך - - - הם מבנים ישנים, שהייתה צריכה להיעשות ולהמשיך עכשיו גם כן.

משה גפני: הגיע פתאום תקציב, עם סעיף של בינוי במשרד החינוך, והתברר שהרבה מאוד דברים פשוט ירדו מהתקציב.

משה גפני: למשל ירד 49.5 מיליון שקל של הסמינרים, ירד 50 מיליון שקל של מעיין החינוך התורני.

משה גפני: ירד.

משה גפני: והם תמיד אמרו לי: כסף קואליציוני, זה לא חייב להיות בתקציב, מכיוון שבלאו הכי הם יקבלו את הכסף.

משה גפני: ירד 30 מיליון שקל של התרבות היהודית, ירד 40 מיליון שקל של החינוך העצמאי, ירדה תוכנית החומש של הבינוי והפיתוח בבתי הספר היסודיים שנמצאים שם.

משה גפני: 84 מיליון שקל קוצצו בתמרוץ ובטיפוח של המוכר שאינו רשמי ושל מוסדות הפטור.

משה גפני: איך אפשר להגיד, אלא אם כן מתעלם מכל העניין הזה, ולחרדים אין חתולים, אני לא יודע בדיוק מה ההגדרה שלהם.

משה גפני: איך אתה מתעלם מהעניין הזה?

משה גפני: הרי לקחו את הציבור החרדי, את הילדים החרדים, את הילדות החרדיות והיכו בהם ללא רחם.

משה גפני: ולכן, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לקרוא לזה – אני יכול להביא הרבה דוגמאות, אבל אני לא רוצה, אתה מתעצבן, ואני לא רוצה לעצבן אותך.

אלכס קושניר: לא, אני מאוד רגוע.

אלכס קושניר: אני התעצבנתי כי הפריעו לך, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר על כל התקציב, הוא גם לא נוגע לעניין, היועצת המשפטית אמרה שצריך לדבר רק על הסעיף.

משה גפני: הייתי מדבר על הנושא הזה של גיל הפרישה לנשים והייתי מדבר על - - -

אלכס קושניר: אבל אתה לא תדבר, כי היא אמרה לא לדבר, אז דבר על הסעיף.

משה גפני: כן, אז אני מדבר, אבל יש לי רשימה ארוכה של דברים שהם לא חברתיים, שאני חושב שזה התקציב הכי אנטי חברתי שהיה אי פעם במדינת ישראל.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להגיש הסתייגות על תוכניות הפיתוח של - - -

אלכס קושניר: אדוני, אתה תגיש אותה במערכת, לא פה.

קטי קטרין שטרית: אבל המערכת לא נפתחה עדיין.

קטי קטרין שטרית: בגלל זה הגעתי באיחור.

אורלי לוי אבקסיס: מה תכלית הדיון?

אורלי לוי אבקסיס: אם המערכת לא נפתחה - - -

שגית אפיק: ללמוד את הסעיף.

דוד ביטן: קושניר, באתי לספר בדיחה ואני הולך.

אלכס קושניר: מה שלומך?

אלכס קושניר: אין בעיה.

אלכס קושניר: קודם כול המערכת כבר פתוחה, אז מי שרוצה יכול להגיש הסתייגויות.

קטי קטרין שטרית: לא.

אופיר כץ: לא מעכשיו שעתיים.

אלכס קושניר: אבל לא מעכשיו שעתיים, אופיר.

שלמה קרעי: תשלחו לנו קישור בווטסאפ.

אלכס קושניר: כן, חבר הכנסת גפני, בבקשה.

דוד ביטן: אתה רושם אותי לספר בדיחה?

אלכס קושניר: לפי התור.

דוד ביטן: לא, לפי התור אני הולך.

דוד ביטן: הם מוותרים.

אלכס קושניר: אתם מדברים על זכות דיבור בשביל הבדיחה של חבר הכנסת דוד ביטן?

קריאה: לא, מוותרים על התור.

אלכס קושניר: הבנתי.

אלכס קושניר: אבל תנו לחבר הכנסת גפני לסיים.

אלכס קושניר: עוד דקה, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו נגיש את ההסתייגויות שלנו במערכת, ואני מקבל את מה שאמרה היועצת המשפטית.

משה גפני: אני מנמק את זה עכשיו, את מה שאני הולך להגיש במערכת.

אלכס קושניר: בבקשה.

משה גפני: אני סבור שהכסף הזה שניתן בסעיף הזה לגבי הנושא של פיתוח מבני החינוך, ההצטיידות, הבנייה של כיתות לימוד.

משה גפני: כל הנושאים שנמצאים בסעיף הזה הם לעג לרש.

משה גפני: חייבים תקציב יותר גדול.

משה גפני: אני יודע מהיכן משרד האוצר אמר למשרד החינוך שאפשר להביא סכומים מופחתים.

משה גפני: הוא הוריד במקומות שהוא ידע שיהיו כאלה שלא יגידו להם כלום.

משה גפני: אף אחד לא יגיד להם, שלא יכול להיות שבית ספר שנמצא במעלות והולך להתמוטט – לא בית הספר שעליו דאגת, אלא יש שם בית ספר אחר שקשור לחינוך העצמאי, הוא הולך ליפול, וילדים שם נמצאים בסכנה.

משה גפני: אתה לא תצעק עליהם על זה.

משה גפני: אז הם ידעו להוריד בסעיפים האלה גם בהצטיידות וגם בפיתוח.

משה גפני: והייתה תוכנית חומש.

משה גפני: למה היא נעצרה?

משה גפני: עכשיו, כשאנחנו אומרים: צריך לעשות שם שיפוץ, אז אומרים: אבל אין כסף.

משה גפני: הקדוש ברוך הוא משמיים דאג לכך שהסעיף הזה ייפול במליאת הכנסת, בגלל שזה לא מובן - - -

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני, אתה כבר דיברת על זה, אני מבקש שתקצר.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: לא, שאלת.

אלכס קושניר: לא שאלתי.

משה גפני: לא, אמרת, לא שאלת – אתה צודק, אמרת שזה תקציב חברתי.

משה גפני: זה לא תקציב חברתי, זה תקציב אנטי חברתי.

משה גפני: הסעיף הזה של משרד החינוך הוא תקציב מקוצץ, הוא תקציב שלא עומד בתנאים שצריך לעשות.

אלכס קושניר: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אלכס קושניר: בגלל זה העלייה שם של מיליארד שקל בתקציב.

משה גפני: אני מאוד מקווה שאתה תתמוך בזה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: מוותרים לחבר הכנסת ביטן?

שלמה קרעי: לא מוותרים.

שלמה קרעי: מקדימים אותו.

אלכס קושניר: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן.

ינון אזולאי: אבל אם זה לא מצחיק, אנחנו - - -

דוד ביטן: יש לי הרבה בדיחות, אין לי הרבה בעיה.

אלכס קושניר: אבל קצר מאוד, בבקשה.

דוד ביטן: לא יודע אם קצר.

דוד ביטן: למה, גם פה אתה נותן לי חצי דקה?

דוד ביטן: מה קרה?

אלכס קושניר: איפה נתתי לך חצי דקה?

אלכס קושניר: אמרתי בתחילת הדיון, אני לא מקציב אף אחד בזמן, במידה ומדובר בזמן סביר.

דוד ביטן: רועה בדואי – עכשיו קשה לדבר על בדואים עם הרשימה של עבאס, אבל אני אספר בכל זאת, אסתכן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אה, ואתה מסתכל על עופר?

אוסאמה סעדי: - - -

דוד ביטן: זה בדיחה.

דוד ביטן: אני גם על המרוקנים מספר בדיחות.

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

דוד ביטן: רועה בדואי יושב בהר, מגיע אליו פקח של משרד החקלאות.

דוד ביטן: הוא אומר לו: מה אתה עושה פה?

דוד ביטן: הוא אומר לו: אני עשרות שנים פה, מה זה אני עושה פה?

דוד ביטן: הוא אומר לו: אתה יודע מה?

דוד ביטן: אם אתה תצליח לנחש כמה כבשים יש פה, תקבל ממני כבש מתנה.

דוד ביטן: מיד הוא אומר לו: 361.

דוד ביטן: הוא אומר לו: איך ידעת?

דוד ביטן: ריבונו של עולם, רק אתמול נולד לנו כבש קטן, הוא עוד בין הרגליים של הכבשים.

דוד ביטן: איך ידעת?

דוד ביטן: הוא אומר לו: אני אלוף.

דוד ביטן: אומר לו: טוב, תיקח.

דוד ביטן: לקח, אתם יודעים, כמו שרון.

דוד ביטן: אתם זוכרים את שרון?

דוד ביטן: שם את זה ככה והתחיל ללכת.

דוד ביטן: אחרי כמה דקות הרועה הבדואי רץ אחריו.

דוד ביטן: הוא אומר לי: תגיד לי, אתה כורדי?

דוד ביטן: הוא אומר לו: כן, איך ידעת?

דוד ביטן: הוא אומר לו: מכל הכבשים לקחת את הכלב.

אלכס קושניר: תודה רבה, חבר הכנסת ביטן.

אלכס קושניר: אני מודה, היה מצחיק.

אלכס קושניר: ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: קודם כול, אדוני היושב-ראש, בדיון כזה חשוב אני חושב שהשרה הייתה צריכה לבוא – והיא נמצאת פה וחבל – לנמק לנו בדיוק את התוכניות, כי אז כשהיא נימקה לנו, הבטיחה תשובות, ועדיין לא קיבלנו אותן.

ינון אזולאי: אולי על תוכניות הבינוי היא הייתה עכשיו מנמקת לנו ונותנת לנו תשובות.

ינון אזולאי: זה היה מאוד חשוב.

שלמה קרעי: באמת למה היא לא פה?

ינון אזולאי: השאלה אם באמת לא צריך גם שהיא תבוא לפה.

שלמה קרעי: מה, אין לה מספיק כבוד לכבד אותנו - - -

ינון אזולאי: לא כבוד, אני שואל עניינית, באמת עכשיו, עזוב כבוד.

ינון אזולאי: עניינית אין עניין שהיא תבוא עכשיו לוועדה לנמק, להסביר לנו בדיוק את התוכניות שלה?

שלמה קרעי: היושב-ראש, זה אירוע שבו הכנסת הפילה את הסעיף הזה.

אלכס קושניר: לא, זה אירוע, כי פשוט חברת כנסת טעתה.

אלכס קושניר: זה האירוע.

אלכס קושניר: כן, בבקשה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

שמחה רוטמן: לא, אדוני היושב-ראש, 60 חברי כנסת טעו, לא אחת.

אלכס קושניר: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בתורך תדבר על כל הטעויות.

אופיר סופר: רוטמן, לא כל המצביעים של ימינה טעו?

אופיר סופר: לא הבנתי.

שמחה רוטמן: גם הם.

אלכס קושניר: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: קודם כול תקציב 2021 זה תקציב גרוע למדינת ישראל, ולא כמו שאתה מנסה לשכנע אותנו, שהתקציב הזה תקציב טוב.

ינון אזולאי: זה תקציב שיש בו הרבה הרבה פגיעה בשכבות החלשות גם בחינוך, גם בכלל בערכים.

ינון אזולאי: ואני חושב שהיום כשעבר התקציב זו בשורה רעה למדינת ישראל, שתהליך העקירה של המדינה היהודית החל.

ינון אזולאי: ואני קורא לזה שארון הקבורה של המדינה היהודית היום החל, ונתתם עוד מסמר בארון הקבורה.

אלכס קושניר: ינון, בבקשה.

ינון אזולאי: זה נוגע לחינוך, אתה תכף תבין, שאם לא חונכתם מה זה מדינה יהודית, ואתם עכשיו להביא לנו פה מבנים – אתה הורסים לנו את המבנים.

ינון אזולאי: ואני אתן לך דוגמה.

ינון אזולאי: הילדים שלך, אני מאמין, ושל רוב אלה שיושבים פה מהציבור הלא-חרדי לומדים במבנים היום.

ינון אזולאי: ככה אני חושב.

ינון אזולאי: אם יש פה מישהו אחר, שהילדים שלו לא לומדים במבנים, אני לא אשמח לשמוע, אבל אני כן ארצה לשמוע.

ינון אזולאי: הילדים שלך לא לומדים במבנים?

אלכס קושניר: במבנה יביל.

ינון אזולאי: יפה מאוד.

ינון אזולאי: אז אתה יכול להיות חרדי.

ינון אזולאי: אמרתי לך שיש בינינו דברים משותפים.

אלכס קושניר: בשביל זה צריך מטמורפוזה מאוד מאוד משמעותית.

ינון אזולאי: הילדים שלי לומדים בתלמוד תורה, שהוא בנוי.

ינון אזולאי: אין מספיק כיתות.

ינון אזולאי: אני רוצה לצייר לכם מצב של ילד בכיתה א', כולם מגיעים עם החוויה של שלום כיתה א', ומציירים לילד שהוא מגיע למקום, ויש שם איזה בית ספר, כיתה יפה, מסודרת, בבניין.

ינון אזולאי: והוא בא, מתרגש ביום הראשון.

ינון אזולאי: אני לא מדבר אתכם על תקופת הקורונה, שכל יום אמרו להם שיתרגשו – בסדר.

ינון אזולאי: אבל הגיעו למצב שצריכים להגיע לשלום כיתה א'.

ינון אזולאי: הילד שלי מגיע ומחפש.

ינון אזולאי: הוא נכנס בדלת הראשונה, אומרים לו: לא, זה כיתה ה'.

ינון אזולאי: בא לילד השנייה, אומרים לו: לא, זה כיתה ו'.

ינון אזולאי: ככה הוא עובר כיתה ועוד כיתה.

ינון אזולאי: בסופו של דבר אומרים לו: תשמע, הכיתה שלך לא הספקנו, משרד החינוך לא נתן לנו מספיק, שולחים אותו לחצר.

ינון אזולאי: הוא עובר, הוא רואה איזה מבנה יביל נורמלי, אומרים לו: לא, זה לחדשים יותר.

ינון אזולאי: מה שקורה, שילד בכיתה א' נכנס למבנה יביל – זה לא מבנה יביל.

ינון אזולאי: בוא נקרא לילד בשמו.

ינון אזולאי: אולי הילד שלך במבנה יביל, הילד שלי במבנה שנבל, בקרוון.

ינון אזולאי: כשהילד שלי מגיע לקרוון, ובחורף אתה רואה נזילות של מים, שמטפטפים על המחברות שלהם, כשהילד חוזר מקורר כי לא אטום מספיק, אני חשוב שזו תעודת עניות למדינת ישראל.

ינון אזולאי: כשלילד שלי חם בקיץ והמזגן לא טוב, והוא מגיע ולא יכול להתרכז בשיעור, כי כל פעם יש להם עוד איזה תקלה במזגן במבנה שהם נמצאים, ובציבור החרדי הוא צריך גם לשלם את זה, ולא מקבלים הרי הכול מהעירייה, זו תעודת עניות למדינת ישראל.

ינון אזולאי: ואני אומר לך שיש הקבלה גם למגזר הערבי בעניין הזה.

ינון אזולאי: אבל אני מכיר את הילדים שלי, אני אראה לך, גם בגנים שלהם הם לומדים בקרוונים.

ינון אזולאי: אתה יודע במה הם משחקים בהפסקה?

ינון אזולאי: מתגלשים במגלשה – עולים במרצפת הראשונה ויורדים במרצפת האחרונה ברצפה.

ינון אזולאי: זה המשחק שלהם.

ינון אזולאי: ככה יש להם עליות, מורדות.

ינון אזולאי: הילדים שלנו ככה לומדים.

ינון אזולאי: לידו יש בית ספר של בנות, שנמצא בין בית ספר אחד לתלמוד תורה, והכול שם קרוונים, כבר אין שם כיתות.

ינון אזולאי: והם מצליחים לעלות ולרדת ונכנסים – סכנת חיים.

ינון אזולאי: סכנת חיים של החשמל, סכנת חיים של הגגות, שכל יום יש להם מפגעים שם, אבנים.

ינון אזולאי: כל יום מתפרק שם משהו אחר.

ינון אזולאי: וכשאנחנו מסתכלים על תוכנית כזאת שהשרה הביאה, ושאלנו אותה פה, ושאלנו גם את המנכ"ל שהיה פה.

ינון אזולאי: גם הוא מודה שהכיתות לא מספיקות.

ינון אזולאי: ובאחוזים, כששאלתי, האחוזים לא מתאימים לרמה שאנחנו צריכים באוכלוסייה בכמות של הכיתות שאנחנו זקוקים להן.

ינון אזולאי: לא בגידול הטבעי, ולא במה שקיים כרגע שהוא במחסור.

ינון אזולאי: וכשאנחנו מבקשים לעשות שינויים, אנחנו לא מבקשים סתם לעשות שינויים.

ינון אזולאי: אנחנו מבקשים לעשות שינויים במה שאנחנו מאמינים, במה שבאמת חסר לנו.

ינון אזולאי: אנחנו מבקשים את השינויים האלה בשביל שהילדים שלנו יוכלו, כמו כל הילדים, להגיע ברוגע ולצאת ברוגע; שהילדים שלנו יוכלו ללמוד כמו שצריך.

ינון אזולאי: ילד בכיתה א' – אל תתחשבן איתו.

ינון אזולאי: ושלא יגידו לנו, שהחינוך של הילדים החרדים – ליבה, לא ליבה – אגב, בתלמודי תורה החרדים שלנו גם לומדים ליבה.

ינון אזולאי: אבל הילדים שלנו לא צריכים לסבול, ולא צריכים לתת להם עונש.

ינון אזולאי: הילדים שלנו ככל הילדים, מגיע להם בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: ואני אגיד לך עוד דבר: החינוך שלנו הוא חינוך טהור, הוא חינוך שהוכיח את עצמו שהוא חינוך מעולה, וכמעט עם אפס רמת פשיעה.

ינון אזולאי: אולי באחוזים בודדים, שלצערנו גם את זה צריך לתקן, כי בכל מקום צריך לתקן.

ינון אזולאי: קחו את זה כדוגמה.

ינון אזולאי: ואני מבקש לעשות את השינויים, זה מה שאני רוצה לעשות פה, ולעשות הכול על מנת שגם המגזר החרדי יקבל.

ינון אזולאי: ודבר אחרון, יש עכשיו את הבינוי של מעונות היום.

ינון אזולאי: הייתי אומר, צריך להכניס את הבינוי הזה גם פה, כי אז היא אמרה שזה לא נמצא, הוגדל ב-200 מיליון, אבל לא בטוח שזה הולך לבינוי.

ינון אזולאי: אנחנו הולכים להעביר למעונות היום ואנחנו לא יודעים מה יהיה.

ינון אזולאי: אז מגיל לידה אנחנו הולכים להתעלל בהם?

ינון אזולאי: תפסיקו להתעלל בחסרי ישע.

ינון אזולאי: ילדים זה חסרי ישע.

ינון אזולאי: אני מבקש מכם לעשות הכול.

ינון אזולאי: ובאמת, אולי משמיים הגענו למצב שב-2022 התקציב הזה של החינוך דווקא נפל, לעשות חינוך מחדש לעצמנו, לעשות חינוך מחדש לכולם, ולהוסיף כיתות בשביל אותם תלמידים שמגיע להם בזכות ולא בחסד.

אלכס קושניר: תודה רבה, ינון אזולאי.

אלכס קושניר: אופיר כץ, בבקשה.

ניר ברקת: מי אחריו?

ניר ברקת: תגידו גם מי אחרי.

אלכס קושניר: אחריו יואב קיש ואחר כך בצלאל סמוטריץ'.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אלכס קושניר: חברים, אני באמת לא רוצה להגביל אתכם בזמן, אז אני מבקש להיות תמציתיים.

ינון אזולאי: אבל לא חזרתי על עצמי, ראית.

אלכס קושניר: כן.

אופיר כץ: אני קודם כול רוצה לתת לך עצה חברית.

אופיר כץ: אנחנו פה כבר שבוע עם התקציב הזה, אם אנשים ידברו עוד דקה, פחות חצי דקה, זה לא ישנה, זה חצי שעה לפה או לפה.

אופיר כץ: לא צריך להגיע למצב שאנשים - - -

אלכס קושניר: אופיר, אתה מכיר אותי.

אלכס קושניר: אני לא רוצה.

אופיר כץ: בדיון הזה לא צריך להגביל.

ינון אזולאי: אלכס, אנחנו מתחייבים שעד שבת אנחנו מסיימים.

ינון אזולאי: אנחנו לא יכולים להמשיך לדבר במיקרופונים בשבת.

אוריאל בוסו: איך אתה מתחייב כזה דבר, ינון?

אלכס קושניר: בבקשה, אופיר כץ.

אופיר כץ: אני חושב אבל שלפני שנתחיל, לא כדאי שנשמע את אנשי האוצר או החינוך, שיסבירו לנו על - - -

אלכס קושניר: משרד האוצר, אני מבקש להסביר על הסעיף הזה.

שלמה קרעי: רגע, אנחנו רוצים לדבר קודם.

ניר ברקת: שייתנו את המידע.

אלכס קושניר: הם יסבירו על הסעיף הזה.

אלכס קושניר: באמת היה צריך להתחיל מזה.

אלכס קושניר: תודה, אופיר.

אלכס קושניר: גם ניר ברקת ביקש את זה.

אלכס קושניר: אז משרד האוצר, בבקשה, להסביר על הסעיף, ואחר כך חברי הכנסת יוכלו להתייחס.

אלי מורגנשטרן: אני רכז חינוך באגף תקציבים במשרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': לשעבר רכז תעופה בהקשר של משרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': נורא חשוב לציין את זה לרזומה של אלי.

אלי מורגנשטרן: תודה.

אלי מורגנשטרן: גם חקלאות.

אלי מורגנשטרן: סעיף 60 בתקציב של משרד החינוך הוא התקציב שמיועד - - -

משה גפני: היית בתעופה כשבצלאל סמוטריץ' היה שר?

אלי מורגנשטרן: כן.

אלכס קושניר: זה מידע מאוד חשוב.

אלכס קושניר: תמשיך, אלי.

משה גפני: אתה לא יודע כמה זה חשוב.

בצלאל סמוטריץ': עשה עבודה מצוינת שם.

אלי מורגנשטרן: התקציב הזה הוא התקציב של הפיתוח.

אלי מורגנשטרן: מטבע הדברים, תקציב של פיתוח מתנהג בצורה מאוד שונה מתקציב שוטף.

אלי מורגנשטרן: בניגוד לתקציב שוטף, שבו סכום התקציב שנמצא בתוך הסעיף הוא בדרך כלל מה שמנצלים באותה שנה, אז זה יותר פשוט, בתקציב פיתוח יש הרשאה להתחייב, שהיא זו שקובעת את היקף הפיתוח, והמזומן הוא נגזרת של מה שמצליחים לבצע בשנים הבאות מתוך ההרשאות שהתחייבו עליהן בשנה קודם.

אלי מורגנשטרן: פה בשנת 2022 התקציב של הרשאה להתחייב הוא 2 מיליארד, 875 מיליון, 321 אלף שקלים.

אלי מורגנשטרן: זה תקציב שמיועד לבינוי כיתות לימוד, בהתאם לתוכנית החומש.

אלי מורגנשטרן: בתוכנית החומש יש 17,000 כיתות לימוד, שמיועדות להיבנות בפריסה על חמש שנים.

ניר ברקת: וכמה הפער?

ניר ברקת: כמה צריך?

אלכס קושניר: רגע, תנו לו להשלים.

אלי מורגנשטרן: - - - לענות על הנקודה הזאת.

אלי מורגנשטרן: הגידול הדמוגרפי של מדינת ישראל הוא בסביבות ה-2%, הגידול של מערכת החינוך בסביבות ה-2.5%, אולי טיפה יותר אחוז בשנה.

אלכס קושניר: כמה יש חוסר?

אלי מורגנשטרן: יש סדר גודל של 100,000 כיתות, קצת פחות.

אלי מורגנשטרן: ולכן אנחנו בונים כל שנה 3,400 כיתות לימוד נוספות.

אלי מורגנשטרן: כלומר, יש לנו בערך צורך של 2,500, יש לנו בינוי של בערך 3,400.

יואב בן צור: זה כולל את החינוך החרדי?

אלי מורגנשטרן: זה כולל גם את החינוך החרדי.

אלי מורגנשטרן: זה אומר שלמעשה יש חוסר, אבל החוסר כל הזמן הולך ומצטמצם.

גלית דיסטל אטבריאן: יש תעדוף לפריפריה חברתית או גאוגרפית?

אלי מורגנשטרן: יש נוסחת תעדוף של משרד החינוך, שכוללת גם פריפריה, צרכים וכן הלאה.

יריב לוין: זה כולל את המוכש"ר או לא?

אלי מורגנשטרן: כן, כולל גם את המוכש"ר.

אלי מורגנשטרן: כל כיתות הלימוד.

אוריאל בוסו: לפי חלוקה - - -

אלי מורגנשטרן: אני אשלים רק את המשפט הזה.

אלי מורגנשטרן: 3,400 כיתות לימוד זה יותר מהצורך של כל שנה.

אלי מורגנשטרן: זה נכון שזה לא מספיק לכסות את כל הפער בשנה אחת, אבל כל שנה שעוברת הפער בין מספר כיתות הלימוד שצריך למספר כיתות הלימוד שבנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה הפער בין כיתות הלימוד שצריך לכיתות הלימוד בפועל?

אלי מורגנשטרן: אין אף ילד במדינת ישראל שנשאר בבית בגלל שלא הייתה לו כיתת לימוד.

יצחק פינדרוס: מה אתה אומר?

יצחק פינדרוס: מבחינה חוקית כן.

יצחק פינדרוס: אלפי.

אוסאמה סעדי: בכפרים הערביים יש את כל הקונטיינרים - - -

ניר ברקת: בירושלים לבד חסר 4,000 כיתות.

אלי מורגנשטרן: זה נכון שהמדינה מספקת - - -

אוריאל בוסו: לא, הוא אומר - - -

אלכס קושניר: תנו לו לענות שנייה.

ניר ברקת: זה לא נכון, זה - - -

אלכס קושניר: חבר'ה, אם לא תיתנו לו לענות, אני פשוט לא אתן לו לדבר, ואני אמשיך להתייחסות של חברי כנסת.

אלכס קושניר: לא יכול להיות שהוא מתחיל לדבר, אתם תוקפים אותו בשאלות, לא נותנים לו להשלים אפילו משפט אחד.

אלכס קושניר: תנו לו לסיים לדבר, יהיו לכם שאלות, תשאלו.

אלכס קושניר: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: - - -

משה גפני: אבל זה ליבת הדיון.

אלכס קושניר: כן, נכון, אבל אתם לא נותנים לו אפילו אופציה לענות.

אלכס קושניר: בבקשה, אלי.

משה גפני: כולנו יודעים על אלפי ילדים שאין להם כיתות לימוד.

יואב בן צור: כן, גם באילת חסר לך.

מאיר יצחק הלוי: אבל תיתנו לו לדבר.

אלי מורגנשטרן: המדינה נותנת מבנים יבילים, בשביל שלא ייווצר מצב שבו ילד מתחיל את השנה ואין לו כיתת לימוד.

אלי מורגנשטרן: נכון שמבנים יבילים זו לא ההעדפה הראשונה - - -

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר על יבילים.

יצחק פינדרוס: אני מדבר שיועץ הבטיחות שלכם לא מאשר את המבנים האלה, וילדים לומדים שם.

יצחק פינדרוס: על מה אתה מדבר?

אלכס קושניר: חבר הכנסת פינדרוס, אני מבקש.

אלי מורגנשטרן: זה נכון שיש פער, שמנסים לצמצם אותו כל הזמן, ואכן ההיקף של תוכניות הבינוי הן יותר גדולות.

יצחק פינדרוס: - - - מפעילים משטרה וצו חינוך להוציא את הילדים מהבניין.

יצחק פינדרוס: הבניין הוא לא חוקי.

יצחק פינדרוס: היועץ המשפטי לא מתקצב אותו.

ניר ברקת: מה הפער?

אוסאמה סעדי: כמה צריך על מנת להדביק את הפער?

אלכס קושניר: אלי, אני מבקש שתפסיק להסביר, כי אף אחד לא מקשיב לך.

אלכס קושניר: אופיר כץ, בבקשה.

שמחה רוטמן: סליחה, שואלים שאלות לעניין.

אלכס קושניר: אופיר כץ, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל ככה אנחנו לומדים, אלכס.

אלכס קושניר: יש לך שאלה?

אלכס קושניר: תשאל.

קריאה: אבל אלה שאלות לגיטימיות.

אלכס קושניר: תקשיבו, אני חושב שכל אחד פה יודע לנהל דיון תרבותי וענייני נורמלי.

אלכס קושניר: אתם תוקפים את הבן-אדם בשאלות, אתם לא נותנים לו אפילו אפשרות לקלוט את השאלות שאתם שואלים, כי הרבה אנשים שואלים שאלות בו זמנית.

אלכס קושניר: הבן-אדם מנסה לדבר, הוא לא השלים אפילו משפט אחד.

אלכס קושניר: אז לפחות כבוד מינימלי לבן-אדם, תנו לו לסיים את מה שיש לו להגיד.

אלכס קושניר: אתם תרצו לשאול שאלות, בתורכם אתם תשאלו.

אלכס קושניר: בסוף, כפי שאנחנו תמיד עושים בדיונים, הוא ירשום את השאלות וייתן לכם את התשובות.

אלכס קושניר: ככה צריך להתנהל דיון.

אלכס קושניר: מי שלא מבין את זה, חבל.

אלכס קושניר: בבקשה, אלי, תמשיך.

אלכס קושניר: ולא להפריע לו.

אלי מורגנשטרן: אני חושב שהצגתי את עיקרי הדברים.

אלי מורגנשטרן: אני אאסוף שאלות ואענה עליהן.

אלכס קושניר: אוקיי.

אלכס קושניר: כל אחד בתורו יוכל לשאול שאלות.

אלכס קושניר: אופיר כץ, בבקשה.

אלכס קושניר: בתורך.

אלכס קושניר: תירשם לדיבור ותוכל לשאול.

אלכס קושניר: בבקשה.

אופיר כץ: קודם כול כולנו ראינו היום את מחיר השחצנות של אתמול.

אופיר כץ: כולנו רואים את ראש הממשלה שמתראיין ואומר ביהירות המאפיינת אותו, שהכול יהיה בסדר, אנחנו נביס אותם 780 אפס.

ינון אזולאי: 780 בנט.

אופיר כץ: אז זה המחיר למי ששחצן.

אופיר כץ: ובאופן מפתיע, הבטיח שינצח 780–אפס, שוב הבטחה שלו לא מתממשת.

אופיר כץ: זה מה שמאפיין אותו מאז שהוא נבחר לראשות הממשלה.

שמחה רוטמן: הוא לא נבחר לראשות הממשלה.

אופיר כץ: טיפה טיפה יותר צניעות לא תזיק לו.

אלכס קושניר: ולעניין הסעיף?

אופיר כץ: זה לעניין הסעיף.

אופיר כץ: הוא אמר 180–אפס, ובזכות הסעיף הזה יש לנו אחד.

אלכס קושניר: אוקיי.

אלכס קושניר: אז יש עוד משהו לעניין הסעיף, אופיר?

אופיר כץ: כן, אני מגיע לסעיף.

אופיר כץ: קודם כול אמרת שזה סעיף חשוב.

אופיר כץ: אני מסכים שהוא סעיף חשוב.

אופיר כץ: היו לנו עשרות אלפי הסתייגויות, שצימקתם אותן למאות הסתייגויות, שהיו חשובות לא פחות, שהיו אמורות לסייע לילדים, להוסיף כיתות, להוסיף בתי ספר, לצמצם את הפערים, לא רק בחינוך – בבריאות, ברווחה.

אופיר כץ: ואת כל ההסתייגויות האלה אתם הפלתם.

אופיר כץ: אז אני חושב שקצת לא הוגן להטיף לנו על הסעיף הזה, כשאנחנו רצינו לעשות הרבה יותר טוב לאזרחים מהתקציב הגרוע שלכם ומנעתם את זה מאיתנו.

אופיר כץ: לגבי תקציב החינוך – באמת חבל, אני חושב שהיה מאוד מאוד ראוי ששרת החינוך, שאנחנו יודעים שהיא כבר נמצאת פה, תשתתף בדיון עם כל כך הרבה חברי כנסת שיש להם שאלות.

אופיר כץ: הרי כשהיא הייתה פה היו הרבה שאלות שלא קיבלנו מענה.

אופיר כץ: אמרו שיחזרו אלינו עם תשובות ולא קיבלנו מענה.

אופיר כץ: אני למשל על התיכון הווירטואלי של הילדים מהפריפריה לפיזיקה ומתמטיקה, תוכנית חשובה שנותנת להם את הכלים להתכונן לבגרות במקצועות האלו, והתוכנית הזו הופסקה, בגלל באמת חלם, שהייתה חברה שעשתה את זה, הפסיקו את ההתקשרות איתה, לקחו חברה אחרת, שלא יודעת בדיוק לעשות את זה, והילדים האלה נשארים היום בבית וכנראה שהם לא יצליחו לגשת לבגרות בגלל האי-טיפול של משרד החינוך.

אופיר כץ: הגשתי גם שאילתה בכנסת לפני כמעט שבועיים, היא אמרה לי שתוך ימים זה ייפתר, באופן מפתיע עד היום הדבר הזה לא נפתר.

אופיר כץ: ואני חושב שאם כבר הגענו לפה זו הזדמנות, מדברים פה על החוסר, שמצמצמים את זה, בפריפריה אנחנו רואים את זה בצורה הרבה יותר חזקה, את כמות התלמידים בכל כיתה.

אופיר כץ: ודווקא עכשיו זו הזדמנות כן להוסיף כיתות לימוד בפריפריה, על מנת שגם בפריפריה לא תהיה כמות כזאת גדולה של תלמידים בכל כיתה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת יואב קיש – יואב קיש לא נמצא, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהוא יצא בגלל ההגבלה של ה-70 איש.

אלכס קושניר: שלמה קרעי אחר כך ומיכל וולדיגר.

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני אעשה את זה קצר ותכליתי, הערה קטנה ושתי שאלות.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהדיון הזה הוא דיון חשוב, וכדאי ללמוד להבא על כל סעיף בתקציב, לעשות כזה דיון, ולא ב-03:00 לפנות בוקר, מהר מהר, שואלים, תשובות.

בצלאל סמוטריץ': לעיין בדבר, זה הרבה מאוד כסף.

בצלאל סמוטריץ': כך ראוי וטוב שזה קורה.

בצלאל סמוטריץ': שתי שאלות לאנשי המקצוע.

אלכס קושניר: אני מבקש לרשום את השאלות של חברי הכנסת, כדי שאחר כך תוכלו לענות.

בצלאל סמוטריץ': שאלה ראשונה, אני רואה כאן בסעיף 10 02 – חצי מיליארד שקלים, הוצאה מותנית הכנסה.

בצלאל סמוטריץ': שאלתי הקבועה: להבין את מקורה של ההכנסה.

בצלאל סמוטריץ': במידה והמקור הוא בהשתתפות רשויות מקומיות, אז אני אשמח לקבל את הפירוט על הקריטריונים שלפיהם נקבע אחוז ההשתתפות בכל רשות, בכל סוג של מבנה, ושנראה שלא מקפחים את מי שלא צריך לקפח.

בצלאל סמוטריץ': זו שאלה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה שנייה, בדיון הקודם שהתקיים כאן בתקציב הזה, ביום חמישי שעבר – אומר לפני כן הקדמה: בהתאם להחלטת הממשלה על תוכנית החומש למגזר הערבי, שנשלחה אלינו, אם אדוני זוכר, בלילה שבין רביעי לחמישי, בין ה-27 ל-28 בשעה 24:03, אם אני זוכר נכון, נשלחה לנו במייל, מצוין כי תהיה תוספת של כ-4,000 כיתות לימוד במגזר הערבי במסגרת תוכנית החומש.

בצלאל סמוטריץ': סביר להניח שזה נמצא בתוך הסעיף הזה.

בצלאל סמוטריץ': בהמשך לזה, עמד כאן – המנכ"ל, אתה מפריע לי עכשיו עם היועץ המשפטי, כי שאלתי מוכוונת אליו – בהמשך לזה באותו הדיון הצהיר היועץ המשפטי של משרד האוצר, מר אסי מסינג, לשאלתי, שאנשי אגף התקציבים לא עברו על שום הנחיית יועץ משפטי לממשלה בכל הנוגע לקיום המשא-ומתן הקואליציוני עם מפלגת רע"מ.

בצלאל סמוטריץ': כפי שידוע ודאי לאדוני ולכולם, בסוף השבוע פרסמה איילה חסון תחקיר, במסגרתו דווח כי כל בכירי אגף התקציבים היו בלילה שבו נוהל המשא-ומתן הקואליציוני פיזית.

בצלאל סמוטריץ': אני אז חשבתי שמדובר על משרדיה של מפלגת רע"מ, מסתבר שמדובר על משרדיה של אותה עמותת "סיוע 48", שקשורה גם לחמאס, במשרדים שלה נוהל המשא-ומתן, וכמעט הייתי אומר אוטובוס של בכירי אגף התקציבים נסע להשתתף פיזית, לפי דבריו של מר מסינג עצמו.

משה גפני: אמרו להם שהם נוסעים למועצת גדולי התורה, ולקחו אותם - - -

בצלאל סמוטריץ': גפני, אני לא הפרעתי לך, אל תפריע לי.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יפה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו שותפים באותה אופוזיציה.

משה גפני: נכון.

בצלאל סמוטריץ': על פי הסברו המלומד שניתן כאן באריכות על ידי היועץ המשפטי של משרד האוצר, הנחיית היועץ איננה מאפשרת סיטואציה כזו.

בצלאל סמוטריץ': היא כן מאפשרת נציג אחד שייתן תשובות, כמובן לא בנוכחות פיזית עם הפוליטיקאים במשא ומתן, וכפי שהתברר, ויצאו משם תמונות, בכירי אגף התקציבים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מבקש שהיועץ המשפטי של משרד האוצר יאמר האם הוא רוצה לחזור בו או לתקן את אמירתו, ולהתייחס לשאלה איך בכירי אגף התקציבים שותפים במשא ומתן פוליטי אצל גורמים פוליטיים בניגוד מוחלט להחלטת היועץ.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר.

ינון אזולאי: - - - רק על שאלה אחת.

אלכס קושניר: בבקשה, ינון.

ינון אזולאי: לגבי הכיתות של המגזר החרדי, הייתי מבקש' לדעת גם באחוזים בתוספת שנתתם השנה, כמה חסר במגזר החרדי לפי הנתונים שיש לכם, וכמה באחוזים תקצבתם אותם לעומת אחרים.

אלכס קושניר: כן, תודה רבה.

אלכס קושניר: שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: כמו שהזכיר חברי חבר הכנסת אופיר כץ, באמת הניסיון לבזות אותנו 780–אפס, עלה לכם בזה שהבקענו לכם שער זהב.

בצלאל סמוטריץ': מה זה שער זהב?

שלמה קרעי: הגול הזה שהכנסנו להם.

קריאה: כשאתה מכניס אתה מנצח.

שלמה קרעי: זה שער ניצחון.

עופר כסיף: זה כבר לא קיים.

שלמה קרעי: בסדר, כאן זה קיים.

יריב לוין: שער זהב זה שער שמובקע בהארכה - - -

אופיר כץ: כן, הוא כבר לא קיים.

אלכס קושניר: ואם כבר בכדורגל עסקינן, אז אנחנו בדיוק במחצית.

אלכס קושניר: אז תמשיך, שלמה.

ינון אזולאי: איזה מחצית, עוד לא התחלנו.

בצלאל סמוטריץ': מה זה וולה?

אופיר כץ: וולה זה שהכדור בא מהאוויר, ואתה נותן בומבה וגול יפה.

אופיר כץ: אני חושב שזה יותר מתאים למה שהוא קיבל היום במליאה.

שלמה קרעי: גם וגם, אופיר.

ינון אזולאי: סתם, מה זה כדורגל?

בצלאל סמוטריץ': אתה מבין מה קורה?

בצלאל סמוטריץ': בציבור החרדי אין תקציב לבניית מגרשי כדורגל, אז לא יודעים מה זה כדורגל.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: בבקשה, שלמה קרעי.

משה גפני: יודעים מה זה לתת גול לראש הממשלה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, זה באמת רק סמלי שהנפילה הייתה בחינוך, כי צריך להתחנך ולדעת איך להתנהל כקואליציה, להתנהל ביותר ממלכתיות ולא בדורסנות, כפי שחבריך בקואליציה התנהלו בתקופה האחרונה.

שלמה קרעי: אני חושב שמה שיש לנו כאן בתשתיות של החינוך זה רק קצהו של קרחון, שאם נעמיק ונחפור בכל סעיף אנחנו נגלה כמה זה תקציב מפלה, כמה הפריפריה מתוקצבת פחות, כמה הילדים החלשים, האוכלוסיות החרדיות והערביות וביהודה ושומרון, נמצאים כאן בתת-תקצוב בתוך התקציב הזה.

שלמה קרעי: ולכן אנחנו בהחלט מתכוונים להגיש הסתייגויות, שיגדילו משמעותית את התקצוב לתשתיות ולמבנים בכל האוכלוסיות המוחלשות שכאן זה לא נמצא.

אלכס קושניר: זאת אומרת, הסתייגויות הפחתה, כמו שעשיתם בפעם הקודמת, לא יהיו?

שלמה קרעי: לא, הסתייגויות תוספת.

שלמה קרעי: תוספות של תוכניות חדשות.

אלכס קושניר: לא, רק רציתי לוודא שהסתייגויות הפחתה לא יהיה.

שמחה רוטמן: לא, אולי יהיה הפחתה של המבנים שהבטחתם למנסור עבאס.

אלכס קושניר: כן, אוקיי.

שלמה קרעי: אגב, תוכניות חדשות, טמיר, אני רוצה לדעת עד מתי אפשר להגיש לך תוכניות חדשות, הרי זה לא במערכת, מגישים לך את זה בכתב.

שלמה קרעי: גם בשעתיים האלה, באותה מסגרת זמן, מרגע סיום הוועדה, תוכניות חדשות?

אלכס קושניר: כן.

טמיר כהן: כן - - -

שלמה קרעי: אני רוצה לומר, גברתי היועצת המשפטית, אני חושב שאי-אפשר לאחוז במקל משני קצותיו, ולהפוך את הבית הזה, את העבודה הפרלמנטרית שלנו לבדיחה.

שלמה קרעי: בעצם יש כאן שינויי נוסח שאנחנו מציעים לחוק, ואת אומרת: אין לכם זכות לנמק אותם.

שלמה קרעי: לא בוועדה, כי לא מנמקים הסתייגויות מספריות בוועדה; וגם לא במליאה, כי סעיף 90 ולא יודע מה קובע שלא מנמקים במקרה כזה במליאה.

שלמה קרעי: אי-אפשר לקחת גם את זה וגם את זה ולהשאיר אותנו בלי אפשרות לנמק.

שלמה קרעי: אם יש תוכנית חדשה שאני מציע, אם הייתה לי את האפשרות במליאה, הייתי מנמק אותה במליאה, כמו שעשיתי בארבע שעות שלשום בלילה, כשנימקתי את כל ההסתייגויות ואת כל מה שהיה לי לומר.

שלמה קרעי: לא ייתכן שיש לנו דברים להציע, הכנסת פה הצביעה - - -

בצלאל סמוטריץ': הוא הצליח לשכנע את חברת הכנסת אמילי מואטי בהנמקה שלו, היא הלכה לפי צו מצפונה.

שלמה קרעי: לא סתם, יש לזה זכות אבות, היא מטוניס, היא לא סתם גרמה לכם לחזור בתשובה דווקא על הנושא של החינוך.

אלכס קושניר: כן, בבקשה, שלמה.

משה גפני: דיברת איתה לפני ההצבעה?

שלמה קרעי: דיברתי איתה מעל הדוכן.

שלמה קרעי: קראתי לכולם שם לחזור בתשובה.

שלמה קרעי: ליל ראש חודש כסלו הלילה, זה לילה חשוב מאוד מבחינת הרוח היהודית, הרוח של המכבים שנאבקו לא באלו שרצו להשמיד אותם פיזית – בכאלו שרצו להשמיד אותם רוחנית, רצו לפגוע בחינוך של הילדים שלהם.

שלמה קרעי: אז הכול פה מתחבר לתמונה אחת כוללת של צריך לעשות חשבון נפש.

קריאה: - - - סופגניות.

שלמה קרעי: הייתה הסתייגות של סופגניות גם - - -

יצחק פינדרוס: במסגרת ההורדה על סעיף 98 הורדת את זה.

משה גפני: לא, הוא לא הוריד את זה, זה הקואליציה הצביעה נגד.

משה גפני: הקואליציה גם נגד סופגניות.

שלמה קרעי: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, א' גם לקבל פירוט של חלוקה – פריפריה ולא פריפריה, חרדים ולא חרדים, ערבים ולא ערבים, יהודה ושומרון ולא יהודה ושומרון של הסעיף התקציבי הזה.

שלמה קרעי: גם לקבל את תשובתה של היועצת המשפטית, איכשהו אולי ננמק בין שמיים לארץ – לא בשמיים ולא בארץ, תנו לנו משהו, בזמן שהוא לא מן היום ולא מן הלילה, ושנוכל לנמק את מה שאנחנו רוצים להציע כאן.

אלכס קושניר: תודה רבה.

שלמה קרעי: והדבר השלישי - - - אחר כך.

שלמה קרעי: תודה.

אלכס קושניר: טוב.

אלכס קושניר: מיכל וולדיגר, בבקשה.

קרן ברק: רק שאלה.

אלכס קושניר: לא, אחר כך, תורך.

אלכס קושניר: מיכל וולדיגר.

קרן ברק: למה דחוף שזה יהיה היום?

אלכס קושניר: מיכל וולדיגר, בבקשה.

אלכס קושניר: כי אנחנו נמצאים בדיוני תקציב, אנחנו ממשיכים אותם.

קרן ברק: - - - אושר כבר - - - 2022, אז מה הבעיה שזה יידחה בשבוע?

אלכס קושניר: מיכל, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה, כבוד היושב-ראש, אז כמו שאמרו פה לפניי - - -

יואב בן צור: אלקין ככה החליט, מה את שואלת שאלות.

יואב בן צור: ראש בקיר.

ניר ברקת: מי אחריה?

אלכס קושניר: שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אוריאל בוסו.

מיכל מרים וולדיגר: כמו שאמרו פה לפניי, אני מצטרפת לכך שהאמירה שלך בהתחלה שמדובר בתקציב חברתי או הכי חברתי, קשה לי לקבל אותה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אצטרף גם לדבריו של חברי קרעי על כסלו, שאומנם זה עם טעות כתיב, אבל זה כיס ולב.

מיכל מרים וולדיגר: ואתה יודע, הפור שנפל דווקא על תפקיד החינוך זה בדיוק מתאים לעניין הזה, שמדינת ישראל צריכה להכניס את היד לכיס עם הלב שלה, מה שלא קרה במקרה הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רואה שום תקציב חברתי, שלא נדבר על נושא של בריאות בכלל.

מיכל מרים וולדיגר: אז נכון שהצהירו פה שהייתה הגדלה של סכומים יפים לתוך הבריאות, אבל בעצם למעשה ההגדלה - - -

אלכס קושניר: מיכל, אני מבקש להתמקד בסעיף, לא בבריאות.

אלכס קושניר: הסעיף הזה מדבר על החינוך, לא על הבריאות, בבקשה.

ינון אזולאי: הרסתם להם את הבריאות עם החינוך הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל למה "להם"?

מיכל מרים וולדיגר: אל תוציא את עצמך מן הכלל.

עופר כסיף: הרסו להם את החינוך עם הבריאות הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: הרסו לכולנו.

יצחק פינדרוס: לא, אנחנו כבר רגילים, לכם זה חדש.

אלכס קושניר: ינון, אתה ממלא את תפקידך כחליפי בצורה רצינית.

אלכס קושניר: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה הצמיחה, גם בבריאות וגם בחינוך, היא יותר על פי גדילה של אוכלוסייה, ובבריאות כי היא מזדקנת, ולא בשביל לפתח תוכניות חדשות.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו, לגבי הסעיף הספציפי הזה והחינוך, אז גם פה, אני חייבת לומר שבימים הראשונים של תחילת בית הספר בספטמבר הלכתי לסייר בכמה וכמה בתי ספר, כולל בתי ספר בהתיישבות הצעירה אגב, שאני אשמח לדעת אם הם נמצאים בתוך התקציב הזה ובתוך הסעיף הזה, כי גם, כמו שדיברו פה על האוכלוסייה הערבית וכמו שדיברו פה על האוכלוסייה החרדית, אז גם האוכלוסייה בהתיישבות הצעירה, הצפיפות בבתי הספר שם, המבנים שם, כי אנחנו מתעסקים בסעיף של מבנים, זה פשוט זועק לשם.

מיכל מרים וולדיגר: ילדים הם ילדים הם ילדים לא משנה איפה הם נמצאים, וצריך לתת להם מבנים, הדבר הבסיסי ביותר, כדי שהם יצליחו ללמוד כמו שצריך, כדי להיות בקשב.

מיכל מרים וולדיגר: אז כמובן שצריך לצמצם את הצפיפות, שהיא נוראה בכיתות, ובוודאי לשים, כמו שאמרו פה חבריי, את התנאים הבסיסיים של חום או קור, תלוי בעונות השנה, מה שלא ראינו – מה שאני לא ראיתי בעיניי – בבתי ספר רבים, שוב, כולל בהתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

מיכל מרים וולדיגר: דבר שני שגם ראיתי זה בבתי ספר המשלבים של החינוך המיוחד, שגם אותם הייתי רוצה לדעת, היכן בתוך הסעיף הזה נמצאים הגנים ובתי הספר לחינוך המיוחד.

מיכל מרים וולדיגר: וגם שם, לצערי הרב, חלקם נמצאים במבנים שהם פשוט בושה, התביישתי להגיע אליהם, בקרוונים.

מיכל מרים וולדיגר: הבינוי שלהם – לא הייתי מכניסה, סליחה, גם לא מלונה לכלב, בתנאים הכול-כך גרועים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, בעיניי, הסעיף הזה בהחלט דורש העלאה בתקציב.

מיכל מרים וולדיגר: והייתי שמחה, שוב, כמו שפניתי בשאלה, לדעת היכן בתוך הסעיף נמצאים הגנים ובתי הספר לחינוך מיוחד, ובתי ספר ביהודה ושומרון ובהתיישבות הצעירה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

יצחק פינדרוס: אלכס, כשאני הגעתי ונרשמתי היה ריק האולם.

יצחק פינדרוס: אין לי בעיה, אני רק רוצה לדעת שאני רשום באיזשהו מקום.

שמחה רוטמן: חבר הכנסת פינדרוס, אני חושב שאתה תרצה להתייחס למה שאני אומר.

יצחק פינדרוס: כשאני ביקשתי לדבר היו פה חמישה ח"כים.

אלכס קושניר: לא, אתה רשום בדף השני.

יצחק פינדרוס: אני לא באתי בתלונה, אני רציתי לדעת שאני רשום באיזשהו מקום.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, יש לי שתי הערות כלליות לסדר.

שמחה רוטמן: אני חושב שחלק מהשאלות שחבריי שאלו מגורמי המקצוע, חבל שנחכה לקבל את התשובות מהם, כי יכול להיות שהם יעוררו שאלות נוספות, בייחוד כאשר אנחנו מדברים על ניתוח סעיף התקציב ופירוט שלו, כי זה באמת היה דבר שהיה צריך להיות מוצע בפנינו בהתחלה, ולא שאחר כך נקבל תשובות והן יעוררו בתורן שאלות אחרות.

שמחה רוטמן: זה מבחינת ההצעה לסדר.

שמחה רוטמן: אני רוצה להפתיע אותך, אדוני היושב-ראש.

אלכס קושניר: אני כבר מופתע.

שמחה רוטמן: טוב מאוד.

שמחה רוטמן: כך צריך, כך יאה וכך נאה.

שמחה רוטמן: דבר ראשון, דיברו פה על תקציב חברתי – אתה דיברת – דיבר נציג משרד האוצר על הגידול הטבעי בתחום החינוך.

שמחה רוטמן: הסתכלתי על התקציב, אתה יודע, בימים האחרונים, כחלק מתרבות השקר של ראש ממשלתנו, הסתובב הביטוי "שלוש שנים אין תקציב".

שמחה רוטמן: אממה, שרק ב-2020 לא היה תקציב.

שמחה רוטמן: התקציב האחרון של המדינה הוא 2019.

שמחה רוטמן: אז הייתה שנה אחת בלי תקציב.

יצחק פינדרוס: 2019 – זה לא שלוש שנים מאז?

יצחק פינדרוס: חשבתי אצל הגויים סופרים – מהלידה של ישו - - -

שמחה רוטמן: לא, היה 2019 - - -

אלכס קושניר: שמחה, אני מבקש שתתייחס לסעיף.

שמחה רוטמן: אני מתייחס לסעיף.

אלכס קושניר: לא, אתה לא מתייחס לסעיף.

שמחה רוטמן: לא, אדוני, סמוך עליי שאני מתייחס לסעיף.

אלכס קושניר: כן, אבל הזמן שלך מוקצב, בבקשה.

אורית סטרוק: אמרת מקודם שהזמן לא מוקצב.

אלכס קושניר: כן, כשמדברים לעניין.

שמחה רוטמן: אבל אתה קוטע אותי באמצע ואתה אומר שאני לא מדבר.

אלכס קושניר: בבקשה.

שמחה רוטמן: הסתכלתי בספר התקציב של 2019, אדוני היושב-ראש, ואני מאוד כועס על מה שאמרת עכשיו, כי בשנת 2019 בסעיף הזה אין גידול.

שמחה רוטמן: לא רק שאין גידול, יש קיטון.

שמחה רוטמן: ועל זה אני מדבר, ואתה קוטע אותי, ואתה אומר שאני לא מדבר לעניין, אני מבקש שתחזור בך ממה שאמרת.

אלכס קושניר: אני חוזר בי.

שמחה רוטמן: תודה.

אלכס קושניר: דיברת על הרשאה להתחייב או על ההוצאה במזומן?

שמחה רוטמן: גם וגם.

אלכס קושניר: כמה ההרשאה להתחייב ב-2019?

שמחה רוטמן: רק רגע, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אני מדבר על תתי הסעיפים.

שמחה רוטמן: ואני מדבר על הצטיידות מבני חינוך.

שמחה רוטמן: בהצטיידות מבני חינוך הופיע 15,516,000, ובתקציב לשנת 2022, בהצטיידות מופיע פחות – מופיע 14,895,000.

שמחה רוטמן: וזה קיטון ולא גידול.

שמחה רוטמן: ומאחר שבשלוש השנים – הינה, אני זורם אתכם, שלוש שנים חלפו, היה גידול של שלוש שנים, והקטנתם את התקציב.

שמחה רוטמן: אז אל תספר לנו סיפורי סבתא, סליחה.

ינון אזולאי: שתה משהו.

בצלאל סמוטריץ': שמחה, זו לא ועדת החוקה פה.

בצלאל סמוטריץ': עם אלכס מדברים - - -

שמחה רוטמן: לא, אלכס אמר לי שאני לא מדבר לעניין.

אלכס קושניר: אבל חזרתי בי, שמחה.

שמחה רוטמן: אוקיי.

שמחה רוטמן: סליחה.

עופר כסיף: שתה משהו, תנוח.

שמחה רוטמן: סליחה.

אלכס קושניר: בבקשה, תמשיך.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: אז התקציב קטן ולא גדל, למרות שלפי נוסחת הגידול שהסביר לנו נציג האוצר הוא היה צריך לגדול.

שמחה רוטמן: וזה לא הסעיף היחיד שם שקטן, גם חלק מהסעיפים עם ההרשאה להתחייב.

שמחה רוטמן: גם הגידולים שכן היו הם לא בהתאם לנוסחה שעליה דובר.

שמחה רוטמן: ולכן חבל מאוד לא רק שהתקציב הזה איננו חברתי ואיננו משקף את מה שצריך לקרות בנוסחת הטייס האוטומטי או בנוסחת טייס כלשהו – ולכן מאוד רלוונטי העיסוק הקודם בתעופה, סליחה, אדוני הרפרנט.

יואב בן צור: יש טייס בדתות.

שמחה רוטמן: ולכן הסעיף הזה, טוב שהוא נפל, ואני מאוד מאוד מקווה שננצל את ההזדמנות לבדוק כיצד קרתה התקלה הזאת, ולתקן את הטעון תיקון כאן ועכשיו.

שמחה רוטמן: זה בכל הנוגע לגידול בסעיף התקציב.

שמחה רוטמן: דבר נוסף שמאוד מאוד חסר בסעיף הזה, ותאמין או לא, אני אפילו לא יודע איך אני מתמודד עם זה שאני זה שאומר את זה, אבל בשנת 2014 התקבלה החלטת ממשלה שמבקשת לעשות ניתוח מגדרי של התקציב.

שמחה רוטמן: תאמינו או לא.

גלית דיסטל אטבריאן: רוטמן, יא פרוגרסיבי.

שמחה רוטמן: ואפילו שהממשלה הזאת היא ממשלת שינוי, גוף שאני בדרך כלל לא אוהב לצטט ממחקריו, מרכז אדווה אומר, שבתקציב שעבר בשנת 2018 היה פירוט של הניתוח המגדרי של התקציב.

שמחה רוטמן: אני הייתי מצפה שבסעיף שכזה יסבירו לנו איך דואגים לחינוך נשים לעומת גברים, לעשות את הניתוח המגדרי בהתאם להחלטת הממשלה.

שמחה רוטמן: אני לא רואה את הניתוח הזה מתנהל כאן.

שמחה רוטמן: ודוח מרכז אדווה אומר שבתקציב האחרון חלה נסיגה עשר צעדים אחורה, בהגדרתו, בניתוח המגדרי של התקציב.

שמחה רוטמן: אני חושב שבבינוי של מבני חינוך, התנאים הפיזיים שבהם לומדים גברים ונשים בוודאי צריכים להיות שווים, זה בלי קשר לניתוח מגדרי.

שמחה רוטמן: אני חושב שכאשר מקטינים את התקציב הדבר הזה בוודאי לא מתרחש.

שמחה רוטמן: ולכן אני מבקש שתנצל את ההזדמנות, אולי זה ישמח במשהו את חברת הכנסת אמילי מואטי, שבזכות הטעות הטכנית שלה נסתכל על הסעיף הטכני הזה בעיניים שהיא תאהב יותר, בעיניים המגדריות, ונשאל את עצמנו, הגידול והקיטון, על חשבון מי הוא בא.

שמחה רוטמן: ונקודה אחרונה, אני לא רואה פה, וזה דבר שבעיניי הוא עוד יותר חמור, כי אם הסעיף הזה כולל בתוכו את הגידול שהובטח בבינוי של מבני חינוך למנסור עבאס ולמפלגת רע"מ, ובסופו של דבר הוא קטן יותר או חלקו קטן יותר - - -

אלכס קושניר: רק בוא תדייק, מדובר בילדים אזרחי מדינת ישראל.

שמחה רוטמן: אין שום בעיה.

אלכס קושניר: לא, רק לדייק.

שמחה רוטמן: לא הבנתי, אמרתי שהם לא אזרחי - - -

אלכס קושניר: כי הילדים הם לא של המפלגה.

קטי קטרין שטרית: על איזה קמפיין אתה מדבר?

קטי קטרין שטרית: אתה זוכר את הקמפיין שלכם "אם אין אזרחות" – הוא לא זוכר.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, יש עוד כמה אנשים אזרחי מדינת ישראל, שיושב-ראש המפלגה שלך ביקש לזרוק אותם במריצות, אבל אני מדבר כרגע על האנשים שהתקציבים הובטחו לדרישת רע"מ.

קטי קטרין שטרית: ככל פעם זה משתנה במגזר, תלוי בבחירות.

שמחה רוטמן: וזה מה שאמרתי, לא דיברתי לא על הילדים ולא על האזרחים.

אלכס קושניר: לא, אמרת ילדים של מפלגת רע"מ.

יואב בן צור: הוא לא אמר ילדים.

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: אמרתי התקציבים לכיתות - - -

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, למה היועץ המשפטי למשרד האוצר הלך?

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יענה לי לשאלה?

אלכס קושניר: הוא יחזור ויענה, אל תדאג.

בצלאל סמוטריץ': יחזור?

בצלאל סמוטריץ': עליך.

שמחה רוטמן: ואם הובטח להם גידול בתקציב, ולעומת זאת אנחנו רואים שהתקציב של הצטיידות מבני חינוך ירד, השאלה היכן מתחבאים אותם סכומים.

שמחה רוטמן: אני מבקש לזה התייחסות מהרפרנט.

שמחה רוטמן: תודה.

אלכס קושניר: שאלתך ברורה.

שלמה קרעי: אדוני, רק הערה לפרוטוקול, יש בעיה עם המערכת.

שלמה קרעי: שלומית, היועצת המשפטית, אמרה שאי-אפשר להגיש יותר מהסתייגות אחת לסעיף.

שלומית ארליך: זה לא אני אמרתי.

קריאה: לא, שגית אמרה - - -

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: מטפלים?

אלכס קושניר: יופי, תודה.

טמיר כהן: כן, מטפלים.

שלומית ארליך: לא מטפלים.

שלומית ארליך: שנייה, חשוב לי להבהיר.

שלומית ארליך: פנו אליי העוזרים ושאלו אותי: למה אפשר להגיש רק הסתייגות אחת לכל תוכנית במערכת?

שלומית ארליך: אני לא ידעתי שאפשר לעשות את זה רק בצורה אחת, כי בחלק המילולי גם אפשר להגיש כמה חלופיות לאותה מערכת.

שלומית ארליך: פניתי ובררתי.

שלומית ארליך: הבנתי שאין אפשרות.

טמיר כהן: נכון.

טמיר כהן: יש אפיון מאוד ברור לאור דרישה של הייעוץ המשפטי.

שלומית ארליך: זה לא לאור דרישה של הייעוץ המשפטי.

שלומית ארליך: הייעוץ המשפטי לא היה מעורב בזה.

טמיר כהן: לא משנה.

שלומית ארליך: לא.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אין לנו אפילו את היכולת לקיים את העבודה הפרלמנטרית שלנו?

טמיר כהן: יש לכם את היכולת.

אלכס קושניר: יש לכם את היכולת.

שלמה קרעי: כנראה שלא.

שלמה קרעי: היועצת המשפטית אומרת שלא.

אורלי לוי אבקסיס: לא, היא אומרת שלא.

אלכס קושניר: אבל איך הם הגישו עד עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: היא יועצת משפטית של הוועדה?

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מנהל הוועדה, היא יועצת משפטית, היא אומרת שאנחנו לא יכולים.

טמיר כהן: אתם כן יכולים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, היא אומרת - - - למה אתה לא מקשיב?

יצחק פינדרוס: היא אומרת שאתם יכולים.

יצחק פינדרוס: היועצת המשפטית אומרת לך שאת יכולה.

אורלי לוי אבקסיס: יכולים או לא יכולים?

שלומית ארליך: אני מבינה שאי-אפשר להגיש.

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר?

אורלי לוי אבקסיס: תעצרו את הדיון.

אלכס קושניר: בבקשה, טמיר, איך אפשר להגיש?

שלומית ארליך: זה לא עניין של לעצור את העניין.

טמיר כהן: אפשר להגיש.

טמיר כהן: אנחנו יכולים להזין את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יועץ משפטי?

אלכס קושניר: אורלי, תני לו לענות.

טמיר כהן: את לא רוצה להגיש?

טמיר כהן: אל תגישו.

אורלי לוי אבקסיס: התבלבלתם בתפקידים.

אלכס קושניר: אל תגישי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתם תאפשרו לנו להגיש.

אלכס קושניר: אז את תגישי.

אלכס קושניר: את רוצה לשמוע איך?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשמוע - - -

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אורלי, את רוצה לשמוע איך?

אלכס קושניר: אז תקשיבי איך.

אלכס קושניר: בבקשה, טמיר.

טמיר כהן: אתם יכולים להגיש את זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה לא מבין.

אלכס קושניר: תסביר לכולם.

אלכס קושניר: אורלי לא רוצה לשמוע.

אלכס קושניר: בבקשה.

טמיר כהן: יש אפשרות לפתוח תתי סעיפים בכל אותו סעיף, זה ייתן את המשמעות של ההסתייגות בתור סעיף.

טמיר כהן: אין בעיה, אנחנו יכולים להסדיר את זה.

טמיר כהן: שלמה יודע את זה, כשהוא מגיש הסתייגויות חדשות, טיפלנו בזה.

שלמה קרעי: אז להגיש לך את זה בכתב?

טמיר כהן: כן.

טמיר כהן: ויכול להיות שנפתח גם את זה שם, אין שום בעיה.

שלומית ארליך: טמיר, אותו חבר כנסת יכול להגיש לתוכנית יותר מהסתייגות אחת?

טמיר כהן: כן.

טמיר כהן: אנחנו יכולים לעשות את זה - - -

אוריאל בוסו: בתור הסתייגות?

קרן ברק: תוך שבוע גומרים עם זה, אין בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: זו זכותנו המלאה.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת?

שלומית ארליך: זה לא מה שליאת אומרת.

שלומית ארליך: תבדוק, אני - - -

טמיר כהן: זה עניין טכני.

קרן ברק: תוך שבוע יקלידו הכול.

קרן ברק: הכול בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, זה עניין טכני.

אורלי לוי אבקסיס: זו זכותנו הפרלמנטרית להגיש - - -

אוריאל בוסו: אני מציע שנסגור את הדיון עד - - -

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: קודם כול המערכת הייתה אמורה להיפתח מיד אחרי הדיון.

אלכס קושניר: פתחנו אתה לפני כדי שתוכלו כבר עכשיו, מי שרוצה, להגיש.

אלכס קושניר: לכן אנחנו לא נסגור את הדיון, ועד סוף הדיון כולכם תדעו איך לעשות את זה.

אלכס קושניר: אורית סטרוק, בבקשה.

ינון אזולאי: אני דורש הוראות בכתב, אם אפשר, לכל חברי - - -

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אם ייתקע שופר בעיר ועם לא יחרדו.

אורית סטרוק: לא בכל יום חוק חוזר מהמליאה לוועדה.

אורית סטרוק: זה לא דבר שקורה כל יום, לא כל חודש ולא כל שנה.

אורית סטרוק: זה דבר נדיר שבנדיר.

אורית סטרוק: ואם קרה אירוע כזה, אדוני היושב-ראש – אני רוצה שאתה תקשיב לי, אני אחכה.

אלכס קושניר: אורית, תמשיכי, אני מקשיב לך.

אורית סטרוק: לא, אני רוצה שתקשיב לי.

אורית סטרוק: לא, אתה יכול לדבר איתו, זה בסדר.

אורית סטרוק: אני מוכנה לחכות.

קטי קטרין שטרית: אלכס, אומרים שבדרך כלל נשים יכולות לעשות שני דברים.

אלכס קושניר: גם לי את יש את היכולת הזאת.

אלכס קושניר: אבל, אורית, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם רוצים את שגית אפיק פה.

אורית סטרוק: אני רק רוצה להגיד: זה לא מפריע שתדבר איתו, רק - - -

אלכס קושניר: אורית, אני רוצה להקשיב לך, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אבל טמיר יודע את העבודה.

אורית סטרוק: תודה רבה לך.

אורית סטרוק: אז אני אומרת: לא בכל יום, לא בכל חודש, אפילו לא בכל שנה קורה אירוע כזה דרמטי, שחוק חוזר מהמליאה לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - שגית אפיק.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה שאלות ענייניות.

אורית סטרוק: לא קורה כל יום.

אורית סטרוק: ואתה אמרת קודם, אדוני היושב-ראש, שזה קרה בגלל שיש חברת כנסת אחת שהתבלבלה או משהו כזה, כאילו שזה סוג של מקרה.

אורית סטרוק: אני רק רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אין דבר כזה מקרה.

אורית סטרוק: אצלנו ביהדות אומרים: מקרה זה רק מה'.

אורית סטרוק: דבר לא קורה לבד.

אורית סטרוק: אז אנחנו צריכים לחשוב למה קרה דבר כזה.

אורית סטרוק: למה זה קרה.

אורית סטרוק: ולמה זה קרה דווקא עכשיו - -

קרן ברק: בחודש כסלו.

אורית סטרוק: - - בראש חודש כסלו.

ינון אזולאי: אם אפשר, גם למה זה קרה דווקא בכיתות.

אורית סטרוק: אני בדיוק על זה רוצה לדבר, אדוני.

אורית סטרוק: תדע לך, דרך אגב, אתמול – היום בבוקר, סיימו את המליאה ב-05:30, אז חברת הכנסת מיכל וולדיגר ואני לא הלכנו לישון, נסענו לכותל להתפלל ולזעוק לה' שיעשה משהו, שהקדוש ברוך הוא יעזור לנו מול התקציב הנורא הזה.

אורית סטרוק: ובאמת באמת חשבנו בעיקר על הנושא של תקציב החינוך ועל כל הנושא של החינוך.

אורית סטרוק: ובעיניי זה ממש שהתפילה שלנו התקבלה.

אופיר סופר: יש מצב שאמילי גם הייתה אתכם בתפילה?

אורית סטרוק: כל עם ישראל מוזמן לכותל, הכותל פתוח לכולם, הקדוש ברוך הוא אוהב את כולם.

אורית סטרוק: אנחנו יודעים שתפילה בכותל מתקבלת.

קטי קטרין שטרית: לא צריך להרגיז אותו כדי לאהוב אותו.

יואב בן צור: אבל גלעד קריב אומר שזה כדי שהוא לא יהיה בבוקר בכותל, לכן מתארך פה הדיון.

אורית סטרוק: אני רק סיפרתי, חבר הכנסת בן צור, על איך שמיכל ואני נסענו לכותל להתפלל מעומק הלב על התקציב הזה.

אורית סטרוק: זה הכול.

אורית סטרוק: עכשיו אני אחכה שאלכס היקר יוכל להקשיב.

קריאה: בזכות נשים צדקניות.

אופיר סופר: יעל רון הודיעה שמחר היא באה איתך.

ינון אזולאי: אני מקווה שהתפללת גם שיוסיפו כיתות, לא רק שזה ייפול.

אורית סטרוק: תכף אני אגיד מה אני התפללתי.

אורית סטרוק: אני אחכה קודם שאלכס יוכל להקשיב.

יעל רון בן משה: יעל נוסעת לילדים שלה מחר.

שלמה קרעי: יעל יכולה לנסוע היום, אם תסגרו את הדיון ותמשיכו אותו שבוע הבא.

יעל רון בן משה: לא, לא.

יעל רון בן משה: הילדים שלי יחכו עוד יום.

אלכס קושניר: כן, בבקשה, אורית.

אורית סטרוק: אני גם רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שפעם ראשונה אני אצלך בדיון, אבל שמעתי עליך המון דברים טובים מחברי חבר הכנסת סמוטריץ'.

אורית סטרוק: הוא אמר לי שאתה באמת מקשיב ומתחשב במה שחברי כנסת אומרים.

אורית סטרוק: לכן אני אומרת לך את הדברים האלה.

אורית סטרוק: מיכל ואני נסענו במיוחד לכותל - - -

בצלאל סמוטריץ': סליחה, אלכס, לא התכוונתי.

בצלאל סמוטריץ': כוונתי הייתה לטובה.

אלכס קושניר: כן, אורית, בבקשה.

שלמה קרעי: את הורסת לו את הפריימריז.

אורית סטרוק: אתה יודע שחודש כסלו זה החודש של חנוכה.

אורית סטרוק: וחנוכה זה מלשון חינוך, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: העניין של חנוכה זה העניין של החינוך.

אורית סטרוק: כל המאבק שהיה בין היהודים לבין היוונים והמתייוונים, הכול היה סביב נושא החינוך, סביב הנושא של הזהות היהודית של עם ישראל ושל לימוד התורה של ילדי ישראל וכו' וכו'.

אורית סטרוק: הכול היה סביב זה.

אורית סטרוק: זאת אומרת, זה ממש לא מקרה שדווקא בראש חודש כסלו הנושא של תקציב החינוך חוזר פה לוועדה.

אורית סטרוק: קודם כול שאנחנו נבין את זה.

אורית סטרוק: עכשיו, אני גם אגיד לך עוד דבר אחד על חנוכה.

אלכס קושניר: לא, אל תגידי לי דבר על חנוכה.

אלכס קושניר: בבקשה, תגידי לי על סעיף 60.

אלכס קושניר: כבר שמעתי על חנוכה מספיק.

ינון אזולאי: לא, בצלאל אמר לה שאתה שומע הכול, גם על חנוכה וגם על - - -

אלכס קושניר: לא, חבר'ה, באמת, אני מבקש מכם הוגנות.

אלכס קושניר: אני לא מגביל אתכם ולא כלום, אז הוגנות.

אלכס קושניר: לעניין סעיף 60, בבקשה.

אורית סטרוק: עכשיו אני יורדת לנושא של הסעיף שלנו, של בינוי ושל שיפוץ של מבני חינוך.

אורית סטרוק: תראה, לא יכול להיות שבבניין הזה יתקיים דיון אחד בחדר אחד, דיון אחר בחדר אחר, כאילו אין קשר בין הדיונים.

אורית סטרוק: בסוף כל הדיונים דנים על מה שקורה לנו במדינה שלנו.

אורית סטרוק: ואני השתתפתי בדיון לפני שבוע בוועדת החינוך אצל חברת הכנסת שרן השכל, דיון שיזם חברי חבר הכנסת קרעי, ויחד איתו חברי כנסת נוספים, גם יהודים, גם ערבים – דרך אגב, היו כמה וכמה בדיון הזה – על מה שנקרא החינוך המוכר שאינו רשמי, שזה החינוך הכי מופלה לרעה, אדוני היושב-ראש, במדינה.

אורית סטרוק: הכי מופלה לרעה.

אורית סטרוק: אין לתאר.

אורית סטרוק: זה מתחיל מתשלומי הורים, שאני למשל תוך כדי הדיון שאלתי את הבת שלי, כמה היא משלמת על הילדים שלה בתלמוד תורה – היא משלמת 240 שקל לחודש פר ילד.

ינון אזולאי: כמוני.

אורית סטרוק: אוקיי.

אורית סטרוק: אבל זה לא מה שמשלמים בחינוך הכללי, נכון?

אורית סטרוק: וכלה בנושא של התשתיות של מבני החינוך, שהוא בכי רע.

אורית סטרוק: אם דיבר פה חבר הכנסת ינון אזולאי על קרוונים, סליחה שאני אומרת, אדוני היושב-ראש, המילה קרוונים היא שיתוף השם בלבד לאיך שהמבנים האלה נראים.

אורית סטרוק: אלה יותר גרוטאות מאשר כל דבר אחר.

אורית סטרוק: ואני מדברת על הילדים שלי ועל הנכדים שלי, ועל הילדים בכל מקום שלומדים בתלמודי תורה במדינה שלנו, לא משנה באיזה מקום בארץ, המצב של התשתיות הוא בושה לבית הזה.

אורית סטרוק: הוא בושה לבית הזה.

אורית סטרוק: באמת.

אורית סטרוק: לא יכול להיות שילדים, בגלל שההורים שלהם רוצים שהם יקבלו חינוך של תלמוד תורה, הם יצטרכו ללמוד במבנים - - -

אלכס קושניר: הנקודה ברורה, אורית.

אורית סטרוק: אז אני חושבת שעל הסעיף הזה צריך להוסיף תקציב באופן מאוד מאוד משמעותי, ולקבל לשם כך דוח, כי התחלנו לקבל את זה בוועדה אצל שרן השכל, ובשבוע הבא אמור להיות דיון המשך אצל שרן השכל בוועדת החינוך.

אורית סטרוק: ואני חושבת שלא יכול להיות שהוועדה פה תקבל החלטות על סוגיה כזאת של מבני חינוך בלי לקבל את הפירוט של מה שחסר, וזה בתחום הזה.

אורית סטרוק: עכשיו, תחום נוסף זה כל התחום של ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון, שגם על זה המפלגה שלכם הצביעה כולה כאיש אחד בעד ההתיישבות הצעירה.

אורית סטרוק: כשהחוק של ההתיישבות הצעירה עלה במליאת הכנסת הצבעתם כולכם בעד.

אורית סטרוק: כולכם.

אורית סטרוק: וכמובן גם רוב המפלגות פה ורוב חברי הכנסת, וכולם מבינים שלא יכול להיות שילדים של משפחות שהם חלוצי הארץ הזאת, טובי בניה של הארץ הזאת, שהלכו ליישב את הגבעות בשליחות של כל ממשלות ישראל ורק מסיבות מדיניות לא הסדירו אותם, לא יכול להיות שהם יחיו בלי חשמל כמו שצריך ובלי מים כמו שצריך.

אלכס קושניר: אוקיי.

אלכס קושניר: אורית, הנקודה ברורה, את כבר עשר דקות בנאום.

אורית סטרוק: לא, לא סיימתי, סליחה.

אלכס קושניר: בסדר, אבל את כבר עשר דקות בנאום.

אלכס קושניר: אני מבקש הוגנות.

אלכס קושניר: וזה לא הוגן, זה לא הוגן.

אורית סטרוק: למה לא הוגן?

אלכס קושניר: אני אסביר לך למה.

אלכס קושניר: כי בוועדות אחרות נותנים לכם שלוש דקות ומשתיקים אתכם.

אלכס קושניר: פה אני נותן לכם לדבר, ואתם לוקחים את זה למקומות – עשר דקות פה כל אחד נואם.

אורית סטרוק: לא נכון.

אורית סטרוק: שלמה, כמה זמן דיברתי עד עכשיו?

אורית סטרוק: - - -

ינון אזולאי: בגלל זה היא באה לוועדת הכספים.

אלכס קושניר: אז בבקשה, אורית.

אורית סטרוק: הכול ענייני על מוסדות ומבני חינוך.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: נכון.

אלכס קושניר: אבל אפשר גם ענייני ואפשר גם תמציתי.

אלכס קושניר: אז בבקשה, לנקודה עצמה.

אלכס קושניר: אני הבנתי את הנקודה של חוסר המבנים במוכש"ר וחוסר המבנים בהתיישבות הצעירה.

אלכס קושניר: יש עוד נקודה?

אורית סטרוק: כן.

אלכס קושניר: בבקשה, במשפט.

אלכס קושניר: אורית, במשפט.

אורית סטרוק: למה אבל?

אלכס קושניר: ככה.

אורית סטרוק: אנחנו מדברים על ילדים - - -

אלכס קושניר: מעכשיו שלוש דקות, בבקשה.

אלכס קושניר: כולל בוסו, שלוש דקות.

אורית סטרוק: לא, סליחה - - -

שלמה קרעי: אמרת לה שלוש דקות.

אלכס קושניר: לא, אמרתי מעכשיו שלוש דקות, כי זה לא מקובל עליי.

אורית סטרוק: אבל, אלכס, אני רוצה נקודה שלישית.

אלכס קושניר: אוריאל בוסו, בבקשה.

שלמה קרעי: אלכס, אחרי שהיא פרגנה לך ככה אתה - - -

אלכס קושניר: אוריאל בוסו, בבקשה.

אורית סטרוק: למה אתה ככה?

אורית סטרוק: אני לא מבינה.

אורית סטרוק: אני רוצה לדבר על עוד סוג אחד של מוסדות חינוך - - -

אלכס קושניר: במשפט.

נירה שפק: אורית, לכתוב יומן.

אלכס קושניר: במשפט.

שלמה קרעי: נירה, מה הבעיה שלך?

שלמה קרעי: היא מדברת מדם ליבה.

אורית סטרוק: הנקודה השלישית זו הנקודה של מעונות היום.

אורית סטרוק: ובמעונות היום אני חושבת שהפוך, משום שבעקבות ההחלטה לקצץ את הסבסוד - - -

נירה שפק: - - -

קטי קטרין שטרית: וואו, כל הכבוד לך.

קטי קטרין שטרית: אבל כשאת צריכה קיזוז את מתחננת אלינו.

נירה שפק: מה הקשר?

קטי קטרין שטרית: אז מה זה "אני סותמת להם"?

קטי קטרין שטרית: איזו התבטאות?

קטי קטרין שטרית: איך את מדברת?

קטי קטרין שטרית: תתביישי לך.

נירה שפק: קטי, תירגעי.

אלכס קושניר: קטי.

אלכס קושניר: קטי.

קטי קטרין שטרית: תתביישי לך.

קטי קטרין שטרית: מה זה "אני סותמת להם"?

קטי קטרין שטרית: איזה סגנון.

אלכס קושניר: קטי, אני מבקש שתפסיקי.

קטי קטרין שטרית: שמעת מה היא אמרה?

קטי קטרין שטרית: איזה חוצפה.

אלכס קושניר: לא שמעתי.

אלכס קושניר: אורית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תזכרו רק אחר כך בקיזוזים.

בצלאל סמוטריץ': לא נותנים קיזוזים - - -

קטי קטרין שטרית: בדיוק.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

גלית דיסטל אטבריאן: מה זה סותמת להם?

גלית דיסטל אטבריאן: לא הבנתי.

קטי קטרין שטרית: היא סותמת לנו את הפה.

אורית סטרוק: אני אומרת שבמעונות היום, בעקבות ההחלטה שלכם לבטל את הסבסוד לנשות אברכים, צפויה הוצאה מסיבית של מאות ילדים מהמעונות.

אורית סטרוק: אז אולי שם דווקא לא צריך בינוי, משום שממילא הרבה מאוד ילדים יהיו בבית, האימהות שלהם לא יצאו לעבוד גם.

אורית סטרוק: צריכים לכלכל גם את הנתון הזה לתוך המערכת.

אורית סטרוק: אני חושבת שצריך לעשות לפה חישוב מחדש איפה צריך ואיפה לא צריך.

אורית סטרוק: ואני עוד לא שמעתי איך תהיה החלוקה של התקציב הזה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה לברך את חברי חבר הכנסת עמיחי שיקלי, ואני אגיד למה.

אוריאל בוסו: כשאנחנו אומרים אוי לרשע ואוי לשכנו, במקרה הזה התברר שעמיחי שיקלי עשה מעשה קארה, אבל חוקי.

ינון אזולאי: אז זה אוי לצדיק אתה מתכוון.

אוריאל בוסו: אז אני אומר, להבדיל מאוי לרשע ואוי לשכנו, במקרה הזה טוב לצדיק שיושב לידו, ברגע שהוא הצביע והיא אמרה שכנראה שהיא התבלבלה, אז כשרואים אחד שנמצא, צבע אחד אדום בשלל הצבעים, מעט אור דוחה הרבה מן החושך, תראו מה זה אחד שנמצא והוא הצליח להפוך את כל הקערה.

אוריאל בוסו: ומגלגלים זכות על ידי זכאי.

אוריאל בוסו: כמובן שגם לאמילי יש זכות.

שלמה קרעי: טוב לצדיק וטוב לשכנתו.

אוריאל בוסו: ואני שמח שהטעות נפלה, כמו שאמרת, לא בסעיף של החתולים אלא בסעיף של חינוך, כי הוא דבר מהותי שבאמת אכפת לכולנו.

אוריאל בוסו: והתחילו לפרט פה גם אנשי האוצר, ואמרו: החלוקה שנעשית, וכל שנה ושנה מצמצמים.

אוריאל בוסו: הרי למשל אמרת משפט, שאין ילד במדינת ישראל שבגלל כיתה לא יכול ללמוד.

אוריאל בוסו: וזה לא נכון, כי זה שאנשים לומדים במקומות שהם לא חוקיים - - -

יצחק פינדרוס: בעבירה פלילית.

אוריאל בוסו: מקומות שהם לא חוקיים לחלוטין, מבחינתך יש ילדים שלא נמצאים בכיתות.

אוריאל בוסו: זה שאנשים לוקחים על עצמם אחריות בקרוונים לא חוקיים או בפחונים, וכמובן שאנחנו מדברים על המגזר מוכר שאינו רשמי.

אוריאל בוסו: אז אני רוצה גם כן לדעת, כשאתה מפרט אחר כך בפירוט של הכיתות, הרי אני יודע, אני מגיע מהמוניציפלי, ואנחנו יודעים שהחלוקה בסוף נעשית לפעמים לפי כוח פוליטי או לפי לחץ פוליטי מקומי.

אוריאל בוסו: כשאתה יודע שיש בית ספר אחד ש-50 שנה נמצא במבנה, והוא לא יקבל הרשאה עד שראש העיר לא בדיוק יפנה.

אוריאל בוסו: איך החלוקה הזאת של הבינוי בסוף הולכת, שמגיע לילדים לפי הצורך, וזה לא משנה איזה ילד, אם מוכר שאינו רשמי או לא מוכר, אלא ילד שהוא בגיל חינוך ומחויב לקבל את זה, או שזה מחולק בסוף לפי חלוקות.

אוריאל בוסו: אתה יודע שאפילו מפעל הפיס, כשהוא מחלק כיתות, אנחנו יודעים שלכוח הפוליטי יש פה משמעות.

אוריאל בוסו: אז באמת מעניין לדעת איך זה הולך.

אוריאל בוסו: וכפי שאמרו, אנחנו בראש חודש כסלו – כבר לא ראש חודש – פך השמן הטהור, שהוא היה הנס שהציל את כל עם ישראל.

אוריאל בוסו: פך השמן הטהור שלנו זה הילדים, החינוך.

אוריאל בוסו: אז שתהיה לנו באמת אחריות, ונסתכל על הסעיף החשוב הזה בעיניים פקוחות, שכרגע הכניס אותנו לפרופורציה מכל ההתלהבות של התקציב – אושר או לא אושר.

אוריאל בוסו: נתן גם לקואליציה קצת להסתכל בפרופורציות אחרות.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אופיר סופר, בבקשה.

ניר ברקת: מי אחרי?

אלכס קושניר: אופיר סופר, ולדימיר בליאק, אורלי לוי ויריב לוין.

ינון אזולאי: ולדימיר, למה אתה שורף זמן?

אלכס קושניר: ניר ברקת, גלית דיסטל, פרוש, קרן ברק, קטי שטרית, חבר הכנסת בן צור, חבר הכנסת מנסור עבאס, פינדרוס, עופר כסיף, אוסאמה סעדי ואורי מקלב.

יצחק פינדרוס: היו פה ארבעה אנשים.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אני כמובן לא יכול להתעלם ממה שהזכירו רבים מחבריי, את הנקודה שדווקא הסעיף של החינוך נפל פה, ויש בזה הרבה משמעויות, בטח בהקשר של חנוכה, של חנוך לנער על פי דרכו, בהקשר של התחלות.

אופיר סופר: ואני מקווה שזאת התחלה טובה לפירוק מהיר של הממשלה הזו.

קריאה: אמן.

נעמה לזימי: לאן הלכת?

אופיר סופר: אני רוצה לגעת בנקודה מהותית.

אופיר סופר: אני אשמח גם שאלי יקשיב לזה ונרחיב בנושא הזה אחר כך.

אופיר סופר: יש מושג שנקרא דוח השקיפות של משרד החינוך.

אופיר סופר: דוח השקיפות של משרד החינוך מנסה לשקלל ובסוף לתת תמונת מצב, כמה כסף מושקע בכל תלמיד.

אופיר סופר: וככל שלמדתי את הסוגיה הזאת, יש בדוח הזה מרכיבים נכונים, אבל יחד עם זאת יש בו גם דברים שמטעים, כי בסופו של יום – אדוני היושב-ראש, חשוב לי שתקשיב לעניין הזה.

אלכס קושניר: אני מקשיב לך – "בסופו של יום".

אופיר סופר: לא, תקשיב לתוכן, לא לציטוט.

אופיר סופר: כי בסופו של יום מה שחשוב לנו זה מה האפשרויות שעומדות בפני כל תלמיד.

אופיר סופר: אני אסביר.

אופיר סופר: אותי מעניין בסוף האם תלמיד בפריפריה, תלמיד בבית ספר בצפת או בקרית שמונה, עומדות לפניו כשהוא מגיע לתיכון 12 או 14 מגמות או שתיים-שלוש מגמות.

אופיר סופר: כמובן שזה קשור אחר כך לכמה כיתות, ומעבדות אתה בונה בהתאם.

אופיר סופר: עכשיו, דוח השקיפות לא אומר מה האפשרויות שעומדות בפני התלמיד, אלא דוח השקיפות מדבר כמה המדינה השקיעה כדי להגיע למצב הזה שיהיה לתלמיד את אותה אפשרות.

אופיר סופר: אני אתן דוגמה, ונתתי אותה גם בפני שרת החינוך, לא קיבלתי על זה תשובה טובה, ולכן אני חוזר על זה לדעתי כבר פעם רביעית בחודש האחרון.

אופיר סופר: דוח השקיפות, אם אני משווה את זה לעולם התעשייה, אז כמה יעלה לי להביא את צינור הגז הטבעי לאזור תעשייה בקרית שמונה?

אופיר סופר: ברור שיעלה לי הון תועפות.

אופיר סופר: האם בפני התעשיין, בפני היזם באזור התעשייה בצח"ר יצרנו כאן שוויון הזדמנויות?

אופיר סופר: ודאי שלא.

אופיר סופר: עכשיו, הדבר הזה נכון קודם כול בהקשר של הפריפריה, ולדעתי זה משהו שאתם צריכים לשים לנגד עיניכם, כי אני מסתכל ואני רואה תיכונים בפריפריה שאין להם את האפשרויות האלה.

אופיר סופר: עכשיו, כל מה שאני אומר הוא נכון בריבוע של הריבוע לגבי פריפריה ובחינוך הדתי, כי החינוך הדתי בהיבט הזה סובל בהחלט מתסמינים פריפריאליים, גם פריפריאליים חברתיים, כי הוא בערך 20% מכל עיר ומכל מקום.

אופיר סופר: ואז אתה מוצא שגם בתל אביב הגדולה אולפנית תל אביב הגדולה נסגרת בגלל בעיה של מספר תלמידים.

אופיר סופר: ואז כשאתה שואל: מה האפשרויות שעומדות בפני תלמידה באולפנית תל אביב?

אופיר סופר: בדיוק אותה בעיה שעומדת לפני תלמידים בתיכון המתמיד בקרית שמונה.

אופיר סופר: ולכן, אדוני היושב-ראש, הסוגיה הזאת של לתת מענה מול מדד האפשרויות, ככה אני רוצה לקרוא לזה, ולא מדד השקיפות, זו סוגיה שצריכה לבוא לידי ביטוי בכל השקעה של משרד החינוך.

אופיר סופר: ואני חושב שכן נכון לקיים על זה מתישהו דיון כדי באמת לראות איפה הדבר הזה בא לידי ביטוי.

אופיר סופר: יש לזה השלכות לגבי חינוך עם הפרדה מגדרית, יש לזה השלכות לגבי חינוך דתי שבכלל הוא בכמויות קטנות יותר, וזה נכון לכל הפריפריה בכלל.

אופיר סופר: תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה רבה, אופיר.

אלכס קושניר: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאני לוקחת את הזמן שלי, יש לי באמת שאלות ענייניות משפטיות.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שמחה מאוד ששגית אפיק פה, כי בניגוד לזה אני דווקא רוצה לקחת אתכם לפרק ראשון לגבי ישיבות, ואני כמובן מדברת על תקנון הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: שגית, ברשותך, יש פה את סעיף 19(א)(1):

אורלי לוי אבקסיס: הכנסת תקיים ישיבות בימים ב' ו-ג' החל מהשעה 16:00, וביום ד' החל מהשעה 11:00; יושב-ראש הכנסת, באישור ועדת הכנסת, רשאי לשנות את זמניה של ישיבה, לבטל ישיבה ולקבוע ישיבה נוספת ואת זמניה – בין באחד הימים האמורים ובין ביום אחר שאינו מועד ממועדי ישראל המפורטים בסעיף 18א(א) לפקודת סדרי השלטון והמשפט.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה לומר כמה דברים: אחד, היום הזה תכף יסתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אינני יודעת אם זה עומד בתקנון, לעשות ישיבה ביום שישי לגבי נושא שאינו בוער.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שהעברתם את תקציב 2021, יש לכם הלכה למעשה זמן עד מרץ 2022 להעביר את הסעיף התקציבי הזה שעליו אנחנו מדברים.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אני אומרת: אין פה דרישה מיוחדת, מאחר שאין פה דחיפות אמיתית שבגינה תיפול הממשלה, בגינה נצטרך לצאת לבחירות, בגינה נגיע לבג"ץ או אלף ואחד דברים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אין פה דחיפות, ויש פה, אני חושבת, איזושהי שאננות מסוימת, כי אתם נשענים על קולות נורבגים שלא נבחרו בבחירה דמוקרטית אלא היו חליפים.

קריאה: - - -

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, אני שואלת שאלה עניינית.

אורלי לוי אבקסיס: היה וירצה יושב-ראש הכנסת לעשות דיון ביום שישי, הוא מחויב לכנס את ועדת הכנסת ולקיים דיון בוועדת הכנסת, כדי לאפשר את ההצבעה או את הדיון מחר במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שמחה שניר אורבך כאן, כדי שתגידו לו גם מה ההוראות, כי הם חייבים לפי התקנון - - -

ינון אזולאי: גם ביום שישי עד איזה שעה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, לא סיימתי.

אורלי לוי אבקסיס: נוסף לכך, אני רוצה להפנות אתכם לסעיף 91(ו)(2): הוחזר לוועדה עניין מסוים בהצעת חוק לפי סעיף זה והצעת החוק הונחה מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי המושג "הונחה מחדש" אנחנו רוצים הסבר, כי אם הונחה מחדש אנחנו צריכים להתחיל את התהליך של ההונחה מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: וכשרוצה התקנון לומר משהו אחר הוא יודע להגיד משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: ופה אנחנו רואים את ההונחה מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להפנות אתכם גם לסעיף 91(ג):

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה שאליה הוחזרה הצעת החוק כאמור בסעיף קטן (א), תדון בה ותכין אותה מחדש לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוחזרה הצעת החוק כולה הוועדה רשאית גם להציע לכנסת להסירה מסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שסעיף (ג) הזה הוא רלוונטי גם לנושא שהוחזר, זאת אומרת לחלק מחוק, כי אחרת לא היה – מי כמוכם יודעים, במשפט, כאשר אתה מדבר ספציפית, זאת אומרת בנוסף – שוב, אם הוחזרה הצעת החוק כולה – שימו לב להבדל – הוועדה רשאית גם להציע לכנסת להסירה מסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן גם הסעיף הזה, סעיף (ג) של סעיף 91, הוא רלוונטי לנושא הזה.

אלכס קושניר: אפשר שהיועצת המשפטית תענה?

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מדברים על "תכין אותם מחדש לקריאה שנייה ושלישית" - - -

אלכס קושניר: לא, רציתי שהיועצת המשפטית תענה לך.

אורלי לוי אבקסיס: כי אחר כך יש לי גם לגבי גוף העניין.

אלכס קושניר: אין בעיה.

אלכס קושניר: את פשוט מקריאה את כל התקנון.

אורלי לוי אבקסיס: מה לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: כל מה שרלוונטי לי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע לאן הגעתי?

אורלי לוי אבקסיס: בוא אני אגיד לך לאן הגעתי.

אלכס קושניר: בבקשה, יש לה תשובה.

שלמה קרעי: גם למה שאני שאלתי קודם.

אורלי לוי אבקסיס: יש את פקודת סדרי השלטון והמשפט, שגם לזה ראוי להתייחס.

שלמה קרעי: רשמת, שגית?

שגית אפיק: מה אתה שאלת?

שלמה קרעי: שאלתי שצריך לתת לנו לנמק.

אלכס קושניר: כן, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו הולכים לפרק שישי א' בפקודת סדרי השלטון והמשפט, יש לגבי ימי מנוחה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מחשבים ימי מנוחה אני רוצה לדעת איך אנחנו מחשבים אותם – מתי הם נכנסים?

אורלי לוי אבקסיס: באיזה אופן הם נכנסים?

אורלי לוי אבקסיס: כי בשום פנים ואופן אי-אפשר לקבוע לפי ימי מנוחה מה זה ערב שבת, מתי מתחיל ערב שבת, מתי אנחנו נכנסים לעומק.

אורלי לוי אבקסיס: זו טענה חליפית שלי.

אורלי לוי אבקסיס: שגית, זה הלחלופין שלי.

אורלי לוי אבקסיס: היה ולא תקבלי, אז זה לחלופין.

אורלי לוי אבקסיס: ושאלה נוספת,: מאחר שחגי ישראל, ובכלל החגים שבהם לא ניתן לערוך דיונים מיוחדים - -

יצחק פינדרוס: גם ראש חודש.

אורלי לוי אבקסיס: - - אני אפנה אתכם: חגים ייקבעו לגבי כל עדה על פי החלטת הממשלה שתפורסם ברשומות.

אלכס קושניר: כן, היועצת המשפטית, בבקשה תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, רגע, יש כמה שאלות משפטיות.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קשור לזמנים.

אורלי לוי אבקסיס: יש ערבי חג, חגים מסוימים.

אורלי לוי אבקסיס: היום יש חג הסיגד.

אורלי לוי אבקסיס: האם הוא נחשב אחד מהחגים שבהם אנחנו צריכים לקחת בחשבון?

שלמה קרעי: אנחנו צריכים לחגוג אותו.

אורלי לוי אבקסיס: ולחלופין יש לי עוד שאלות, אבל בואי תעני על זה ואז אני אמשיך.

יצחק פינדרוס: ואז היא תמשיך עם השאלות הבאות.

שגית אפיק: לגבי שאלת הישיבה המיוחדת שמתקיימת ביום חמישי או שישי – אנחנו נמצאים כרגע במסגרת סדרי דיון שנקבעו בהתאם לסעיף 98 על ידי ועדת הכנסת.

שגית אפיק: מסגרת הדיון הזאת כללה גם את יום חמישי, גם את יום שישי.

שגית אפיק: בהתאם להחלטת ועדת הכנסת יושב-ראש הכנסת יהיה רשאי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה נקבע כשחשבו שיש תקציב 2021 ויש לזה דד-ליין.

אלכס קושניר: לא נכון, לא קשור.

שגית אפיק: זה בא ביחס לתקציב שעמד בפני ועדת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל 2021 ו-2022 היו כרוכים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה ש-2022 לא כרוך ב-2021 - - -

ינון אזולאי: אבל, אורלי, כשזה הגיע לדיון בוועדת הכנסת זה הגיע כרוך כאחד.

ינון אזולאי: ולכן אומרת היועצת המשפטית: מכיוון שהדיון היה אז כרוך כאחד, אז האישור - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל התרנו את הכריכה - - -

אלכס קושניר: ינון, אורלי, חברת הכנסת אורלי לוי, אני לא פותח פה דיון על סדרי דיון שנקבעו.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי שכן.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אני קובע.

אלכס קושניר: כי אנחנו דנים בסעיף 60.

אלכס קושניר: במסגרת הדיון הזה יהיו לך טענות לגבי המשך הדיונים במליאה, בבקשה תוכלי להציג אותם בוועדת הכנסת במידה והיא תתכנס.

אלכס קושניר: זה הכול.

אלכס קושניר: בבקשה, לעניין סעיף 60.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה בדיוק - - -

אלכס קושניר: לעניין סעיף 60.

אלכס קושניר: אורלי, לעניין סעיף 60.

אלכס קושניר: היא לא תענה לך, היא תענה לך בוועדת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אין דחיפות לקיים ביום שישי - - -

אלכס קושניר: לא, לעניין סעיף 60.

אלכס קושניר: אורלי, את בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הכריכה הוסרה.

אלכס קושניר: אורלי, את בקריאה שנייה.

אלכס קושניר: לסעיף 60, בבקשה, שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי סעיף 60, אני רוצה לומר לכם, כפי שלמדנו בשיעורי אזרחות, וכמי שעשתה משפט עברי, אני יכולה לומר לכם שעניין כריכה, לדוגמה כורכים מזונות בגט או בדיונים לגט, כאשר אנחנו מפרידים עניין הכריכה מופר.

אורלי לוי אבקסיס: האם פה, וזו שאלה שקשורה גם לחינוך וגם לחינוך העל-יסודי, אולי האוניברסיטאי, ואני ככה קושרת את זה לסעיף 60, מרגע שהכריכה הותרה בזה שפיצלנו והצבענו בנפרד על 2021, אין דחיפות לדון ב-2022.

אלכס קושניר: תודה רבה, הנקודה שלך ברורה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני שואלת:

אורלי לוי אבקסיס: האם - - -

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי גם נושא - - -

אלכס קושניר: אז תגידי על נושא סעיף 60.

אורלי לוי אבקסיס: גם זה קשור לסעיף 60.

אלכס קושניר: לא, לא.

אלכס קושניר: לסעיף עצמו, למספרים, לחינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת, דרך אגב - - -

אלכס קושניר: את בקריאה שנייה, אני מזכיר לך.

אלכס קושניר: אם את לא מדברת עכשיו על סעיף 60 את יוצאת החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת, דרך אגב, שאם הייתי מגיעה לערכאה משפטית, היו - - -

אלכס קושניר: יופי.

אלכס קושניר: אורלי לוי, קריאה שלישית, החוצה בבקשה.

שלמה קרעי: אבל היא ברשות דיבור.

שלמה קרעי: איך אתה יכול - - -

אלכס קושניר: לא, היא לא ברשות דיבור.

אלכס קושניר: אני מבקש לדבר על הסעיף ולא לדבר על נושאים שלא קשורים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מפחדים שהנושא הזה יעלה - - -

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אין לכם דחיפות.

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אין דחיפות לדון ב-2022 - - -

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: שגית, אני רוצה חוות דעת בכתב, כי יש מצב שאני אלך על זה לבית משפט - - -

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: 2022.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה את זה בכתב עוד היום, לפני שההליך הזה - - -

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

שלמה קרעי: שגית, האם צריך פטור מחובת הנחה על הסעיף הזה?

שלמה קרעי: זה "הונחה מחדש" לפי התקנון.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה הנחה מחדש?

אורלי לוי אבקסיס: תקראו את הסעיפים - - -

קטי קטרין שטרית: אבל רגע, מה את עושה לה?

קטי קטרין שטרית: באמת - - -

אלכס קושניר: אני ביקשתי שהיא תצא החוצה.

קטי קטרין שטרית: אל תמשכי אותה.

אלכס קושניר: אורלי, אני ביקשתי שתצאי החוצה.

אלכס קושניר: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לאט לאט.

אלכס קושניר: אורלי, אני ביקשתי שתצאי החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תגעי בי.

קטי קטרין שטרית: איזה חוצפה.

אלכס קושניר: אורלי, אני ביקשתי שתצאי החוצה.

קטי קטרין שטרית: לאט לאט.

קטי קטרין שטרית: מה זה?

אלכס קושניר: אורלי, אני ביקשתי שתצאי החוצה.

שלמה קרעי: אורלי, בכבוד ליועצת המשפטית - - - זה לא מכובד.

אלכס קושניר: אני ביקשתי שתצאי החוצה.

שלמה קרעי: אלכס, זה לא בסדר שאתה מוציא אותה ברשות דיבור.

גלית דיסטל אטבריאן: קושניר, תן לה לסיים משפט והכול יירגע.

אלכס קושניר: לא, היא ממשיכה באותו משפט, ואני ביקשתי - - -

שלמה קרעי: אתה לא יכול לצנזר אותה ברשות דיבור.

אלכס קושניר: לא, אני יכול.

אלכס קושניר: אני יכול.

אורית סטרוק: אתה יכול הכול, אבל השאלה אם זה - - -

אלכס קושניר: אני יכול, כי היא לא רוצה לא להקשיב ליועצת המשפטית ולא לדבר על הסעיף.

שלמה קרעי: תגביל אותה בזמן.

אלכס קושניר: הגבלתי אותה בזמן כבר מזמן.

אלכס קושניר: היא כבר בעשר דקות דיבור.

שלמה קרעי: לא, לא.

אלכס קושניר: אבל אתה רואה שאי-אשפר לעצור אותה.

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לא, היא ביקשה תשובות.

קטי קטרין שטרית: רגע, לאט לאט.

אלכס קושניר: שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מוכנה שהיא תיגע בי ולא את.

אורלי לוי אבקסיס: את תתנהגי בצורה מכבדת.

אלכס קושניר: יריב לוין, שלוש דקות בבקשה.

ינון אזולאי: אורלי, עזבי את עובדי הכנסת.

ינון אזולאי: למה ככה?

ולדימיר בליאק: למה את תוקפת עובדי כנסת?

אורלי לוי אבקסיס: למה היא עושה את זה בצורה נחמדה?

ינון אזולאי: אורלי, לא מכובד.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אף אחד לא ילחץ לי על הצלעות.

קריאה: ממש בושה.

אורלי לוי אבקסיס: חצופה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים גם להרביץ אולי?

אלכס קושניר: את חצופה.

ינון אזולאי: לא מכובד.

ינון אזולאי: זה עובדי כנסת.

אלכס קושניר: יריב לוין, בבקשה.

אלכס קושניר: (חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצאת מאולם הוועדה.

אלכס קושניר: )

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הערה קצרצרה מוסדית, ואחר כך להתייחס נקודתית לפרק הרלוונטי.

יריב לוין: תראה, אדוני היושב-ראש, אני מצטער שאני כל פעם מתעקש לנסות להציל אולי ולשמר מעט מכבודה של הכנסת שהרבה כבר לא נשאר.

ינון אזולאי: יריב, לא שומעים אותך.

יריב לוין: אני אומר:

יריב לוין: אני מתנצל שאני מטריח את כולם כל פעם, ומנסה בכל זאת לנסות לשמר מעט מכבודה של הכנסת שלא נשאר.

קטי קטרין שטרית: תלמד, כשנחזור.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא לומדים.

יריב לוין: לא, אני חושב שיש דברים שרצוי לא ללמוד אותם.

יריב לוין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כולם עייפים, אבל בסוף הרי ההחלטה להמשיך לקיים את הדיון בשעות האלה היא באמת החלטה שהממשלה קיבלה, וזו בוודאי זכותה על פי ההחלטות שהתקבלו בוועדת הכנסת.

יריב לוין: אבל אני חושב שהמינימום המתחייב היה, שגם שרת החינוך, הגברת יפעת שאשא ביטון, וגם יושב-ראש ועדת החינוך, חברת הכנסת שרן השכל, תשתתפנה בדיון.

יריב לוין: אם באמת נושא החינוך מעניין אותן, אין שום דבר, בוודאי לא חינוך, שיכול להתקיים בלי תקציב.

יריב לוין: ואני חושב שהעובדה שהן לא נמצאות כאן מייצרת את התחושה שהן לא באמת חושבות שהדיון הזה הוא באמת דיון שיכול להוביל לאיזשהו שינוי בהחלטות, אלא הן חושבות שיהיה כאן איזה סבב של אנשים שידברו, כדי לסמן וי תחת הסעיף התקיים דיון, ובזה העניין יסתיים.

יריב לוין: ומאחר שאני מכיר אותך, ואני יודע שלא כך מתנהלים הדיונים אצלך בדרך כלל, אני חושב שהיה ראוי ונכון לעמוד על כך שהן תתייצבנה ותהיינה כאן.

יריב לוין: גם אנחנו לא פחות עייפים מהן, ובכל זאת אנחנו נמצאים פה.

יריב לוין: ואני חושב שלא יזיק גם עכשיו במקביל, אני לא מציע לעצור את הדיון, אבל במקביל הן תתבקשנה להואיל בטובן ולבוא ולקחת חלק בדיון הזה.

יריב לוין: עכשיו, לגוף העניין, אני מבקש להעלות כמה נקודות, שאני גם אבקש לקבל לגביהן התייחסות.

יריב לוין: ראשית, יש לנו סעיף של חידוש מבנים.

יריב לוין: לעומת זאת, אני לא רואה כאן איזשהו סעיף ספציפי שעוסק בסוגיית ההנגשה לאנשים שזקוקים לעניין הזה.

יריב לוין: ואנחנו יודעים שזו בעיה עצומה וקשה בעיקר במבני החינוך של המוכש"ר, שרבים מהם מבנים ישנים, שמלכתחילה לא היו בכלל מבני חינוך אלא הוסבו לכאלה עם השנים.

יריב לוין: ואני מבקש לדעת, האם יש תקציב הנגשה איפשהו בתוך הסעיף הזה או במקום אחר.

יריב לוין: אם כן, כמה ועל פי אלו קריטריונים וכיצד הוא בנוי?

יריב לוין: ואם אין כזה, האם לא נכון לנצל את הדיון הזה כדי להקצות תקציב כזה, כי אני חושב שהדבר הזה הוא חיוני?

יריב לוין: הערה שנייה נוגעת ללימודי הערבית.

יריב לוין: לצערי הרב, הניסיון שלי להעביר בקריאה טרומית חוק שיחייב לימודי ערבית במוסדות החינוך לא הצליח.

יריב לוין: ואני אבל בכל זאת מבקש לשאול, האם בתוך התקציב של הבינוי יש לפחות הקצאת כספים לטובת הקמת אולפנים לערבית, שהם המינימום שנדרש במציאות שבה אין חובה ללמד ערבית בכל בית ספר ובכל מקום?

יריב לוין: אם אין כאלה, אני אציע תוכנית חדשה בעניין הזה.

יריב לוין: ואני הייתי מבקש לקבל התייחסות גם לנושא הזה.

יריב לוין: ההערה השלישית, והיא כבר עניין יותר רחב, שאני חושב שראוי להתייחס אליו כאן.

יריב לוין: תראו, אני חושב שכל תפיסת הבינוי של מוסדות החינוך היא תפיסה מיושנת לחלוטין.

יריב לוין: אנחנו עדיין חיים במציאות שבה ילדים הולכים לבתי ספר בערך כמו שהיה במאה ה-19, עם ניצול של הכיתות באופן שהוא בלתי סביר לחלוטין, כשכולם לומדים באותם שעות, ואחר כך המבנה עומד ריק כמעט בכל שעות היום.

יריב לוין: הדבר הזה מייצר את הצורך לבנות כל כך הרבה כיתות כל הזמן.

יריב לוין: הוא גם מייצר מציאות של עלויות אחזקה אדירות, והסטנדרטים הרי, ובצדק, כל הזמן עולים.

יריב לוין: אנחנו הרי לא רוצים שהילדים שלנו ילמדו היום במבנים שאולי בשנות ה-50 למדו בהם.

יריב לוין: אני חושב שכל הדבר הזה מחייב שינוי תפיסתי יסודי.

יריב לוין: השיטה הזאת שפשוט כל פעם רצים ובונים כיתות היא בעיניי שגויה לחלוטין.

יריב לוין: ואני מבקש לשאול: האם בתוך התקציב הזה יש התייחסות לעניין הזה?

יריב לוין: יש איזושהי תפיסה אחרת, שאומרת: בוא ננסה לנצל בצורה הרבה יותר נכונה וטובה את המבנים האלה, ובדרך הזאת לצמצם את היקף הבינוי שיידרש והיקף התחזוקה שתידרש.

אלכס קושניר: תודה רבה, יריב.

יריב לוין: והערה אחרונה, ברשותך.

יריב לוין: אני חשוב שכל מה שאמרתי היו גם דברים קצרים וגם ענייניים לגופו של הדבר.

אלכס קושניר: כן, אין לי טענות.

יריב לוין: בכל זאת, אדוני, אבל אעיר עוד הערה אחת, שהיא קצת סוטה מהעניין, אבל אני חושב שהיא מאוד חשובה.

יריב לוין: אני חושב ששנינו זוכרים שהייתה לי הזכות, כאשר הייתי יושב-ראש הכנסת, לקבוע כהצעת החוק הפרטית הראשונה שעברה בקדנציה הזאת את הצעת החוק של אדוני בעניין הטבות המס לאשקלון.

יריב לוין: ועשיתי את זה משום שהייתי שותף לפנייה שלך ולעמדה הברורה שהבעת גם בפניות שלך אליי וגם בדברים שאמרת במליאת הכנסת, שהדבר הזה הוא דחוף, הוא חיוני, ראוי שהוא יטופל באופן מיידי וצריך לעמוד בראש סדר העדיפויות.

יריב לוין: וזה היה אתגר לא פשוט, כאשר אני הייתי שייך אז לקואליציה ולממשלה, כי לדבר הזה יש עלויות תקציביות לא פשוטות.

יריב לוין: והינה, חולפים להם כל דיוני התקציב, חולפים להם החודשים, והנושא הזה מקומו נפקד, נעלם ואיננו.

יריב לוין: ואני בטוח שאדוני לא אמר אז משהו שהוא לא האמין בו.

יריב לוין: ולכן אני חושב שיכול להיות שיש כאן הזדמנות אולי לנצל את הסעיף התקציבי הזה שנפתח כאן, ולמרות החשיבות של בניית מוסדות חינוך, לומר בואו נייעל את השימושים, נחסוך כסף, ונעביר חלק מהכסף הזה כדי להתחיל כבר עכשיו ליישם את הטבות המס.

אלכס קושניר: תודה רבה.

יריב לוין: ואני הייתי מבקש מאדוני, שהנושא קרוב לליבו, אולי באמת לתפוס את ההזדמנות הזו בשתי ידיים, ולעשות את מה שנדרש למען תושבי אשקלון.

אלכס קושניר: אני אענה בקצרה.

אלכס קושניר: הנושא באמת קרוב לליבי, אני מאוד רוצה לקדם את זה ואני ממשיך לקדם את זה.

אלכס קושניר: הבעיה אינה בעיה תקציבית אלא בעיה של הגדרת קריטריון.

אלכס קושניר: יש שיח מאוד מאוד פורה גם מול משרד האוצר וגם מול משרד המשפטים בנושא הזה, ואני מקווה מאוד שבקרוב אני אוכל לבשר בשורה, ככה שהעניין הוא לא תקציבי, לכן זה לא שייך לדיון הזה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: תודה, אדוני היושב-ראש.

ניר ברקת: חברי וחברות הכנסת, מכובדיי כולם, לי הייתה הזכות כראש העיר ירושלים להחזיק תיק אחד, תיק החינוך.

ניר ברקת: כל שבוע הייתי מסייר בכמה בתי ספר, בעיקר בימי שלישי בבוקר, חצי יום, ולמדתי להכיר את מערכת החינוך מה שנקרא לעומק, לפני ולפנים.

ניר ברקת: ואני רוצה לומר לכם, שאחד הביזיונות הגדולים ביותר של מדינת ישראל, ואני לא מאשים דווקא את הממשלה הזאת – ממשלות לדורותיהן – אחד הפערים הגדולים ביותר שאני מכיר של משרד האוצר זה כל ההתייחסות שלו לכיתות לימוד.

ניר ברקת: זו פשוט בושה אחת גדולה.

ניר ברקת: ואני הייתי בבוקר יוצא, והולך ורואה ילדים ומבנים שכורים שמביישים - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה לקחת הלוואה שלך ל-3,000 כיתות, לא?

ניר ברקת: מיד אני אסביר.

ניר ברקת: פשוט בקרוונים דולפים.

ניר ברקת: זה מקום שלא ראוי להחזיק בני אדם.

ניר ברקת: ואני זוכר ששאלתי את עצמי גם כיזם איש עסקים, איך הדבר הזה יכול להיות?

ניר ברקת: איך זה יכול להיות במדינה?

ניר ברקת: וכשפניתי למשרד האוצר קיבלתי תשובות סתומות – כל שנה מקצים 180 כיתות לימוד.

ניר ברקת: אבל הפער הוא שכל שנה בירושלים צריך 285 כיתות רק לגידול הטבעי.

ניר ברקת: וככה הפער שנים אחרי שנים גדל.

ניר ברקת: לקחנו צוות על חשבון העירייה ועשינו עבודת מטה.

ניר ברקת: אתם יודעים כמה כיתות לימוד היו חסרות ב-2018?

ניר ברקת: רק בירושלים 4,000 כיתות לימוד.

ניר ברקת: זה למעלה מ-100,000 ילדים שנמצאים בתנאים לא תנאים.

ניר ברקת: תודה לאל, הרמה טובה, בכל בתי הספר.

ניר ברקת: והבנו שמ-2018 לחמש שנים קדימה יהיו חסרות לנו 5,000 כיתות לימוד.

ניר ברקת: תוסיפו 280, נעגל את זה, סדר גודל של 5,000 כיתות.

ניר ברקת: ה-5,000 האלה מתחלקים כ-50% במזרח העיר, כ-2,500 כיתות; כ-40% במגזר החרדי; וגם כ-550 כיתות במגזר הכללי.

ניר ברקת: כך שזו לא בעיה של מגזר כזה או אחר.

ניר ברקת: כל ילדי ירושלים – כולם ילדים שלנו.

ניר ברקת: וניגשתי למשרד האוצר ושאלתי אותם: איך אתם מתכוונים להתמודד עם האתגר הזה?

ניר ברקת: שאלתי, מה המחסור בכל הארץ?

ניר ברקת: ה-17,000 כיתות לימוד ששמעתי היום זה מה ששמעתי ב-2018 וב-2016 וב-2017.

ניר ברקת: כלומר, יש פה פער שהוא לא מצטמצם.

ניר ברקת: הגישה היום, ואני מודה לאלוהים שזה הסעיף שבגינו נתקענו, זה הסעיף הכי חשוב.

ניר ברקת: מכל התקציב, אם אתם שואלים אותי, זה הסעיף הכי חשוב.

אוסאמה סעדי: זה לא במקרה.

אוסאמה סעדי: זה מאלוהים.

ניר ברקת: בעזרת השם כנראה.

אורית סטרוק: אין מקרה.

אורית סטרוק: רק מה'.

ניר ברקת: לא, חבר'ה, זה - - -

אלכס קושניר: לא, אני מבין, אבל בלי ליריקה.

ניר ברקת: אז מיד אני אגיע לנקודה.

אלכס קושניר: שמענו פה הרבה ליריקה.

אלכס קושניר: כן, לעניין.

ניר ברקת: שאלתי, אז ה-17,000, איך אתם מתכוונים לפתור אותם?

ניר ברקת: ולא הייתה להם תשובה.

ניר ברקת: הם אמרו: תראו, הרי יש לנו תקציב, אנחנו מג'נגלים כסף בשביל לייצר כיתות לימוד.

ניר ברקת: ואם אני שמעתי נכון, ואני פה פונה בחצי שאלה לאנשי האוצר – בביקורת ובשאלה – נניח שזה 17,000 כיתות לימוד, ואוזני המוזיקלית שמעה ש-2,500 הגידול הטבעי כל שנה.

ניר ברקת: ואם אנחנו מייצרים 3,400 כיתות, זאת אומרת בערך 900 כיתות חדשות הפער מצטמצם כל שנה.

ניר ברקת: כלומר - - - 20 שנה מתכוונים לפתור את הבעיה.

ניר ברקת: אבל אנחנו הרי יודעים שזה לא מה שיקרה.

ניר ברקת: הפער הזה לא מצטמצם.

ניר ברקת: אז הצעתי כמה פתרונות, ואני רוצה לשים אותם על השולחן.

ניר ברקת: פתרון ראשון הוא אלגנטי, ואל תצחקו.

ניר ברקת: אל תצחקו.

ניר ברקת: יש מושג שנקרא ניהול תור.

ניר ברקת: האם 2,500 הכיתות הבאות הולכות לכיתות חדשות ליישובים חדשים, או בוא ננהל תור אחרת – במקום LIFO נעשה FIFO או במקום FIFO LIFO?

ניר ברקת: זה אומר בוא ניקח את ה-3,400 כיתות, וקודם כול נחלק אותם למי שמחכה כבר 20 שנה לכיתה.

ניר ברקת: מה לדעתכם על לשנות את התור, לא לקבוע תעדופים קדימה?

יצחק פינדרוס: לא יקרה.

ניר ברקת: לא יקרה.

ניר ברקת: למה?

יצחק פינדרוס: כי זה חרדים וערבים בעיקר.

ניר ברקת: יפה לך.

ניר ברקת: אז על זה אני מוחה בתוקף – כולם ילדי ישראל, כולם שווים.

ניר ברקת: ולכן אם תשנה את התור, פתאום כל המדינה תקפוץ ותגיד: מה פתאום, אנחנו צריכים לפתור את הבעיה מהר.

ניר ברקת: פתרון שני שאני רוצה לשים על השולחן.

ניר ברקת: מה אני עשיתי?

ניר ברקת: הלכתי לרב דרעי, שהיה שר הפנים, והראינו לו, וזה מה שקרה בסוף – לקחנו הלוואה של מיליארד שקל, אגב, בניגוד לעמדת האוצר.

ניר ברקת: פה הרב דרעי היה מספיק אמיץ, תודה לאל, כמוני וכמו המנכ"ל שלי אמנון מרחב, ולקחנו הלוואה מקונסורציום של בנקים של מיליארד שקל.

ניר ברקת: למה?

ניר ברקת: כי כשבונים כיתת לימוד זה לא רק כיתת לימוד.

ניר ברקת: זה גם תקציב פיתוח הסביבה, ומסתבר שזה עולה קצת יותר כסף.

אלכס קושניר: אני לא רוצה לקטוע אותך.

ניר ברקת: אל תקטע אותי.

ינון אזולאי: אה, בגלל שהוא מדבר על דרעי אתה קוטע אותו?

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אני מבקש שתקצר.

ניר ברקת: אני לקראת סיום.

אוסאמה סעדי: כמה כיתות אתה בונה במיליארד שקל?

יצחק פינדרוס: 1,000 כיתות.

ניר ברקת: זה גם היה פערים, כי חלק מהפערים היו – כמה אמרת, פינדרוס?

יצחק פינדרוס: 1,000 כיתות במיליארד שקל.

יצחק פינדרוס: לא, הוא שאל כמה זה מיליארד.

ניר ברקת: יותר מ-1,000 כיתות, למרות שזה עולה למעלה ממיליון.

ניר ברקת: כיוון שפה היה חסר פיתוח להשלים כיתה, ולקחנו באופן גמיש.

ניר ברקת: עכשיו, מה אני רוצה להגיד לאנשי האוצר?

ניר ברקת: אם האוצר היה מתייחס לפיתוח כיתות לימוד בראייה של דוח מאוחד עם השלטון המקומי, הרי חלק גדול מהכיתות – מה שאנחנו עשינו, הוצאנו מחשבון העירייה, יחד עם המדינה.

ניר ברקת: יכולת לחסוך הרבה כסף, או לחליפין להאיץ את הפיתוח.

ניר ברקת: ומה שאנחנו עשינו, ומה שאני ממליץ לעשות, זה בעצם להסתכל על הפער, שזה לטובת העניין 17,000 כיתות, ולהגיע להחלטה: סוגרים את הפער תוך חומש.

ניר ברקת: תוך חומש.

ניר ברקת: ואם עושים את זה, המשמעות היא שאתה צריך בין 3 ל-4 מיליארד שקל תוספת היום, חלקה בתקציב, חלקה באשראי, כי עיריית ירושלים הוכיחה, כשבנינו לבד את הכיתות, חסכנו שכירויות וחסכנו לשפץ כל הזמן ב-140 מיליון שקל בשנה.

ניר ברקת: אז תראו, לעירייה זה עלה יותר.

ניר ברקת: ולכן הוכחנו שלנו, אם אנחנו בונים לבד, זה חוסך לנו יותר כסף.

ניר ברקת: והאוצר מתעלם מהשלטון המקומי פה.

ניר ברקת: יש פה פתרונות.

ניר ברקת: ואני אומר לכם, מה שצריך בסעיף הזה באומץ לב זה לשים בו 3 מיליארד שקל, תקציב פלוס אשראי, בשביל להתחיל להודיע לכולם, שהחרפה של ילדי ישראל שנמצאים בכיתות לא כיתות, בכל המגזרים, צריך לשים אותה מאחורינו בתוך חמש שנים.

ניר ברקת: זה, אגב, מה שאנחנו נעשה, אני אחראי, כשנחזור לשלטון.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: גלית דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני גם מבטיחה לדבר רק על חינוך, אבל לפני כן אני רוצה, חבל שרוטמן לא כאן, בקשר להערה שלו על הפילוח המגדרי, כי זו הערה צדדית אבל היא חשובה מאוד בעיניי גם בהקשר של החינוך.

אלכס קושניר: גלית, רק תיקחי בחשבון שיש לך שלוש דקות.

ניר ברקת: אמרת שאתה לא מגביל.

ניר ברקת: מה קרה?

גלית דיסטל אטבריאן: לא, אבל אז הגיעה גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: לגלית מותר הכול.

אלכס קושניר: לא.

ניר ברקת: למה לא לדבר?

אלכס קושניר: חברים, אני אגיד לכם למה.

ניר ברקת: לא מדברים דברי טעם?

אלכס קושניר: לא, אתם מדברים דברי טעם ואין לי שום טעה.

אלכס קושניר: אבל בסוף צריך להיות זמן סביר לדיון הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אדבר בזמן סביר.

אלכס קושניר: כמו שיש זמן סביר לכל דבר, כולל זמן להגשת הסתייגויות שאתם תקבלו.

אלכס קושניר: ולכן היות שאנחנו כבר הרבה מעבר לזמן - - -

גלית דיסטל אטבריאן: כל כך מתסכל להיות גלית דיסטל במליאה ולהיות כאן.

גלית דיסטל אטבריאן: זה תמיד עליי.

אלכס קושניר: לא, גלית, סליחה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מבקשת לדבר, אני מבטיחה שזה יהיה לעניין וזה לא יהיה ארוך.

אלכס קושניר: אין בעיה, זה לא רק כלפייך.

גלית דיסטל אטבריאן: אולי תשים את הקו לא אצל האישה המזרחית הימנית, אולי אצל מישהו אחר.

אלכס קושניר: לא, אוי, באמת.

אלכס קושניר: זה כלפי כל מי שהולך לדבר בהמשך, אני מבקש שלוש דקות, כי אנחנו עוברים את הזמן הסביר שהיה אמור להיות מוקצב לדיון הזה.

אלכס קושניר: בבקשה, גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: הערה מאוד חשובה לגבי מה שרוטמן אמר, וזה קשור גם לחינוך, זה שמדינת ישראל, ואת זה גיליתי מהרגע שנכנסתי לכנסת, לא אוספת נתונים.

גלית דיסטל אטבריאן: היא לא אוספת נתונים באגף השיקום, אף אחד לא יודע לומר מה הזמן הממוצע של חייל שמגיש לטיפול בעקבות פוסט טראומה ועד שהוא מטופל; היא לא אוספת נתונים בתחבורה; היא לא אוספת נתונים בתאונות דרכים; היא לא אוספת נתונים באגף החינוך.

גלית דיסטל אטבריאן: יכול להיות שאם מדינת ישראל הייתה אוספת נתונים כמו שהמגזר הפרטי עושה, שבמגזר הפרטי זה טס קדימה, אנחנו רואים את הרשתות הגדולות כמו פייסבוק, שיודעות עלינו הכול.

גלית דיסטל אטבריאן: מדינת ישראל לא יודעת כלום על האזרחים שלה.

גלית דיסטל אטבריאן: מעט איסוף נתונים, וכתם שמן אחד היה חוסך 100 חיי אדם.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אנחנו לא יודעים כלום.

גלית דיסטל אטבריאן: זה משהו בעקבות היעדר הפילוח שהייתי חייבת לדבר עליו.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו אני רוצה לדבר על מערכת החינוך.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אפתיע ואני אומר שהבעיה שלי היא לא כסף.

גלית דיסטל אטבריאן: כמי שלמדה חינוך, כמי שעבדה בתוך מערכת החינוך, כמי שהייתה במערכת החינוך, זיהיתי דפוס אחר, והוא לא דפוס של כסף, אלכס.

גלית דיסטל אטבריאן: זה דפוס של התנהלות גמלונית, מסורבלת ומאוד לא חכמה, ואני רוצה לתת דוגמה.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו מדברים פה על סעיף שקשור לבינוי.

גלית דיסטל אטבריאן: הבן שלי – חינוך מיוחד – מבנה עצום וענק של חינוך מיוחד במרכז מודיעין, שנראה כמו בקינגהאם פאלאס, לכל ארבעה ילדים חלל יותר גדול מזה.

גלית דיסטל אטבריאן: לכל ארבעה ילדים יש מורה, ולמורה יש מפקחת, ולמפקחת יש מפקחת של מפקחת, ויש תח"י ויש תל"ה, על כל ילד זורמים ביום מאות אלפי שקלים.

גלית דיסטל אטבריאן: כשהבן שלי במבנה העצום הזה, שהושקעו בו כספי מיסים באמת כיד המלך, בשורה התחתונה כשהוא היה בכיתה ד' נאמר לו שהוא לא ילמד לקרוא לעולם, נקודה.

גלית דיסטל אטבריאן: לעולם לא ידע לקרוא ולא ידע לכתוב.

גלית דיסטל אטבריאן: באותו יום שזה נאמר לי בצורה מפורשת, הילד יצא מבית הספר, לא חזר אליו יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: באופן אוטודידקטי לימדתי אותו לקרוא ולכתוב עם איזה שיטה שמצאתי באינטרנט.

גלית דיסטל אטבריאן: תוך חצי שנה הילד הזה קרא את הארי פוטר.

גלית דיסטל אטבריאן: בכיתה ה' הוא קרא את הארי פוטר.

אלכס קושניר: דקה אחרונה, גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: לא.

אלכס קושניר: זו כבר דקה חמישית.

אלכס קושניר: כן.

גלית דיסטל אטבריאן: שנייה, שנייה.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: גלית, כן, דקה אחרונה, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה גס רוח ברמות שקשה לתאר.

קטי קטרין שטרית: באמת, אלכס, היא מספרת סיפור אישי.

קטי קטרין שטרית: אתם יכולים להיות אטומים, אבל כמה?

קטי קטרין שטרית: כמה?

גלית דיסטל אטבריאן: קטי, עזבי אישי, זה חשוב לכל כך הרבה ילדים.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם פשוט בלתי נסבלים, אתם רעים.

גלית דיסטל אטבריאן: אלוהים, תעביר את ממשלת הזדון הזו מהארץ, זה פשוט רוע שאין לו סוף.

גלית דיסטל אטבריאן: אין לו סוף.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא יאומן, פשוט לא יאומן.

אורית סטרוק: זה באמת היה אכזרי.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט לא יאומן.

קטי קטרין שטרית: את מבינה איזה רוע יכול להיות, עד כמה אפשר להיות רעים.

אורית סטרוק: למה חתכת אותה?

אורית סטרוק: מה כל כך בוער - - -

אלכס קושניר: לא חתכתי אותה, רק אמרתי לה כמה זמן נשאר.

קטי קטרין שטרית: ניר, אתה יכול לחיות עם זה, עם הרוע הזה?

קטי קטרין שטרית: זה סיפור אישי.

קטי קטרין שטרית: מה נסגר אתכם?

קטי קטרין שטרית: אין לכם אלוהים?

קטי קטרין שטרית: אין לכם אלוהים?

גלית דיסטל אטבריאן: קטי, אני יכולה לבד.

גלית דיסטל אטבריאן: איך שאתה מתנהג אליי זה איך שהממשלה, זו בדיוק תמונת מראה של איך שאתם תתנהגו למוחלשים, לאומללים, לאלה שצריכים את העזרה של הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם אסון, אתם תאונת דרכים.

גלית דיסטל אטבריאן: אלוהים, אני מתפללת שתעברו מהארץ הזאת כמה שיותר מהר.

גלית דיסטל אטבריאן: אוי ואבוי לאזרחי ישראל.

אורית סטרוק: לא ראיתי דבר כזה מעולם, אמא מספרת על הבן שלה, ואתה חותך אותה בצורה כזאת.

אורית סטרוק: למה?

אלכס קושניר: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: כי אין להם נשמה.

גלית דיסטל אטבריאן: כי זה רוע וזו דורסנות.

גלית דיסטל אטבריאן: זה דורסנות ורוע.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת ממשלת אליטיסטים שמחזקת את החזקים, והחרדים והפריפריות - - - ואלה שיש להם בעיות - - -

קטי קטרין שטרית: אין נשמה.

קטי קטרין שטרית: היא הלכה לאיבוד.

קטי קטרין שטרית: זה נראה לך נורמלי?

קטי קטרין שטרית: אתה מקבל את זה?

ולדימיר בליאק: די עם הדמגוגיה הזאת.

ולדימיר בליאק: די.

קטי קטרין שטרית: אה, זאת דמגוגיה?

ולדימיר בליאק: כן.

ולדימיר בליאק: כן.

קטי קטרין שטרית: תתבייש.

ולדימיר בליאק: לא, את תתביישי.

קטי קטרין שטרית: כי אתה שבע.

ולדימיר בליאק: אני שבע?

ולדימיר בליאק: אני שבע?

אלכס קושניר: הוא שבע?

אלכס קושניר: שעלה לבד לארץ?

אלכס קושניר: הוא שבע?

אלכס קושניר: על מה את מדברת בכלל?

אלכס קושניר: הוא שבע?

אלכס קושניר: שהגיע לבד לארץ ואכל פה את כל החרא?

אלכס קושניר: את אומרת שהוא שבע?

אלכס קושניר: על מה את מדברת?

אלכס קושניר: מה את מבינה בכלל?

גלית דיסטל אטבריאן: הקריזה שלך לא עושה על אף אחד רושם.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה לא עושה על אף אחד רושם.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה בריון.

אלכס קושניר: לא דיברתי אלייך.

אלכס קושניר: לא דיברתי אלייך.

אלכס קושניר: גלית, לא רציתי לפגוע בך, אני מתנצל, אבל אני גם לא אתן פה למרוח את הזמן.

אלכס קושניר: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

אורית סטרוק: אל תתנצל, תיתן לה לספר.

אורית סטרוק: זה היה ממש מכוער.

אלכס קושניר: הזמן שלך התחיל.

מאיר פרוש: אני רוצה לדבר.

מאיר פרוש: אני יכול?

אלכס קושניר: הזמן שלך התחיל, כן.

אורית סטרוק: ממש מכוער.

מאיר פרוש: אל תעשה לי ככה.

אלכס קושניר: אתה מסיים לדבר ב-20:16, ארבע דקות, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: היית צריך להיות הראשון להגן עליה.

ולדימיר בליאק: אני שבע?

ולדימיר בליאק: תתביישי לך.

קטי קטרין שטרית: עזוב, עזוב.

ולדימיר בליאק: עזוב?

מאיר פרוש: בברית המועצות התנהגו איתך - - -

אלכס קושניר: אתה מנהל איתי משא ומתן, המשא-ומתן כבר נגמר.

אלכס קושניר: 20:16 אתה מסיים את זכות הדיבור שלך, בבקשה.

מאיר פרוש: החומש החדש שאיתו משרד החינוך התחיל לחיות בחמש שנים האחרונות היו השנים 2017, 2018, 2019, 2020, 2021.

מאיר פרוש: לקראת 2022 צריך להתחיל חומש חדש.

מאיר פרוש: עד 2016 היו כל שנה כ-8,000 כיתות לימוד, ומאז החומש היה 17,000, 17,000 פלוס.

מאיר פרוש: כשאני הייתי במשרד החינוך לא ידעתי שאפשר לחצות לדרוזים כך ולערבים כך ולישראלים כך ולחרדים כך – יש קריטריונים שלפיהם אתה נכנס לפול ואז אתה מקבל את הכיתות.

מאיר פרוש: אני מאוד משבח ומאוד מעריך אם כבר יודעים עכשיו שהולכים לתת 4,000 כיתות לאלה, ואני מפרגן וחושב שצריך לתת לכולם.

מאיר פרוש: א' החומש מדבר רק על צפי ולא מדבר רק על חסר.

מאיר פרוש: והצפי הוא שצריך לחומש 17,000 כיתות.

מאיר פרוש: לא לקחו אף פעם בחשבון את החסר, כי החסר הוא הרבה יותר גדול.

מאיר פרוש: אז אני אומר לך, כשסיפר פה ניר ברקת על אריה דרעי זה מכיוון שהוא עשה מעשה לא שגרתי.

מאיר פרוש: אפשר לעשות מעשים שגרתיים, ואנחנו נגמור ולא ניתן פתרונות.

מאיר פרוש: אתה שואל אותי: האם הכיתות האלה שהאוצר נותן מספיקות?

מאיר פרוש: זה לא מספיק.

מאיר פרוש: לפני שברקת דיבר, אני חושב שהיה כדאי שממשלת ישראל תאמר, שהיא נותנת מנה מיוחדת לעיר ירושלים כעיר בירה.

מאיר פרוש: תוציא את ירושלים מכל החלוקה שיש לך בחומש, כי יש לה צרכים הרבה יותר גדולים.

מאיר פרוש: וככה לקחת ערים אחרות.

מאיר פרוש: אבל אם אנחנו לא נעשה דברים שגרתיים, אז אנחנו נישאר תמיד בבעיות.

מאיר פרוש: הציבור החרדי או הציבור הערבי נפגע הרבה יותר מקיצוצים כאלה ואחרים בממשלה חדשה בנושאי חינוך מאשר האוכלוסיות האחרות.

מאיר פרוש: ולא שאני אומר שלאוכלוסיות האחרות יש את הכול, אבל מי שנפגע בעיקר מקיצוצים כאלה ואחרים, ואתה מבין גם למה זה – אלה בראייה כזו ואלה בראייה כזו.

מאיר פרוש: אז אני רוצה לומר לך, שלמרות שאני לא מדבר ספציפית על הסעיף הזה של פיתוח, אבל גם במשרד החינוך בדברים אחרים המגזר החרדי, שאני יודע לייצג אותו – אני מתאר לעצמי שגם במגזר הערבי – יש דברים שהיו במשך שש השנים האחרונות במשרד החינוך, הסעיפים האלה, ועכשיו הם לא נמצאים.

אלכס קושניר: דקה אחרונה.

מאיר פרוש: אם זה בפיתוח, אם זה בבינוי.

מאיר פרוש: היה סעיף של שיעורי תורה במשך 45 שנה, מאז שבגין עלה לשלטון.

מאיר פרוש: הוא כמעט ולא קיים.

מאיר פרוש: הוא היה עם 62 מיליון שקל, הוא לא קיים.

מאיר פרוש: אני חושב שאם אתה רוצה שיזכרו אותנו לטובה בקדנציה שאתה יושב-ראש ועדת הכספים, תעשה דברים לא שגרתיים, שאינם בנורמל, בשגרה – עשיתי, שמעתי, שלוש דקות, יש לך שלום על ישראל.

מאיר פרוש: תתעלה על עצמך, אף אחד לא רוצה לפגוע בך, תחשוב, תשמע את הצרכים שיש.

מאיר פרוש: וגם אם זה עוד חצי דקה, תאזין, תעשה דברים לא שגרתיים, יזכרו אותך לטובה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: קרן ברק.

אלכס קושניר: קטי שטרית, בבקשה, שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להפנות את השאלות שלי לנציגים של האוצר.

קטי קטרין שטרית: אני מצטערת שאני צרודה, אם אתה לא מבין אותי אני אחזור.

קטי קטרין שטרית: אתם רשמתם שם הוצאה מותנית בהכנסה.

קטי קטרין שטרית: האם הכוונה שלכם היא שבאותם מקומות שבהם אתה עושים את מה שאתם עושים, האם הרשויות המקומיות אמורות להשלים את החוסרים האלה?

קטי קטרין שטרית: האם יש פה עניין של מצ'ינג – כן או לא – ואיפה?

קטי קטרין שטרית: דבר שני, כתבתם פה שיש מענקים להצטיידות.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת שכשנותנים מענקים צריכים להיות קריטריונים לקבלת המענקים.

קטי קטרין שטרית: האם יש קריטריונים, והאם הם חשופים לציבור, כדי שהציבור יוכל להגיש את הבקשה לאותו מענק?

קטי קטרין שטרית: האם זה קיים?

קטי קטרין שטרית: זה בסעיף 03 01.

קטי קטרין שטרית: אז קודם כול האם נקבעו קריטריונים, והאם אפשר לקבל אותם, אפילו עוד היום, כי זה תת-סעיף בסעיף 60?

קטי קטרין שטרית: בסעיף 01 06 כתבתם "חידוש מבנים".

קטי קטרין שטרית: האם הוכנה תוכנית לפי סדרי עדיפויות, היכן אותם מבנים שאתם רוצים לחדש ואתם?

קטי קטרין שטרית: שוב, מה הקריטריונים לחידוש מבנים.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לציין בסך הכול הכללי, שכמו שאנחנו רואים, כמעט כל יום בעיר אחרת שבניין מתמוטט כתוצאה מהתיישנות, רוב הבניינים היום של משרד החינוך – אגב, אני באה מתחום החינוך אז אני קצת מבינה בנושא – רוב הבניינים נבנו בשנות ה-60, 70, עם העליות הגדולות שהגיעו ארצה.

קטי קטרין שטרית: מבנים אלו לא כשירים היום, אבל כמעט רוב הילדים במדינת ישראל, מלבד הערים החדשות, לומדים במבנים האלו.

קטי קטרין שטרית: האם לקחתם בחשבון, שקודם כול צריך לחזק את המבנים האלה, כי גם הם יכולים להתמוטט?

קטי קטרין שטרית: ואנחנו מדברים על ילדים שמגיעים יום יום למבנים האלה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא יודעים מה הסכנה הטמונה.

קטי קטרין שטרית: או שאתם מנסים להפיל את זה על ראשי הרשויות, שגם ככה עמוסים בהרבה מאוד אחריות, שאתם הסמכות מטילים עליהם את האחריות.

קטי קטרין שטרית: יש לי תת-סעיף לסעיף הזה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו יודעים שיש מחקרים שעתידה להיות פה בארץ רעידת אדמה.

קטי קטרין שטרית: האם לקחתם בחשבון שאותם מבנים יכולים עוד יותר מהר להתמוטט ממבנים אחרים?

קטי קטרין שטרית: תודה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזה פחות משלוש דקות.

אלכס קושניר: תודה רבה, קטי.

אלכס קושניר: חבר הכנסת בן צור – לא נמצא.

אלכס קושניר: חבר הכנסת מנסור עבאס – לא נמצא.

מאיר פרוש: אבל אני יכול רק לשאול עוד שאלה?

אלכס קושניר: חבר הכנסת פינדרוס.

אוסאמה סעדי: איפה אנחנו?

אוסאמה סעדי: באיזו רשימה?

אלכס קושניר: פינדרוס, עופר כסיף, אוסאמה סעדי, חבר הכנסת מקלב, חיים ביטון ואקוניס.

אלכס קושניר: ואין יותר דוברים.

אופיר אקוניס: אני אחרון הדוברים?

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שאני חושב שלא לחינם הזכות של גברת מואטי לטעות בהצבעה הזאת, ושהסעיף הזה, סעיף 60, יגיע לכאן לוועדה.

יצחק פינדרוס: הסיבה שסעיף 60 יגיע לכאן לוועדה, בדיוק היום והערב בראש חודש כסלו, כשעברנו מחשוון לראש חודש כסלו, זה בדיוק מה שאמרו קודם.

יצחק פינדרוס: ואני רוצה שיהיה זרקור על הסעיף הזה.

יצחק פינדרוס: והסעיף הזה משמעותי מאוד שיהיה לו זרקור.

יצחק פינדרוס: קודם כול בהצהרות גם שלך ושל כולם על הבשורה הגדולה בתקציב הזה – אז אני רוצה לבשר לך שהבשורה המרכזית הגדולה לנו בתקציב הזה זה קיצוץ של 300 מיליון שקל, וספרתי, 300 מיליון שקל בבסיס של החינוך החרדי.

יצחק פינדרוס: בבסיס.

יצחק פינדרוס: האוצר כל פעם היה עושה טובה לגפני, היה כותב לו את זה כקואליציוני.

יצחק פינדרוס: אבל בבסיס של הציבור החרדי קוצץ בדיוק סכום של 300 מיליון שקל.

יצחק פינדרוס: המשמעות של זה זה בשכר של גננות, בשכר של מורים ובכל הדברים האלה.

יצחק פינדרוס: ועכשיו הגענו לנושא של ההצטיידות.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני.

יצחק פינדרוס: דיבר על זה ניר ברקת מקודם, על - - - בירושלים.

יצחק פינדרוס: השבע, ואמרו את זה קודם, לא יבין את הרעב.

יצחק פינדרוס: לומר שאין ילד שאין לו מקום לימוד בגלל מבנה, זה אחד הדברים הכי מכוערים ששמעתי.

יצחק פינדרוס: אני היום בן 50, אבא לשישה ילדים, אין לי אף ילד שלמד במבנה ראוי לשמו.

יצחק פינדרוס: לא שהוא למד בקרוונים.

יצחק פינדרוס: כשאתם אומרים מבנה, אני רוצה שתבין, אדוני היושב-ראש, וחשוב לי שתבין את זה.

יצחק פינדרוס: הייתי מחזיק תיק חינוך בעיריית ירושלים עם 120,000 תלמידים.

יצחק פינדרוס: מבנה שמתאים ל-16 כיתות על פי הפרוגרמות של שנות ה-80, לומדים בו 38 כיתות.

יצחק פינדרוס: וזה לא מקרה חריג.

יצחק פינדרוס: זה מקרה סטנדרטי.

יצחק פינדרוס: מבנה שבנוי ל-16 כיתות, בסטנדרטים כשבנו 49 מ' לכיתה או 41 מ' לכיתה, נמצאים היום 38 כיתות.

יצחק פינדרוס: ככה למדתי אני, ככה למדו ילדיי, ככה לומדים ילדיי גם היום.

יצחק פינדרוס: כולם.

יצחק פינדרוס: לא היה לי ילד אחד שזכה להיות במבנה.

יצחק פינדרוס: אחד לא.

יצחק פינדרוס: עוד פעם, הוא היה במבנה של 16 כיתות – 38 כיתות.

יצחק פינדרוס: אני רוצה שתפנימו את המספר.

אלכס קושניר: חבר הכנסת פינדרוס, דקה אחרונה.

יצחק פינדרוס: בסדר.

יצחק פינדרוס: ואז מדברים איתך על הפער.

יצחק פינדרוס: אומרים לך שיש פער של 900 כיתות, והקשבתי טוב.

יצחק פינדרוס: אבל בפער יש גם כללים.

יצחק פינדרוס: אומרים לך: תקשיב, המוכר שאינו רשמי הוא אחר כך, הפטור הוא בטח אחרי הממלכתי.

יצחק פינדרוס: הוא אחרי הממלכתי, ואתה יודע את זה.

יצחק פינדרוס: גם בנוהל הקצאות ככה זה.

יצחק פינדרוס: גם בנוהל הקצאות, כשהעירייה בונה, אלה הכללים.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת שבפער הוא תמיד יהיה אחרון.

יצחק פינדרוס: עכשיו, אם יש לך פער, ועיקר הפער נמצא שם, או במגזר הערבי או במגזר החרדי, במוסדות המוכר שאינו רשמי והפטורים, שמה נמצא עיקר הפער, הפער בחיים – בחיים – לא יושלם.

יצחק פינדרוס: ולכן הדרך היחידה להשלים את הפער, ואני אומר לך את זה כמי שהיה ראש עיר בביתר עילית, בניתי בצורה לא חוקית מאות כיתות.

יצחק פינדרוס: מאות.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך: בצורה לא חוקית, מזל שכבר יש התיישנות על זה.

יצחק פינדרוס: ובירושלים היה צריך לעשות חשיבה מחוץ לקופסה, איך לבנות כיתות.

יצחק פינדרוס: אז אני אומר לך: אין דרך בדבר הזה להשלים את הפער, וילדים, כמוני וכמו ילדיי, לא יזכו לעולם לראות מבנה חינוך נורמלי וסביר.

יצחק פינדרוס: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני אשמח - - -

אלכס קושניר: יש פה תור.

אלכס קושניר: חבר הכנסת עופר כסיף.

אלכס קושניר: ואני נעלתי את רשימת הדוברים.

אלכס קושניר: כן, עופר כסיף, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דסטה גדי יברקן: אבל למה שתנעל?

דסטה גדי יברקן: אנחנו פה בשביל לדבר.

ינון אזולאי: הוא ייתן לך, אבל תמתין בסבלנות.

ינון אזולאי: אתה גם נציג העדה, היום יש לכם חג, הוא ייתן לך, הוא לא יהרוס לך את החג.

אלכס קושניר: עופר כסיף, שלוש דקות, בבקשה.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: חלק גדול מהדברים שרציתי כבר נאמרו, לכן יספיק לי הרבה פחות זמן, אבל אני רק רוצה להדגיש שני דברים בכל זאת, לגבי הנושא - - -

אופיר אקוניס: זאת ידיעה מרעישה בפני עצמה.

עופר כסיף: מאיפה אתה יודע?

עופר כסיף: אף פעם לא היית פה בוועדה.

אופיר אקוניס: לא, אני מחמיא לך.

אופיר אקוניס: זו ידיעה מרעישה בפני עצמה.

אלכס קושניר: אופיר, אל תפריע לו בבקשה.

עופר כסיף: בקיצור, הפערים בחינוך בישראל הם מהגדולים ביותר במדינות ה-OECD.

בצלאל סמוטריץ': איזה מלומד כותב את זה?

עופר כסיף: ה-OECD.

בצלאל סמוטריץ': איזה מלומד?

עופר כסיף: המלומד ה-OECD, ר' OECD.

עופר כסיף: הדוחות של ה-OECD כבר הרבה שנים מראים שבישראל קיימים הפערים הגדולים ביותר או מהגדולים ביותר בין מדינות ה-OECD בין תלמידים במערכת החינוך, כאשר יש לכך הרבה סיבות, וסיבה אחת, וזה קשור למה שאמר קודם חבר הכנסת פינדרוס, אחת מהסיבות זה באמת הפערים הבלתי-נסבלים בין אוכלוסיות שונות ברמת הכיתות, המבנים, ההצטיידות.

עופר כסיף: הדברים האלה מזינים את עצמם.

עופר כסיף: לכן גם הפערים האלה, אם אנחנו לא נפתור את הבעיה הזאת מיידית, הפערים האלה ילכו ויכפילו את עצמם וישלשו את עצמם.

עופר כסיף: והדברים האלה קורים בעיקר באוכלוסיות העניות ביותר.

עופר כסיף: יש קשר כמובן הדוק בין הנושא המעמדי לבין הנושא החינוכי, ואנחנו מדברים בעיקר על הציבור החרדי והציבור הערבי.

עופר כסיף: ובמובן הזה אני שמח מאוד – הייתי שמח אם זה היה קורה בעוד סעיפים של התקציב – אבל אני כן שמח על זה שאנחנו אולצנו להגיע לכאן, לא ככוח עליון, כפי שאמרו חלק מהחברים קודם, אלא משום שאנחנו דאגנו לזה והצלחנו לדאוג לזה, שאנחנו נגיע לכאן ונעלה את הסוגיה הזאת, ונבוא גם עם עוד הסתייגויות ועוד הצעות, כדי להתחיל לפתור את בעיית הפערים, שבסופו של דבר היא גם צודקת חברתית והיא גם צודקת לתלמידים שיוכלו לממש את עצמם.

עופר כסיף: כי ילדים, ובזה אני אסיים, ילדים שלא יכולים לממש את עצמם בגלל סיבות כלכליות, ולכן נקלעים למצוקה גם בתחום החינוך, הם ילדים שלא מממשים את עצמם ואת הפוטנציאל שלהם.

עופר כסיף: וזה גם דבר שיש לו כמובן השלכות חברתיות.

עופר כסיף: לכן חשוב שההסתייגויות שיוצגו יתקבלו גם, אני מקווה, כדי לקדם פתרון הולם וצודק לבעיה החריפה של הפערים בחינוך.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: גדי יברקן ומיקי זוהר יהיו דוברים אחרונים בהחלט.

אלכס קושניר: רשימת הדוברים נסגרה, וגם אם חברי כנסת חדשים ייכנסו לחדר, אני מודיע שלא תהיה יותר זכות דיבור.

אלכס קושניר: אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: חבריי חברי הכנסת, לפני שאני אכנס לסעיף 60, אפרופו הטבות מס, אני רוצה לשאול אותך ואת היועצת המשפטית, כי קיבלתי היום המון פניות בעניין הטבות המס ליישובים בצפון שמסתיימות ב-31 בדצמבר 2021.

אוסאמה סעדי: אומרים: מה עם הטבות המס לשנת 2022?

אוסאמה סעדי: מה קורה עם זה?

אוסאמה סעדי: אז אם אני יכול לקבל תשובה, תודה רבה.

אוסאמה סעדי: לעניין הסעיף הזה, אדוני היושב-ראש, אנחנו שמענו כאן מנציג משרד האוצר שיש מחסור מאז 2018 של 17,000 כיתות.

אוסאמה סעדי: ואותו מספר מלווה אותנו, וכנראה שימשיך לצערנו ללוות אותנו.

אוסאמה סעדי: עכשיו, נכון שבתוכנית החומש החדשה מדובר על הקצאת 25% מההקצאות עבור הבינוי, וחידוש גני ילדים וכיתות שילכו לחברה הערבית, וזה בהחלט מתכתב עם שינוי מנגנוני ההקצאה שעשינו ב-922.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שנסגר בין אנשי אגף התקציבים לרע"מ שם במשרדים של 48', בניגוד להנחיות היועץ?

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

אופיר אקוניס: הוא שואל שאלה טובה.

אוסאמה סעדי: אבל לא שמעתי.

בצלאל סמוטריץ': לא, שאלתי אם זה מה שנסגר במשא-ומתן הקואליציוני שאנשי אגף התקציבים ניהלו במשרדים של סיוע 48' - - -

אוסאמה סעדי: אני מתייחס להחלטה של הממשלה, החלטה 550, שמדובר על 25%.

אורית סטרוק: לא, זה לא החלטה - - -

אלכס קושניר: לא להפריע לחבר כנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: ובנוסף, אדוני היושב-ראש, יש כסף תוספתי של 1,000 כיתות לחמש שנים, 200 כיתות בשנה.

אוסאמה סעדי: שמענו גם את חבר הכנסת ניר ברקת, אני יודע שיש כ-3,000 כיתות חסרות בירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: אלפי כיתות חסרות ביישובים הערביים, במיוחד בנגב, בכל הכפרים הלא-מוכרים.

אלכס קושניר: משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו בהסתייגות על הוספת כסף בסעיף הזה הצבענו בעד, אבל זה נפל כי הקואליציה התנגדה.

אוסאמה סעדי: אבל טוב שהסעיף הזה על מנת שנגיע לוועדה, ולוודא שבאמת הגיע הזמן שהחברה הערבית והחברה החרדית וכל מי שזקוק לכיתות לימוד – אי-אפשר היום עדיין ללמוד בקרוונים, אי-אפשר ללמוד בבתי ספר ישנים.

אלכס קושניר: משפט אחרון, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: לעראבה הגיע שר החינוך לשעבר יואב גלנט וחילק את המחשב לכל ילד, וראה בית ספר ישן מאוד, שאני למדתי שם, אבא שלי, זכרונו לברכה, לימד שם.

אוסאמה סעדי: ועכשיו יש החלטה להרוס את בית הספר הזה ולבנות בתי ספר חדשים.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אז הכסף הזה לא מספיק, וצריך להעלות אותו באופן משמעותי.

אלכס קושניר: חבר הכנסת מקלב – לא נמצא.

אלכס קושניר: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, אני מגיע משדה החינוך, כבר 21 שנה בניהול מערכות חינוך.

חיים ביטון: מכיר היטב.

חיים ביטון: אגב, חברי חבר הכנסת ברקת, שהיא ראש העיר, בסיוריו שהוא סיפר כאן, הייתי איתו בכמה מהסיורים ומכיר היטב את הבעיה.

חיים ביטון: אני רוצה לומר, גם חבר'ה פה אמרו: יש מושג של סיעתא דשמייא, שהסיפור הזה עלה לכאן.

חיים ביטון: אני אמרתי את זה לשרת החינוך ממש כשהחוק הזה נפל.

חיים ביטון: פניתי אליה ישירות, אמרתי לה: תקשיבי, אפילו ספר תורה שבהיכל צריך מזל – אפילו ספר תורה – באיזה ספר תורה קוראים כשמעלים לתורה, אז ספר תורה צריך מזל.

חיים ביטון: ואני אומר לך, בתור אדם ש-21 שנה – והייתי שש שנים מנכ"ל רשת החינוך התורנית, עם 300 בתי ספר, 60,000 תלמידים, יכול להגיד לך, שממש יש לו מזל, לחוק הזה, שהוא הגיע לפה.

חיים ביטון: אולי משהו קצת מתוך המקצועיות, ברוך השם, החבר'ה פה מדברים במקצועיות רבה, אבל אני רוצה להגיד בעיה שאני חושב שלשמה – אלכס, אני מאמין שאתה באמת תיגע בנקודה הזאת, כי כל מה שעלה פה, אתה יודע, עולים לפה כדי למשוך, אופוזיציה וכו', אבל הנקודה הזאת אני מאוד מאוד אשמח שבאמת תהיה פה על השולחן.

ינון אזולאי: זה לא יפה שאתה מוציא לעז על החברים, אנחנו העלינו פה באופן ענייני מאוד.

ינון אזולאי: ואתה חבר שלי מהסיעה, ואני מבקש ממך לחזור בך מהאמירה הזאת.

חיים ביטון: ינון, עוד רגע אני אזכיר את השם שלך.

ינון אזולאי: לא, אל תזכיר - - -

אלכס קושניר: לפני ההצבעה בכל מקרה תבקשו התייעצות סיעתית, תהיה לכם הזדמנות לדבר על זה.

ינון אזולאי: וואלה, לא חשבתי על זה, נתת לי רעיון.

חיים ביטון: אל תיקח לי מהזמן, ינון.

חיים ביטון: אתה יודע כמה - - -

אלכס קושניר: בבקשה, חיים.

חיים ביטון: תראו, אני רוצה להציג פה את הבעיה, ושגם החבר'ה מהאוצר כאן ישמעו את הבעיה לאשורה.

חיים ביטון: הבעיה האמיתית היא כזאת: נתנו לחתול לשמור על החלב.

חיים ביטון: מה הכוונה?

חיים ביטון: צריך לבדל בין הערים, רשת החינוך התורנית נמצאת ב-96 ערים.

חיים ביטון: ותבינו איך זה עובד, איך אגף הפיתוח של משרד החינוך מחלק את הכסף.

חיים ביטון: מאוד פשוט.

חיים ביטון: אין לאף אחד סמכות, חוץ מהעירייה, לבקש שיפוץ או בינוי של בית ספר.

חיים ביטון: מי יכול לבקש?

חיים ביטון: אך ורק העירייה.

חיים ביטון: עכשיו, תארו לעצמכם עיר ואם בישראל, לא רוצה להגיד פה שם של עיר, אבל רוב הערים בישראל, המונהגות על ידי קואליציות חילונית – וזה בסדר, זה לגיטימי ביותר, אנחנו שמה יכולים להיות מיעוט כמו שאנחנו מיעוט באוכלוסייה.

חיים ביטון: עכשיו, הוא צריך להיכנס למחשב ולמלא את בתי הספר שהוא מבקש לבנות עבורם.

חיים ביטון: שמעתם פה את החסר הכללי.

אלכס קושניר: חיים, דקה אחרונה.

חיים ביטון: שנייה, עוד לא הצלחת להגיד את הקו שלי.

חיים ביטון: אולי בגלל שלא הקשבת לי.

אלכס קושניר: לא, הקשבתי לך מצוין, חיים.

חיים ביטון: אז תשמע, אני רק מעביר את הקו, לא מדבר מילה מיותרת.

חיים ביטון: שנייה, יש הזדמנות פעם אחת, ייקח דקתיים.

אלכס קושניר: תאמין לי, יש לך פה הרבה הזדמנויות, מתי שאתה רוצה.

חיים ביטון: תשמע.

חיים ביטון: דקתיים.

חיים ביטון: יושבת מחלקת חינוך עם ראש העיר בעיר שרוב האוכלוסייה שלה חילוני, וגם כך הקואליציה, בחסר האדיר הזה שהאוצר אומר שיש לו הם צריכים לבקש עבור בית ספר חרדי שייבנו עבורו.

חיים ביטון: הם צריכים פשוט לעשות לפי סדר – אחת, שתיים, שלוש – איפה הם שמים אותנו?

חיים ביטון: אנחנו תמיד למטה בתחתית.

חיים ביטון: ואני מבין אותם.

חיים ביטון: אתה יודע מה?

חיים ביטון: אין לי טענות אליהם.

חיים ביטון: זאת אומרת, במילים אחרות, נתנו לחתול לשמור על החלב, וזו כרוניקה של פשע.

חיים ביטון: אין שום דרך בעולם לתקן את זה, חוץ מזה שאדוני היושב-ראש, זה גם לוועדת הכספים, ואני אעלה את זה גם בוועדת החינוך שאני חבר שם, לדון בעניין הזה, איך יכול להיות שמערכת ששומרת על עצמה היא זאת שמתקצבת.

חיים ביטון: והגיע הזמן, כשזה בא לכאן, לדון בעניין הזה, שלכל אחד תהיה הזכות להגיש בקשה, וידון לפי קריטריונים, אבל לא לפי גחמה פוליטית של ראש עיר כזה או אחר, מחלקת חינוך כזו או אחרת, איך נגיע.

חיים ביטון: אולי כך בדרך, גם אם התקציבים שיש פה עכשיו מתאימים או צריך יותר, ייפתר חלק קטן מהבעיה.

חיים ביטון: תודה.

מאיר פרוש: יישר כוח.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, רציתי להתחיל בפרוצדורה, אבל אני חייב להגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש, אפרופו המראות שראינו כאן עם סיום דבריה של חברת הכנסת גלית דיסטל.

אופיר אקוניס: הכנסת הזאת, הכנסת הזאת, ה-24, מדרדרת את השיח הציבורי בישראל לשפל של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: כאשר אני שומע חבר כנסת מהקואליציה מכנה חברת כנסת מהאופוזיציה, מסיעתי במקרה, מטומטמת ושלל ביטויים בלתי נסבלים, שנשמעו פה מהיום הראשון.

אופיר כץ: מתי, אופיר?

אופיר כץ: איך לא שמענו?

אופיר אקוניס: זה היה בזמן ההצבעות.

קטי קטרין שטרית: מה פתאום תשמע את זה?

אופיר אקוניס: חבל שלא שמעת.

אופיר אקוניס: גם לא תשמע.

ינון אזולאי: התקשורת תכסה על כל פשעיה.

אופיר כץ: אופיר, אם זה היה הפוך אולי הייתי שומע על זה יותר.

אלכס קושניר: כן, לא שמענו אף פעם את חבר הכנסת דודי אמסלם מתבטא.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: לא, אבל דודי לא אמר לאף אחד מטומטם.

אלכס קושניר: באמת?

אלכס קושניר: למי שיושב מולך הוא אמר כמה פעמים דברים יותר גרועים מזה, אופיר.

אלכס קושניר: עזוב.

אופיר כץ: וכשדודי מוציא מילה מהפה, כולם מדברים על זה וכולם מראים את זה.

אופיר כץ: זה שהוא אמר לקטי מטומטמת, אף ערוץ לא הראה את זה.

אלכס קושניר: אופיר אקוניס, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לא, אמר את זה בחור שיש לו תעודת בגרות למישהי שיש לה שלושה תארים אקדמיים.

אופיר כץ: את לא צריכה להצטדק - - -

אלכס קושניר: אופיר, בבקשה.

אופיר אקוניס: ידידיי, אתם במקרה מסיעתי אבל אתם מפריעים לי.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, יותר מכל פרוצדורה, יותר מכל תקציב, יותר מכל פיליבסטר, הדבר הזה שמתרחש פה הוא הסכנה האסטרטגית הכי גדולה לישראל.

אופיר אקוניס: אגב, ויכוחים בין עדות, ההוא בא מרוסיה וההוא מצפון אפריקה, אחר בא מאירופה והשני בא ממדינה אנגלוסקסית, זה שיגעון ממש שמשפיע על כל החברה הישראלית יותר מכל דבר כזה.

אופיר אקוניס: ואני לא חושב שמבני חינוך, היושב-ראש, הם לא דבר חשוב.

אופיר אקוניס: הם דבר חשוב ביותר, והתקציב הוא דבר חשוב, אבל הדבר הזה הוא סכנה אסטרטגית לחברה הישראלית.

אופיר אקוניס: והאחריות חלה על כולנו.

אופיר אקוניס: יש בממשלה דבר הקרוי אחריות קולקטיבית.

אופיר אקוניס: לפעמים יש שרים שהחלטה כלשהי לא מוצאת חן בעיניהם, אז הם אומרים: אבל אני לא חלק מזה – הם כן חלק מזה, כי אם הם שרים בממשלה חלה עליהם אחריות קולקטיבית.

אופיר אקוניס: אגב, לא מדבר רק על הממשלה הזו, על כל ממשלה.

אופיר אקוניס: וחלה עלינו כחברי כנסת אחריות קולקטיבית להידרדרות ולשפל שהשיח הציבורי בישראל מידרדר אליו.

אופיר אקוניס: אני לא יודע אם יש עוד בכלל מה לדרדר, אבל אנחנו בהחלט במדרון חלקלק.

אופיר אקוניס: לגבי הפרוצדורה, אני לא חושב שהדיון הזה, באמת בכל הכבוד, דחוף להתקיים היום, ערב שבת, ראש חודש, ברוך ה' יצאנו מחשוון, שהוא מרחשוון, לכסלו, שבסופו נחגוג את ניסי חנוכה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שאחד הניסים יהיה סופה של הממשלה הרעה הזאת.

אופיר אקוניס: ובכל מקרה, למה דחוף לקיים את הדיון הזה לתקציב 2022, שהחוק מאפשר לאשר אותו עד סוף מרץ בכלל 2022?

אופיר אקוניס: אבל זה כבר עניין שלכם, חברי הקואליציה.

אופיר אקוניס: לעניין דבר שהעלה כאן גם חבר הכנסת סמוטריץ', תשובה אולי מפקידי משרד האוצר.

אופיר אקוניס: אגב, אני לא מאשים אותם.

אופיר אקוניס: מי שמקבל הוראות, הפקידים – בדרך כלל, לפעמים גם הם נותנים הוראות – במקרה הזה המדיניות הייתה שהם מקבלים הוראות לעניין השיח עם עמותת זוכרים 48', השד יודע איך קוראים להם.

קטי קטרין שטרית: סיוע.

אלכס קושניר: משפט אחרון, אופיר.

אופיר אקוניס: סיוע 48'.

אופיר אקוניס: אני רוצה לדעת, אדוני היושב-ראש, האם הדברים שמצוינים כאן – הצטיידות מבני חינוך, מענקים להצטיידות, חידוש מבנים – דברים ברוכים בסך הכול בתפיסות היסודיות ביותר, הם גם ליישובים לא מוכרים, הם תמריץ לפורעי חוק.

אופיר אקוניס: הם ילכו, כפי שניתן החוק שמאפשר רטרואקטיבית, מלבין את החיבורים הבלתי-חוקיים לחשמל ולרשתות המים והביוב והתשתיות גם במקרה הזה, או שמדובר רק על יישובים חוקיים ומוכרים.

אופיר אקוניס: אגב, גם במגזר הערבי, אבל יישובים מוכרים וחוקיים.

אופיר אקוניס: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, שלוש דקות.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: על מנת להמשיך את הדיון בצורה עניינית, קודם כול צריך להגיד, בגילוי נאות מה שנקרא, הבעיה הזאת לא מתחילה בממשלה הזאת עכשיו.

דסטה גדי יברקן: הבעיה של המבנים בבתי ספר, בחוסר כיתות, הייתה בעבר, והיתרון היחסי בממשלות הקודמות, שלפחות היה דיון והיה רצון לתקצב את זה, והאוצר קיים מספר דיונים, יחד עם משרד החינוך.

דסטה גדי יברקן: אבל לא סתם, כפי שאמר חבר הכנסת חיים, שהסעיף הזה נפל בכנסת ובמליאה בהצבעה, למרות שכל סעיף בתקציב המדינה שהוגש לכנסת, אם היה נופל, היה שם ראי שקוף, תמונת מצב אמיתית, עד כמה הכסף בחלקו – אני לא אומר שכל הכסף – בחלקו לא הושקע במקומות הנכונים.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, אני רוצה להמשיך את הקו של חבר הכנסת אופיר אקוניס.

דסטה גדי יברקן: אני דיברתי על זה במליאה, להערכתי, עוד בטרם השבעת הממשלה, ציינתי שמי מבטיח שהכספים – לא דיברתי אז על עמותות – שהכספים של משלם המיסים לא מגיעים דווקא למזרח ירושלים, למערכת החינוך במזרח ירושלים.

דסטה גדי יברקן: ועכשיו אנחנו דנים פה בכיתות, בחוסר בכיתות, ואני באמת רוצה להצטרף לשאלה: האם חלק מהתקציבים הללו הולכים להיות מופנים למוסדות שמנוהלים על ידי הרשות הפלסטינית במזרח ירושלים, מי מנהל אותם, באמצעות אלו עמותות הכסף הזה אמור לעבור.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שמחובתנו, לא כדי להתריס, באמת גם לעזור לממשלה ולראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: היום פנה אליי ראש הממשלה בנט במליאה ואמר לי שהדברים שנאמרים, שאנחנו אומרים שלכאורה כספים מוזרמים באמצעות עמותה 48' לגופי טרור, ושזה בעצם הסתה לשמה, ושאנחנו לא מדייקים, ואמר לי באופן אישי.

דסטה גדי יברקן: ואני רק רוצה לוודא: אם טעינו, אז מן הראוי שנגיד: טעינו.

דסטה גדי יברקן: אבל לא היה גורם בממשלה שהראה סעיפים בהסכם הקואליציוני שאומר: אלה הם התקציבים, וזה הכסף שהולך.

אלכס קושניר: גדי, משפט אחרון, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים.

דסטה גדי יברקן: אף אחד עד הרגע הזה, למרות שהייתה חשיפה של איילה חסון, חשיפה של עיתונאית רצינית מאוד, ואי-אפשר לזלזל באינטגריטי שלה, נאמרו דברים לא פשוטים, הוצגו מסמכים לא פשוטים.

דסטה גדי יברקן: אז מן הראוי שממשלת ישראל תציג לעם ישראל שמדובר כאן בהכפשה.

דסטה גדי יברקן: כל עוד מישהו משרי הממשלה לא הציג, כנראה שחובת ההוכחה על הממשלה – לא כנראה, אלא בטוח, כל עוד לא ראינו את זה, אז מחובתנו כאנשי ציבור, אופוזיציה או קואליציה, להציף את זה.

דסטה גדי יברקן: עד הרגע הזה אני לא ראיתי שום נתון.

אלכס קושניר: גדי, הנקודה ברורה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת מיקי זוהר, שלוש דקות, בבקשה.

אלכס קושניר: דובר אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על משהו שהוא טיפה שונה מהסעיף שנדון פה עכשיו, כי הסעיף הזה ברור שהוא סעיף חיובי, וברור שאנחנו ברמת העיקרון בעד הנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים כרגע על אירוע הרבה יותר משמעותי, על אירוע שבו עבר תקציב בישראל, שזה דבר חשוב וטוב למדינה, אני לא אומר שלא, אבל אירוע שיותר מטריד אותי זה שיש היום ממשלה שבסופו של יום מנוהלת, וההכרעות שמתקבלות בה הן בהתאם לגחמות של התנועה האסלאמית ומנסור עבאס.

מכלוף מיקי זוהר: וכשמעבירים בכנסת ישראל את חוק החשמל, שקורא לאנשים לעבור על החוק ולומר להם: אתם תהיה עבריינים, אנחנו נחבר לכם את החשמל.

מכלוף מיקי זוהר: בפעם הבאה אפשר גם יהיה להעביר חוק שמי שלא משלם מיסים מקבל הטבות מס.

מכלוף מיקי זוהר: והדבר הזה מבחינתי הוא קו אדום שנחצה, שמראה שבשם הרצון להישאר בהנהגת המדינה אנשים מוכנים לוותר על עקרונות ועל אידאולוגיה.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו, אני מכיר חלק גדול מחברי הקואליציה, ואני יודע שלחלקם מאוד מאוד לא נוח ומאוד מאוד קשה החברות בקואליציה כזו, אבל הם לא עושים את המעשה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר לכם, שהציבור שיושב בבית ורואה את ההתנהלות של הקואליציה הנוכחית מבלי לעשות את המעשה המתבקש, בכל מה שקשור לעקרונות המוסריים והבסיסיים של כל אחד ואחד מאיתנו, יש מחיר לכך.

מכלוף מיקי זוהר: ואיך זה בא לידי ביטוי?

מכלוף מיקי זוהר: תסתכלו על הסקרים.

מכלוף מיקי זוהר: גדעון סער, שנחשב בכל חייו איש ימין, שאנשים גם ראו בו איש ימין, יורד מתחת לאחוז החסימה.

מכלוף מיקי זוהר: למה זה קורה?

מכלוף מיקי זוהר: כי הוא הלך בניגוד לאידאולוגיה שלו.

מכלוף מיקי זוהר: נפתלי בנט, ראש ממשלת ישראל, יורד במספר המנדטים שלו, דבר שהוא חסר תקדים.

מכלוף מיקי זוהר: הרי בכל מקום בעולם, כשמישהו הופך להיות ראש ממשלה או ראש מדינה, הוא מיד עולה בסקרים ועולה בתמיכה שלו.

מכלוף מיקי זוהר: נפתלי בנט יורד בתמיכה שלו.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר לכם, שעוד רבים יחוו את החוויה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו בני גנץ, שהתחיל בעשרה מנדטים לפי תוצאות הבחירות, בסקרים כבר יורד לשבע.

מכלוף מיקי זוהר: והדברים הללו בסופו של יום מראים, שמי ששומר על אידאולוגיה הוא זה שבסוף מתקדם מבחינה פוליטית.

אלכס קושניר: מיקי, משפט אחרון, בבקשה.

עופר כסיף: אז יש לנו עתיד טוב.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אפילו לרשימה המשותפת, עד כמה שזה מצער אותי, יש עתיד טוב יחסית, כי רע"מ, שוויתרו בעצם אולי – או לא ויתרו, אני לא יודע – הולכים ונחלשים והרשימה המשותפת הולכת ומתחזקת.

אלכס קושניר: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: והליכוד מה?

מכלוף מיקי זוהר: לסיכום דבריי אני אומר: עדיין לא מאוחר.

מכלוף מיקי זוהר: התקציב אומנם עבר, וכנראה שיהיה תקציב לישראל, ואגב טוב שיש תקציב לישראל, אבל עדיין לא מאוחר ללכת על פי עקרונות אידאולוגיים, לומר: אני לא לוקח חלק בפארסה הזו, אני אשב בממשלה שמשרתת את האידאולוגיה שלי ואת הציבור ששלח אותי לכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד מקווה שבימים הקרובים אחרי העברת התקציב זה מה שאנחנו נראה, אני גם מתכוון לעסוק בזה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מקווה שלישראל יהיה טוב יותר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי זוהר.

אלכס קושניר: אני רוצה להתייחס לתקרית שהייתה פה עם חברת הכנסת גלית דיסטל.

אלכס קושניר: כנראה שלא הייתי מספיק רגיש לסיפור האישי שהיא סיפרה פה, ואם פגעתי בה אז אני מתנצל.

אלכס קושניר: ואני קורא לה, אחרי שאנחנו נחזור מההפסקה, לבוא ולספר את הסיפור שלה.

אלכס קושניר: עוד פעם, ללא שום כוונה לפגוע באופן אישי, רציתי רק להכווין את סדרי הדיון, בסך הכול אמרתי לה שנשארה דקה אחרונה.

אלכס קושניר: אבל אם פגעתי בה אני שוב מתנצל, ואם היא שומעת – גלית, תבואי ברגע שאנחנו חוזרים מהפסקה, ותוכלי להשלים את דברייך.

קטי קטרין שטרית: כיושב-ראש ועדת כספים כדאי לנהל דיון על הקטע הזה שחסרים מבנים לציבור הזה.

קטי קטרין שטרית: לזה הכוונה.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, אני רוצה להודות לך.

דסטה גדי יברקן: כל הכבוד.

קטי קטרין שטרית: קודם כול כל הכבוד לך.

אוסאמה סעדי: היושב-ראש, אני חושב שגם הייתה עוד תקרית, ובאמת מגיע למרינה, שעשתה את העבודה שלה, ופגעו בה, והבנתי שהיא גם באמת לקחה את זה קשה.

אוסאמה סעדי: אנחנו צריכים כולנו - - -

אלכס קושניר: כל הוויכוחים שלנו, בין חברי הכנסת, לא אמורים להשתקף על עובדי הכנסת, שבאים בסך הכול לבצע את עבודתם.

אלכס קושניר: אני חושב שההתנהגות של חברת הכנסת אורלי לוי לא הייתה במקום, ואני הייתי מצפה ממנה להתנצל בפני מרינה, ואני חושב שכולכם תתמכו.

אוסאמה סעדי: נכון, שהיא תתנצל בפניה.

אלכס קושניר: מה שאנחנו נעשה עכשיו: אנחנו ניתן הזדמנות למשרד האוצר לענות על השאלות שנשאלו כאן על ידי חברי הכנסת.

אלכס קושניר: אני מבקש מחברי הכנסת לא להפריע ולא לקטוע, לתת להם לענות.

אלכס קושניר: יש לנו שאלות שהיו קשורות לסעיף עצמו, והייתה עוד שאלה נוספת של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שלא הייתה קשורה לסעיף, ונשאלה.

בצלאל סמוטריץ': לא, היא קשורה, כי 25% מהסעיף הזה - - -

אלכס קושניר: אבל היא נשאלה.

אלכס קושניר: מי שצריך לענות עליה זה היועץ המשפטי למשרד האוצר.

אלכס קושניר: אנחנו נתחיל מהחלק המקצועי.

אלכס קושניר: אלי, בבקשה, אני מבקש לא לקטוע אותו.

אלי מורגנשטרן: אני אנסה לענות לפי סדר השאלות שהעלו חברי הכנסת.

אלי מורגנשטרן: חלק מהשאלות חזרו על עצמן, אז אני אקצר בחלק הזה.

אלי מורגנשטרן: טענה שחזרה על עצמה במספר אמירות של חברי הכנסת, לגבי אפליה של קבוצות אוכלוסייה כאלה ואחרות בבינוי, בדגש על החברה החרדית, דתית-לאומית והחברה הערבית – אנחנו פה בחלק של התקצוב, אנחנו לא נמצאים בחלק של קביעת הקריטריונים, אבל אנחנו עוקבים בעיניים פקוחות אחרי מה שקורה, וכשיש בעיה אנחנו מנסים להתערב ולטפל בה.

אלי מורגנשטרן: למיטב ידיעתי, אין אפליה בקריטריונים של משרד החינוך בין מוסד לפי אם הוא דתי או לא דתי או אם הוא שייך לפריפריה או למרכז.

אלי מורגנשטרן: יש נוסחה וקריטריונים בתעדוף, ועושים לפי הקריטריונים האלה, וככל שיש בעיה אז יש את הדרכים לטפל בזה, ודאי לא בשולחן הזה.

בצלאל סמוטריץ': חיים ביטון דיבר על זה שהבעיה היא ששיקול הדעת הוא של הרשות ולא של משרד החינוך, ואז כל ראש רשות עושה מה שהוא רוצה.

יצחק פינדרוס: - - - המוכר שאינו רשמי - - -

אלכס קושניר: חברים, אני ביקשתי לא לקטוע.

אלכס קושניר: בבקשה.

ינון אזולאי: אבל רק אם אפשר לענות לנו על השאלות.

אלי מורגנשטרן: זה נכון שיש העדפה לחינוך הרשמי.

אלי מורגנשטרן: מטבע הדברים מדינת ישראל מתעדפת את החינוך הרשמי על פני חינוך שאינו רשמי, ועדיין יש קריטריונים מאוד ברורים.

אלי מורגנשטרן: זה לא נכון שהמוכש"ר נמצא בסוף הרשימה ולא מקבל מבנים.

אלי מורגנשטרן: כן צריך לקחת בחשבון, שבמוסדות דתיים וחרדיים יש צורך בהרבה יותר מוסדות, כי יש הפרדה בין בנים לבנות, ויש חסידי וליטאי וכל מיני קבוצות אחרות, אז זה יוצר צורך ביותר בתי ספר.

קטי קטרין שטרית: יש גם כמות.

אלי מורגנשטרן: יש פחות ילדים בממוצע בכיתה, ועדיין יש תעדוף - - -

אלכס קושניר: חברים, אני רק רוצה לומר משהו: הדיון כאן הוא לא דיון על קריטריונים, זה דיון על תקציב.

אלכס קושניר: אני בטוח שבמסגרת הדיונים בוועדת החינוך יועלו הנושאים האלה, ואפשר יהיה לדון בכל הקריטריונים ולקבל תשובות.

אלכס קושניר: כן אפשרתי לשאול את השאלות ולקבל תשובות שנותנות מסגרת מסוימת, אבל זה לא המקום לרדת לכל הפרטים של התוכניות של משרד החינוך.

ינון אזולאי: שאלתי על האחוזים - - -

אלכס קושניר: אלי, תמשיך, יכול להיות שעוד תקבל תשובה.

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה לשכנע אותך.

אלכס קושניר: יצחק, לא.

אלי מורגנשטרן: לשאלת חברת הכנסת וולדיגר לגבי חינוך מיוחד - - -

אוסאמה סעדי: לפני זה.

אוסאמה סעדי: זה התקציב, אבל אין פה פילוח או משהו צבוע - - -

אלי מורגנשטרן: אין פה פילוח ואין פה צביעה.

אלי מורגנשטרן: יש את החלטת הממשלה לגבי החברה הערבית, שהתקבלה לאחר הגשת התקציב, ולכן לא משוקפת בהצעת התקציב שנמצאת בפני הוועדה.

ינון אזולאי: ושל הציבור החרדי, פשוט עברת לאחת שהייתה אחריי, שאלתי: כמה אחוזים בכיתות ניתנו - - -

אלי מורגנשטרן: אין לי פילוח של זה.

אלי מורגנשטרן: אני לא בטוח שיש פילוח של זה בצורה הזו, אבל בכל מקרה באתר שקיפות בחינוך אפשר לראות כמה כל רשות קיבלה וכמה - - -

ינון אזולאי: זה קצת לא נעים שאתה שולח אותנו לאתר שקיפות ולא נותן לנו - - -

אלי מורגנשטרן: אני אומר שזו לא רמת הרזולוציה של הדיון התקציבי הזה, זה רמת רזולוציה - - -

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

אלי מורגנשטרן: לגבי השאלה על חינוך מיוחד – בתוך מסגרת הקריטריונים של הקצאת כיתות לימוד יש העדפה לחינוך מיוחד, ואכן זה נלקח בחשבון.

אלי מורגנשטרן: לגבי שאלת חבר הכנסת רוטמן על הצטיידות מבני חינוך, למה יש ירידה בשנת 2019 ושנת 2020 לעומת שנת 2018?

אלי מורגנשטרן: התשובה לזה היא שהצטיידות מבני חינוך תוקצב בעבר בתקנה נפרדת, ולכן היה שם תקציב יותר גבוה.

אלי מורגנשטרן: החל משנת 2019 התקצוב הזה נכנס ביחד עם התקנה של חידוש מבנים, ולכן כל מה שמתוקצב בשנת 2021 וב-2022 להצטיידות זה רק שאריות תשלומים של הרשאות ישנות.

ינון אזולאי: בסדר, אבל זה לא עונה לו על השאלה למה אין.

ינון אזולאי: למה תקצבת את זה עוד פעם בנפרד ולא הוספת על זה?

ינון אזולאי: זה לא עונה לו על השאלה.

אלי מורגנשטרן: התשובה לשאלה למה יש ירידה בשורה הזו של התקציב היא שהשורה הזו של התקציב משקפת התחייבויות קודמות.

אלי מורגנשטרן: זה לא משקף ירידה בתקצוב שנועד להצטיידות של מוסדות חינוך.

אלי מורגנשטרן: שאלות נוספות.

אלי מורגנשטרן: אופיר סופר שאל לגבי אתר שקיפות בחינוך, על כמה מגמות יש בפריפריה – אז זו גם שאלה שהיא מאוד פרטנית, אני לא יודע אם זו כל כך שאלה לאגף תקציבים, אבל ברור שיש התייחסות והרבה מאוד דיונים - - -

מאיר פרוש: האם החומש מתייחס לצפי, לעתיד, או שהוא גם לוקח בחשבון חסר?

אלי מורגנשטרן: רגע, רק לגבי השאלה של כמה מגמות יש לתלמיד בפריפריה לעומת כמה מגמות יש לתלמיד במרכז – זה נכון שככל שיש יותר ילדים יותר קל לספק מספר מגמות רחב יותר לילדים, וככל שיש פחות, מבנית כשיש פחות ילדים לבית ספר, אפשר לספק פחות מגמות.

אלי מורגנשטרן: אנחנו מאוד תומכים בצמצום מספר בתי הספר הקטנים, לאחד אותם לבתי ספר גדולים יותר, בשביל שיהיו יותר מגמות.

אלי מורגנשטרן: לגבי שאלתו של חבר הכנסת יריב לוין על חידוש מבנים, מה קורה על הנגשה של מבני חינוך – יש תקציב של 127 מיליון שקל בהרשאה להתחייב מתוך התקציב בשביל הנגשה של מבני חינוך, בהתאם למדיניות של משרד החינוך ולתקנות.

אלי מורגנשטרן: לגבי ניצול של מבני חינוך בשעות הפנאי – זו סוגיה אכן מאוד מאוד חשובה.

אלי מורגנשטרן: יש רשויות שמצליחות לעשות את זה, יש רשויות אחרות שפחות מצליחות.

אלי מורגנשטרן: זה יותר עניין של ניהול של הרשות המקומית.

אלי מורגנשטרן: עצם העובדה שהמדינה מתקצבת פעילות שמבוצעת על ידי הרשויות המקומיות מעוררת קשיים במימוש של זה, כי לא משרד האוצר ולא משרד החינוך יכול להגיד למנהל בית ספר תורני ג' באשקלון: תשכיר אותו בשעות אחר הצוהריים.

אלי מורגנשטרן: זה ברור שזה תלוי ברשות המקומית ובבית-ספר המקומי, אבל כן יש מקום לתמריצים של הכנסות, ויש רשויות שממש משתמשות בזה בשביל לחזק את בית הספר.

אלי מורגנשטרן: חבר הכנסת פרוש, על השאלה האם ה-17,000 מדובר על תקצוב של חסר קודם או על חסר עתידי – אין הבחנה, לפחות במה שיש לפניי, מאוד אמוד ברורה בין מה זה חסר עתידי למה זה חסר קודם.

אלי מורגנשטרן: בסופו של דבר משרד החינוך מתקצב כמות מסוימת של כיתות, שלוקחת בחשבון גם את החסר וגם את העתידי.

אלי מורגנשטרן: אני לא מתיימר לטעון שה-17,000 אלה מביאים אותנו למצב של 100% של כיתות בתוך - - -

מאיר פרוש: פתחת ואמרת שאין בעיה של ילד בבית.

אלי מורגנשטרן: אז אני אתקן את האמירה שלי כי אולי לא דייקתי: אין ילד שנשאר בבית בגלל שלא היה לו מבנה, יש ילדים - - -

מאיר פרוש: לא של המדינה.

מאיר פרוש: אף אחד לא נשאר בבית, כולם רוצים ללמוד, אבל לא של המדינה.

אלי מורגנשטרן: אוקיי, אז רק בשביל לתקן את הדברים שאמרתי.

אלי מורגנשטרן: לא אמרתי שלכל הילדים יש מוסדות מושלמים, אכן יש הרבה מאוד ילדים שלומדים במבנים יבילים, אבל זה לא שהם נשארים בבית בגלל זה.

אלי מורגנשטרן: אנחנו בהחלט מנסים כל הזמן לשפר ולהגדיל את המלאי של הכיתות.

אלי מורגנשטרן: גם העניין של חבר הכנסת ברקת לגבי הסכמים עם הרשויות המקומיות לגבי הקדמה של תשלומים – אז אנחנו בוחנים שיטות שונות בשביל להגדיל את היקף הביצוע של הכיתות, אבל צריך לזכור שאנחנו מחויבים לחוק יסודות התקציב.

אלי מורגנשטרן: אנחנו לא יכולים להגדיל ביצוע שלא באמצעות התקציב, כי למעשה זה עוקף תקציב.

אלי מורגנשטרן: אז אנחנו צריכים למצוא דרך שכל הגדלה של הביצוע, גם של הרשאות, גם של ביצוע מזומן, תשוקף במסגרת התקציב בצורה הנכונה.

אלי מורגנשטרן: אז בתוך מערכת יחסים מול רשויות מקומיות זה באמת שיקול שצריך לקחת אותו בחשבון.

אלי מורגנשטרן: אנחנו לא יכולים להגיד לרשות המקומית: תבני ואנחנו אחר כך ניתן לכם, כי למעשה חייבנו את תקציב המדינה בכסף שלא מופיע בתקציב.

אלי מורגנשטרן: אז אנחנו לא יכולים לעשות את זה מבחינת יסודות התקציב.

אלי מורגנשטרן: אבל צריך לחפש פתרונות אחרים, ואנחנו עובדים על זה.

ניר ברקת: פתיר.

אלכס קושניר: כן, מה עוד?

אלי מורגנשטרן: שאלת חבר הכנסת סעדי לגבי מזרח ירושלים – יש תקציב נפרד למזרח ירושלים, שנועד לצמצם את הגירעון של כיתות הלימוד שם, ובהתאם לפסיקה של בג"ץ, בהתאם לוועדה בין-משרדית שהתקיימה בנושא, ולהבנתי גם יש צמצום מאוד משמעותי במחזור - - -

אוסאמה סעדי: לא בתקציב הזה.

אלי מורגנשטרן: ההרשאות מופיעות פה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: איתי טמקין, אתה רוצה להוסיף משהו?

קטי קטרין שטרית: אבל לא קיבלתי תשובה.

קטי קטרין שטרית: הוא ציין את כולם.

איתי טמקין: כן.

איתי טמקין: לשאלתו רק של חבר הכנסת סמוטריץ', נראה לי אחרי זה גם שאלה את זה חברת הכנסת שטרית, לגבי הוצאה מותנית בהכנסה – בסעיף 60 ההוצאה המותנית בהכנסה מקורה במפעל הפיס.

איתי טמקין: אנחנו מעבירים כסף מכספים חונים של מפעל הפיס – אני אסביר מה זה כספים חונים עוד רגע – לתקציב המדינה, ובכך מקלים תזרימית על המדינה לכנס את התקציב השנתי שלה.

איתי טמקין: אם צריך הסבר יותר מורחב אני אסביר את זה.

קטי קטרין שטרית: למי אתה עונה?

קטי קטרין שטרית: לא הבנתי.

איתי טמקין: לשניכם.

בצלאל סמוטריץ': שאלנו מה זה הוצאה מותנית הכנסה?

בצלאל סמוטריץ': זה לא מהרשויות המקומיות, אתה אומר, אלא ממפעל הפיס.

בצלאל סמוטריץ': יש סכום מסוים שמפעל הפיס בחוק צריך להעביר למדינה?

איתי טמקין: לא, יש שני דברים.

ינון אזולאי: הוא בונה כיתות או בונה מגרשים?

איתי טמקין: אני אסביר.

איתי טמקין: מפעל הפיס כל שנה במספרים הגדולים, 50% מהרווח שלו עובר לרשויות המקומיות לשימושים שבוחרות הרשויות המקומיות, ו-50% הולך לבינוי כיתות לימוד.

איתי טמקין: אתם רואים את ההרשאה אבל אתם לא רואים את המזומן של הרכיב הזה.

איתי טמקין: כלומר, פחות או יותר במספרים גדולים, 800–900 מיליון שקל בשנה, מפעל הפיס בונה כיתות לימוד בסכום הזה.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, אנחנו רואים את ההרשאה להתחייב?

בצלאל סמוטריץ': לא, אנחנו רואים הוצאה מותנית הכנסה.

איתי טמקין: אני מסביר.

איתי טמקין: יש שני כלים מול מפעל הפיס.

איתי טמקין: הכלי הראשון הוא כלי שאתה רואה פה את ההרשאה להתחייב.

איתי טמקין: חלק ממנה לא תראה לעולם ביטוי במזומן, כי מפעל הפיס ישלם ישירות לרשויות המקומיות את הביצוע.

איתי טמקין: את זה אתה לא תראה לעולם.

איתי טמקין: זה רכיב אחד - - -

בצלאל סמוטריץ': אז למה אני רואה בהרשאה להתחייב?

בצלאל סמוטריץ': הרי זה לא אמור להיות משוקף בתקציב המדינה.

איתי טמקין: כי המדינה מודיעה למפעל הפיס בכמה היא יכולה להתחייב מול - - -

בצלאל סמוטריץ': אז למה זה לא בתקציב המפעלים הכלכליים?

אלכס קושניר: בצלאל, לא פותחים עכשיו דיון - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, דווקא זה הכי רלוונטי לסעיף הזה.

איתי טמקין: זאת המתודולוגיה התקציבית.

איתי טמקין: אני מודיע למפעל הפיס כמה הוא יכול להקצות כיתות לימוד, כל שנה על חשבון החלק שמגיע לי בתור מדינה, לכיתות לימוד.

איתי טמקין: הוא מקצה את כיתות הלימוד, ואחרי זה ההתחשבנות היא בינו לבין הרשויות המקומיות, לא עוברת דרך תקציב המדינה.

איתי טמקין: אתה כן תראה את הביטוי בהרשאה, אבל מי שישלם בפועל לרשויות המקומיות זה מפעל הפיס.

איתי טמקין: חוץ מהסכום הזה החל מ-2017 מפעל הפיס לאורך השנים יש לו פער גדול בחלק מול הרשויות בין מתי שהוא צובר את הרווחים למתי שהוא מבצע את הכסף.

איתי טמקין: הוא ישב על קופה, קראו לזה כספים חונים במפעל הפיס של 4 מיליארד שקל.

איתי טמקין: כספים שמפעל הפיס השקיע בשוק ההון וצבר עליהם רווחים מסוימים.

איתי טמקין: החל מ-2017 בשורה של הסכמים בין האוצר למפעל הפיס, חלק מאותם רווחים חונים הפכו לקופת האוצר.

איתי טמקין: הסכום הזה הוא לא סכום שאני בונה איתו כיתות חדשות אלא מפחית את ההוצאה התקציבית שלי.

איתי טמקין: ולכן אתה רואה חצי מיליארד מהסכום הזה, שעובר מהכספים החונים, אני לוקח "הלוואה", במירכאות, ממפעל הפיס.

איתי טמקין: כשמפעל הפיס יגיע לנתונים חשבוניים מסוימים אני אצטרך להחזיר לו את הכסף הזה.

איתי טמקין: זה לא נראה בעתיד הקרוב לעין.

איתי טמקין: ולכן אני לוקח מאותם כספים חונים לתקציב המדינה.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם - - -

אלכס קושניר: בצלאל, אני לא רוצה שאלות המשך.

אלכס קושניר: אנחנו כבר הרבה מעבר לזמן שהוקצב לדיון הזה.

אלכס קושניר: אחר כך אני בטוח שהוא ישב איתך ויסביר.

בצלאל סמוטריץ': איך נוכל להצביע?

אלכס קושניר: כן, אסי מסינג, גם אליך הייתה שאלה, בבקשה תענה.

קטי קטרין שטרית: הוא לא ענה לשום דבר.

קטי קטרין שטרית: כל מה ששאלתי לא קיבלתי תשובה.

ניר ברקת: לא ענית - - -

אלכס קושניר: לא, שנייה.

אלכס קושניר: אסי מסינג, בבקשה, תשובה לשאלה שנשאלה.

קטי קטרין שטרית: אפילו לא התייחסות קטנה לכל מה ששאלתי.

אלכס קושניר: אסי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: זה עובר אליך אחר כך?

קטי קטרין שטרית: אז אחר כך אתה תחזור אליי.

קטי קטרין שטרית: כי הוא צריך לענות לי.

אלכס קושניר: שנייה, קטי.

אלכס קושניר: אז הוא יענה לך.

אסי מסינג: הנושא שהועלה כאן שוב על ידי חבר הכנסת סמוטריץ', כמו שציינתי בדיון הקודם של הוועדה, הוא בכלל אינו הסוגיה שעוסקת לא בהצעת התקציב שבפניכם, ובוודאי ובוודאי לא בסעיף 60 שעליו אנחנו מדברים.

אלכס קושניר: בגלל זה תענה בקצרה במשפט אחד.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל זה לא נכון עובדתית, במחילה לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': אם 25% מהתקציב הזה - - -

אלכס קושניר: אבל זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאמר אוסאמה סעדי, וזה מה - - -

אלכס קושניר: תן לו לענות רגע.

אסי מסינג: כזכור, מעבר לזה, כמו שציינתי בדיונים הקודמים, היו שתי החלטות ממשלה, שהן למעשה יצקו את התוכן לתוכנית החומש לחברה הערבית, והן רלוונטיות לסוגיית התקציב.

בצלאל סמוטריץ': וזה נמצא בתוך התקציב, זה מה שאמרתי.

אסי מסינג: שאלת ההסכם הקואליציוני בוודאי אינה רלוונטית.

אסי מסינג: יחד עם זאת, אני אחזור ואגיד בקצרה מה שאמרתי בפעם הקודמת.

אסי מסינג: שוב, זה לא קשור לעניין שבו דנים כרגע, אבל אני בכל זאת אגיד.

אסי מסינג: היועץ המשפטי לממשלה קבע הנחיות ביצוע בקשר למעורבות של גורמים במדינה במשא ומתן קואליציוני.

אסי מסינג: זאת לנוכח השאלות השונות שעולות בסוגיה הזו.

אסי מסינג: והמטרה של הנחיות הביצוע היא לאפשר לנבחרי הציבור להסתייע ברמה מסוימת בדרגים המקצועיים לגיבוש הסכם קואליציוני מעשי, תוך הבטחת היעדר מעורבות פוליטית של עובדי מדינה בפעילות מפלגתית אסורה.

אסי מסינג: בהתאם להנחיות האמורות, הקשר בין נציגי המפלגות לבין הדרגים המקצועיים מתבצע באמצעות איש קשר במשרד.

אסי מסינג: בכל הנוגע למשרד האוצר, בשאלות תקציביות ובשאלות של רפורמות כלליות מבניות, איש הקשר יהיה הממונה על התקציבים.

אסי מסינג: בנוסף, ההנחיות קובעות, שאיש הקשר יעמוד בקשר עם נציגי המפלגות שמנהלות משא ומתן, עם גורם שהוסמך לכך על ידי נציגי המפלגות, וימסרו להם למעשה מידע עובדתי ומידע מקצועי, והם לא נוטלים חלק במשא ומתן, ולא נוכחים במקום משא ומתן.

אלכס קושניר: אסי, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע.

אלכס קושניר: לא רגע.

אלכס קושניר: שנייה, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': אבל הם נכחו.

בצלאל סמוטריץ': ראינו תמונות שהם נכחו בחדר.

אסי מסינג: - - - משא ומתן בחדר - - - שמדובר.

בצלאל סמוטריץ': רק שיגיד לפרוטוקול עוד פעם - - - צריך לומר אמת בוועדה.

אלכס קושניר: שנייה, בצלאל.

אלכס קושניר: אנחנו כרגע יוצאים להפסקה עד השעה 23:00.

אוסאמה סעדי: מה עם השאלה שלי?

אלכס קושניר: יש לכם שעתיים להגיש הסתייגויות.

אלכס קושניר: ב-23:00 אנחנו חוזרים להצביע.

אלכס קושניר: אם יש לכם שאלות, נציגי האוצר כאן, בבקשה תשאלו.

קריאות: - - -

אלכס קושניר: אנחנו יוצאים להפסקה עד 23:00.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אנחנו ממתינים ליועצת המשפטית, אבל לפני שנעבור להצבעה אני רוצה להתייחס - - -

שלמה קרעי: רגע, מה היא אמרה לגבי נימוק של ההסתייגויות, היושב-ראש?

אלכס קושניר: שנייה.

אלכס קושניר: אז לפני שאנחנו עוברים להצבעה על הסעיף, אני רוצה להתייחס לאירוע שקרה כאן - - -

ינון אזולאי: שתהיה בריא, אתה יודע כמה אירועים קרו בשעתיים שהיינו פה?

נעמה לזימי: נראה לי אתה יודע איזה אירוע.

נעמה לזימי: נראה לי שכולנו יודעים איזה אירוע, אתה לא צריך - - -

אלכס קושניר: בכל זאת, ינון.

נירה שפק: היו יותר משני אירועים.

אלכס קושניר: חבר'ה, שקט.

אלכס קושניר: אני מבקש שקט במליאה.

אלכס קושניר: ההתנהגות המבישה והמשפילה של חברת הכנסת אורלי לוי כלפי הסדרנית אני חושב שלא יכולה להשאיר אף אחד אדיש, וזה עבר את כל הגבולות.

שלמה קרעי: אתה לא יכול לחרוץ דין בלי משפט.

שלמה קרעי: לכל אחד מאיתנו - - -

אלכס קושניר: שלמה - - -

אביר קארה: חבורת המתקרבנים.

אלכס קושניר: שלמה, עד כאן.

שלמה קרעי: אל תכפיש חברת כנסת מאחורי הגב שלה, עם כל הכבוד.

שלמה קרעי: אורלי לא יושבת כאן.

אלכס קושניר: אני לא עושה את זה מאחורי הגב שלה.

אלכס קושניר: אני רק רוצה להגיד - - -

ולדימיר בליאק: זאת צורת ההתנהגות שלכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה עבר כל גבול.

שלמה קרעי: שהיא תשב פה ותדבר עליה בפרצוף.

שלמה קרעי: לא מאחורי הגב.

אלכס קושניר: אני רק רוצה להגיד - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, תראה, אתה יודע שאני - - -

אלכס קושניר: ג'ידא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה ממש מביש ואלים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: התנהגות אלימה.

אלכס קושניר: אני רק רוצה להגיד, שהוויכוחים בינינו - - -

שלמה קרעי: לא משנה מה היה, לא מלכלכים מאחורי הגב על חבר כנסת.

קריאה: מצלמות.

קריאה: מה זה מאחורי הגב?

שלמה קרעי: מאחורי הגב.

אלכס קושניר: זה לא מאחורי הגב.

אלכס קושניר: הוויכוחים בינינו זה הוויכוחים בינינו, הריבים בינינו זה הריבים בינינו.

אלכס קושניר: יש פה אנשים שנותנים את הנשמה לבית הזה כדי שאנחנו נוכל לעבוד ולתפקד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נכון.

אלכס קושניר: והתנהגות כזו משפילה לסדרנית מצד חבר או חברת כנסת זה בלתי מתקבל על הדעת.

אלכס קושניר: ואגב, כשאנחנו עושים טעויות אנחנו יודעים להתנצל, ואני לא שמעתי את חברת הכנסת אורלי לוי מתנצלת בפני האישה הזאת.

אלכס קושניר: ואגב, היא זו שמדברת תמיד על המוחלשים, והיא זו שמדברת תמיד על השכבות החלשות, והיא זו שתמיד מדברת על גזענות.

אלכס קושניר: וההתנהגות הזאת הייתה פשוט מחפירה.

אלכס קושניר: וכן, אני אגיד את זה פה, ואני אגיד את זה בכל מקום, כי אנחנו לא יכולים לעבור על זה לסדר-היום.

אלכס קושניר: זה לא יכול להיות כאן בכנסת.

נעמה לזימי: כל הכבוד, אלכס.

קריאה: כל הכבוד.

עופר כסיף: חזק ואמץ, אלכס.

עופר כסיף: כל מילה.

ולדימיר בליאק: כל מילה.

אלכס קושניר: אני מבקש לעבור להצבעה על סעיף 60, ואני מבקש ממשרד האוצר להקריא בבקשה את הסעיף.

שלמה קרעי: רגע, מה עם הנמקה של ההסתייגויות?

שלמה קרעי: מה החלטתם?

שלמה קרעי: למנוע מאיתנו, לא פה ולא במליאה?

אביר קארה: אני כבר שמעתי אותו כמה ימים.

אביר קארה: אני יודע את כל הנימוקים שלו בעל פה.

אלכס קושניר: לא, אביר.

אלכס קושניר: את רוצה להתייחס?

ינון אזולאי: רק תגיד ברוך הבא לאביר קארה.

ינון אזולאי: אם אפשר, בקשה עניינית.

אביר קארה: תודה רבה לך, ינון אזולאי.

אביר קארה: ברוך הנמצא.

אביר קארה: בטח את כל דברי הבלע שלך כבר שמעו פה היום בערב.

אלכס קושניר: אביר, אני מבקש.

ינון אזולאי: לא, אביר, למה אתה מדבר ככה?

אלכס קושניר: ינון.

ינון אזולאי: לא, לא קשור אליו.

ינון אזולאי: בדרך כלל אתה מביא לפה את כל משרדי הממשלה, שיציגו את המשרדים שלהם.

ינון אזולאי: הייתי מבקש' שתביא גם את אביר קארה, שיציג את המשרד שלו, ואפשר לעשות את זה בדיוק בזמן של ההתייעצות הסיעתית וגמרנו את הסיפור.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: משרד האוצר, אני מבקש להקריא את הסעיף.

אסי מסינג: סעיף 60, חינוך: 2,198,058 הוצאה; הוצאה מותנית בהכנסה – 500,000; הרשאה להתחייב – 2,875,321; כמובן הכול באלפי שקלים חדשים.

אלכס קושניר: אוקיי.

אלכס קושניר: אז אני מעלה את סעיף - - -

ינון אזולאי: אנחנו רק רוצים התייעצות לפני ההצבעה.

אלכס קושניר: לא, אי-אפשר.

ינון אזולאי: אין דבר כזה.

אלכס קושניר: לא, אפשר.

אלכס קושניר: לפי תקנון הכנסת, סעיף 114(ב), ברגע שנקבע דיון על הצבעה בלבד, לא חייבים לתת התייעצות סיעתית.

אלכס קושניר: אבל, ינון, ביקשת, תקבל.

ינון אזולאי: לא, אבל סתם, אני רוצה להבין את זה.

ינון אזולאי: יש דבר כזה?

שגית אפיק: כן, יש סעיף בתקנון שאומר, שאם קובעים הצבעה בלבד בהיעדר דיון, אז לכאורה היושב-ראש רשאי שלא - - -

בצלאל סמוטריץ': שנייה, יש היגיון בסעיף, כי יכולנו שעתיים להתייעץ.

בצלאל סמוטריץ': אבל כמו שאמר ינון, שעתיים התייעצנו, כמעט סיימנו, עוד חמש דקות - - -

אלכס קושניר: אין בעיה.

אלכס קושניר: אז חוזרים להצביע ב-23:11.

אלכס קושניר: ההתייעצות הסיעתית הסתיימה, בדיוק 23:11.

אלכס קושניר: אני מבקש להעלות את סעיף 60 להצבעה.

אלכס קושניר: מי בעד הסעיף?

אלכס קושניר: להרים את היד.

אלכס קושניר: מי נגד?

שלמה קרעי: אני יכול.

שלמה קרעי: יש לנו שני חברים.

אלכס קושניר: לא, אין לך.

אלכס קושניר: יש לכם אחד.

שלמה קרעי: יש לנו שני חברים.

שלמה קרעי: אושר.

אלכס קושניר: הסעיף התקבל.

שלמה קרעי: אם אתה לא רוצה, אל תספור את האופוזיציה.

קריאה: רוויזיה.

ולדימיר בליאק: אתה לא חבר ועדה.

אלכס קושניר: יש רוויזיה.

אלכס קושניר: אנחנו חוזרים ב-23:41 להצביע על הרוויזיה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: טוב, אני מחדש את הדיון.

קריאה: איפה כולם?

בצלאל סמוטריץ': בטח בוועדת הכנסת כולם.

בצלאל סמוטריץ': אולי שיפסיקו את הוועדה, שאפשר יהיה - - -

אלכס קושניר: לא, התקשר אליי ינון ואמר, שגם הוא וגם שלמה וגם – מי עוד נמצא שם?

אלכס קושניר: – מושכים את הרוויזיות.

אלכס קושניר: אבל אני בכל זאת אצביע על הרוויזיה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה לנמק.

אלכס קושניר: בבקשה.

אלכס קושניר: זו רוויזיה שלך?

אלכס קושניר: אתה עכשיו כאילו מגיש רוויזיה ומנמק?

בצלאל סמוטריץ': אני אנמק את הרוויזיה שלך.

בצלאל סמוטריץ': מה זה חשוב?

אלכס קושניר: קדימה.

בצלאל סמוטריץ': הרי ממילא אתה לא ממהר לשום מקום.

בצלאל סמוטריץ': עד שהוועדה לא גומרת שם אתה לא - - -

אלכס קושניר: יש שם במשא ומתן מורכב בחדר.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר.

בצלאל סמוטריץ': וַלדימיר, יכול להיות שאתה תשתכנע, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אתה אוהב את ההנמקות שלי.

ולדימיר בליאק: ודאי.

אלכס קושניר: בצלאל, ולדימיר.

בצלאל סמוטריץ': אה, ולדימיר, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': זה כמו הסמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': מה אמרתי?

בצלאל סמוטריץ': לא אמרתי ולדימיר.

אלכס קושניר: לא, אמרת וַלדימיר, משהו כזה.

נירה שפק: כמו בהארי פוטר הוא קרא לו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מאותו מקור, אגב, רק הבדל של דור אחד – לא, בעצם שניים, אצלי הסבא והסבתא עלו.

ולדימיר בליאק: מה שנקרא קשה עד בלתי אפשרי.

בצלאל סמוטריץ': קשה עד בלתי אפשרי לברוח מן התחושה שאתם לא מוכנים להיענות להפצרותינו, ולהגדיל את הסעיף הזה, שכמו שנימקנו כאן בהרחבה בדיון הקודם, באמת דברים היוצאים מן הלב, על ציבור חרדי וציבור דתי וציבור פריפריאלי, שסובל ממצוקה מאוד מאוד גדולה של כיתות.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר, אגב, את מה שאני אמרתי, אם אתה זוכר, היושב-ראש, בחוק המסגרות, על הערכות החסר ביחס להכנסות המדינה שעל בסיסן נבנה התקציב.

בצלאל סמוטריץ': והתוצאה היא שאפשר להוסיף לסעיף הזה נניח עוד מיליארד שקלים, נדמה לי שזה מה שעלה כאן בעצם מכולם, וכן לנסות בשנתיים הקרובות לגשר יותר ממה שהציג כאן משרד האוצר, שאם גדלים ב-2,000 כיתות אז עושים קצת יותר.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לתת בוסט, כמו שאנחנו נותנים עכשיו בדיור, בדיור להשכרה.

בצלאל סמוטריץ': ובדברים אחרים שהבנו שיש פער, ואי-אפשר לתת לפער הזה להיסגר לאט לאט לאט לאט לאט.

בצלאל סמוטריץ': הרי בסוף את הכסף הזה אנחנו נוציא.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, גם משרד האוצר לא חולק על העובדה, שבקצה הוא יצטרך לגשר על הפער הזה, ולתת מענה גם למה שחסר לנו אחורה בכל המגזרים, וגם לקצב הריבוי הטבעי של האוכלוסייה, לאותם 2%, 2.2% שנתי.

בצלאל סמוטריץ': הכסף הזה ייצא בסוף.

בצלאל סמוטריץ': אז בעצם כל הבקשה שלנו הייתה לסוג של קידום מימון.

בצלאל סמוטריץ': וכיוון שאנחנו חושבים שיש מקורות לזה, אני חושב שהיה כן נכון להוסיף את מיליארד השקלים האלה בתקציב.

בצלאל סמוטריץ': והתוצאה הייתה שכולנו היינו מצביעים בעד, ולא היינו מנסים למשוך זמן, ולא היינו הולכים לוועדת הכנסת עכשיו, ולא היינו מגיעים להסדרי דיון.

בצלאל סמוטריץ': הייתם עושים דבר טוב לעם ישראל, הייתם מקבלים, אני חושב, קרדיט גדול כקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, הכסף הזה ייצא ממילא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נוציא אותו בעוד חמש שנים, ושילדים ילמדו עוד חמש שנים כמו סרדינים בתנאים לא תנאים.

בצלאל סמוטריץ': ולכן אני כן מבקש שתשקלו בשנית לקבל את הרוויזיה בכל זאת, לפתוח את הסעיף, ולהוסיף את התקציב הנדרש כדי לגשר על הפער כאן ועכשיו, כמו שידעתם לעשות בתחומים אחרים, כמו שאמרתי, שהבנו שהפער דורש גישור מהיר ולאו דווקא פרוס לאורך שנים.

בצלאל סמוטריץ': אשר על כן ובהתאם לאמור אבקשכם.

אלכס קושניר: תודה רבה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

אלכס קושניר: אני מבקש להצביע על הרוויזיה.

אלכס קושניר: מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': לא שכנעתי?

אלכס קושניר: למה אתה לא מצביע?

אלכס קושניר: אה, אתה לא יכול להצביע.

אלכס קושניר: מי נגד?

אלכס קושניר: לא אושרה.

אלכס קושניר: הרוויזיה לא התקבלה.

אלכס קושניר: הסעיף יעבור למליאה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אלכס קושניר: הישיבה נעולה.

אלכס קושניר: תודה רבה.